печерський районний суд міста києва
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 грудня 2023 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві клопотання прокурора відділу Київської міської прокуратури ОСОБА_6 про арешт майна у кримінальному провадженні №0000475, -

ВСТАНОВИВ:

На розгляд слідчого судді надійшло вказане клопотання.

Обґрунтовуючи клопотання, прокурор зазначає, що Київською міською прокуратурою здійснюється процесуальне керівництво у кримінальному провадженні № 0000475 від 27.09.2023 за підозрою ОСОБА_5 та ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_5 з листопада 2021 року по 17.11.2023 працював на посаді начальника сектору кримінальної поліції відділу поліції (з обслуговування житлового масиву Виноградар) Подільського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві (далі ГУ НП у м. Києві), а з 17.11.2023 на посаді начальника відділу превенції Подільського УП ГУ НП у м. Києві.

Так, слідчими СВ Подільського УП ГУ НП у м. Києві здійснюється досудове розслідування кримінального провадження №0001976 від 23.09.2023 за підозрою ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, оперативне супроводження в якому здійснюється працівниками сектору карного розшуку Подільського УП ГУ НП у м. Києві.

У невстановлений час та місці, але не пізніше 26.09.2023, у начальника сектору Подільського УП ГУ НП у м. Києві ОСОБА_5 , за попередньою змовою зі службовими особами Подільського УП ГУ НП у м. Києві, виник злочинний умисел на одержання неправомірної вигоди в сумі 5000 доларів США від ОСОБА_8 за вчинення дій в інтересах останнього, а саме: повернення вилученого майна та зменшення обсягу обвинувачення.

Так, 26.09.2023, більш точний час досудовим розслідуванням не встановлено, ОСОБА_5 зустрівся із ОСОБА_8 за місцем розташування Подільського УП ГУ НП у м. Києві, за адресою: м. Київ, вул. Хорива, 20, та повідомив, що може допомогти останньому із зменшенням обсягу висунутого обвинувачення, забезпечити зміну правової кваліфікації вчиненого кримінального правопорушення на менш тяжке, з метою непризначення покарання, пов?язаного із позбавленням волі.

Також, ОСОБА_5 повідомив ОСОБА_8 , що з ним зв`яжеться довірена особа, яка повідомить усі необхідні деталі.

Після цього ОСОБА_8 звернувся до працівників правоохоронних органів та повідомив про незаконні дії працівників поліції.

В подальшому, продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, ОСОБА_5 , будучи працівником правоохоронного органу, з метою прикриття своїх протиправних дій, до вчинення кримінального правопорушення залучив раніше знайомого йому ОСОБА_7 , який повинен був зустрічатись з ОСОБА_8 та висловити вимогу про надання неправомірної вигоди в сумі 5000 доларів США, яку потрібно надати трьома частинами, на що ОСОБА_7 погодився.

У подальшому ОСОБА_7 , реалізовуючи спільний із ОСОБА_5 протиправний умисел, направлений на отримання неправомірної вигоди, діючи умисно, із корисливих мотивів, з метою власного незаконного збагачення, усвідомлюючи протиправність своїх дій, 09.10.2023 зустрівся з ОСОБА_8 поблизу будинку за адресою: АДРЕСА_1 , та в ході розмови повідомив останньому, що зможе вирішити питання про зміну кваліфікації інкримінованого ОСОБА_8 , кримінального правопорушення. За вчинення дій в його інтересах ОСОБА_8 мав передати ОСОБА_7 грошові кошти у сумі 5000 доларів США.

Також в ході вказаної зустрічі ОСОБА_7 отримав від ОСОБА_8 першу частину грошових коштів у сумі 1000 (одна тисяча) доларів США, що згідно з офіційним курсом Національного банку України станом на 09.10.2023 становить 36 580 гривень.

В подальшому, в ході зустрічі між ОСОБА_8 та ОСОБА_5 , яка відбулась 13.10.2023, більш точний час досудовим розслідуванням не встановлений, поблизу будівлі ВП № 2 Подільського УП ГУ НП у м. Києві, розташованого за адресою: м. Київ, вул. Межова, 11/12, останній, реалізовуючи спільний із ОСОБА_7 протиправний умисел, направлений на отримання неправомірної вигоди, діючи умисно, із корисливих мотивів, з метою власного незаконного збагачення, усвідомлюючи протиправність своїх дій, підтвердив ОСОБА_8 , що він обізнаний з діями ОСОБА_7 , а також запевнив ОСОБА_8 у необхідності співпраці з ОСОБА_7 та його можливості забезпечити зміну правової кваліфікації інкримінованого ОСОБА_8 діяння.

У подальшому ОСОБА_7 , реалізовуючи спільний із ОСОБА_5 протиправний умисел, направлений на отримання неправомірної вигоди, діючи умисно, із корисливих мотивів, з метою власного незаконного збагачення, усвідомлюючи протиправність своїх дій, 19.10.2023 поблизу будинку за адресою: АДРЕСА_2 , зустрівся з ОСОБА_8 та у ході зустрічі отримав від ОСОБА_8 другу частину неправомірної вигоди у сумі 1500 (одна тисяча п`ятсот) доларів США, що згідно з офіційним курсом Національного банку України станом на 19.10.2023 становить 54 840 гривень.

У подальшому ОСОБА_7 , реалізовуючи спільний із ОСОБА_5 протиправний умисел, направлений на отримання неправомірної вигоди, діючи умисно, із корисливих мотивів, з метою власного незаконного збагачення, усвідомлюючи протиправність своїх дій, 28.11.2023 поблизу будинку за адресою: АДРЕСА_1 , зустрівся з ОСОБА_8 та у ході зустрічі отримав від нього третю частину неправомірної вигоди у сумі 2500 доларів США, що згідно з офіційним курсом Національного банку України станом на 28.11.2023 становить 90 550 гривень.

Таким чином, начальник сектору Подільського УП ГУ НП у м. Києві ОСОБА_5 , за попередньою змовою з ОСОБА_7 та іншими невстановленими службовими особами Подільського УП ГУ НП у м. Києві, будучи працівником правоохоронного органу, одержали від ОСОБА_8 неправомірну вигоду в загальній сумі 5000 доларів США, що згідно з офіційним курсом Національного банку України становить 181 970 (сто вісімдесят одна тисяча дев`ятсот сімдесят гривень 00 копійок) гривень за зменшення обсягу обвинувачення останньому.

Після отримання неправомірної вигоди ОСОБА_7 був затриманий начальник сектору Подільського УП ГУ НП у м. Києві ОСОБА_5 .

Під час проведення 28.11.2023 затримання ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в порядку ст. 208 КПК України, у ОСОБА_5 вилучено: 1) особистий мобільний телефон марки «Iphone 7», model: НОМЕР_1 FСС ID: ВCG E3091 A IC: 579CE 3091 з сім-карткою мобільного оператора з номером мобільного абоненту: НОМЕР_2 ; 2) особистий мобільний телефон марки «Iphone 13», з сім-карткою мобільного оператора з номером мобільного абоненту: НОМЕР_3 .

Постановою прокурора від 29.11.2023 указані речі визнано речовими доказами у кримінальному провадженні.

Зазначені вище вилучені речі мають значення для досудового розслідування у вказаному кримінальному провадженні, а відомості, які вони містять, можуть бути доказом під час судового розгляду.

Крім того, ураховуючи, що вилучені при зазначеному вище обшуку речі є речовими доказами, які самостійно і в сукупності з іншими зібраними по кримінальному провадженні доказами мають суттєве значення для з`ясування обставин вчинення злочину, встановлення осіб, причетних до його вчинення, є необхідність накласти арешт на зазначені речі та документи.

Крім того, оскільки указані речі можуть бути використані для забезпечення можливої конфіскації майна як виду покарання, є необхідність накласти арешт на зазначені речі.

Метою та підставою накладення арешту на вилучені речі є забезпечення збереження речових доказів та можливої конфіскації майна як виду покарання, що визначено п. п. 1, 3 ч. 2 ст. 170 КПК України.

Посилаючись на викладене, прокурор просив клопотання задовольнити та накласти арешт на майно, вилучене під час проведення затримання ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в порядку ст. 208 КПК України, а саме: 1) особистий мобільний телефон марки «Iphone 7», model: НОМЕР_1 FСС ID: ВCG E3091 A IC: 579CE 3091 з сім-карткою мобільного оператора з номером мобільного абоненту: НОМЕР_2 ; 2) особистий мобільний телефон марки «Iphone 13», з сім-карткою мобільного оператора з номером мобільного абоненту: НОМЕР_3 .

В судовому засіданні прокурор клопотання підтримав та просив задовольнити. Прокурором зазначено, що, хоча під час вилучення телефонів і був наданий доступ до інформації на них, наразі досі існує ризик знищення вказаної інформації, та потрібно більше часу для її вилучення. Наразі огляд вилученої техніки триває. Окрім того, прокурором у судовому засіданні було долучено доручення від 11.12.2023 оперативному підрозділу в порядку ст. 36 КПК України на проведення огляду вилучених мобільних телефонів.

Адвокат ОСОБА_4 та власник майна ОСОБА_5 у судовому засіданні заперечили проти задоволення клопотання, зазначивши, що під час вилучення мобільних телефонів був наданий доступ до них, тому наразі недоцільний арешт вилученої техніки. Окрім того, в судовому засіданні було долучено письмові заперечення на клопотання

Слідчий суддя, дослідивши клопотання з додатками, долучені в судовому засіданні матеріали, заслухавши присутніх у судовому засіданні осіб, надходить наступного висновку.

Другим слідчим відділом Територіального управління Держаного бюро розслідувань, розташованого у м. Києві, здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000475 за підозрою ОСОБА_7 , ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України.

28.11.2023 в порядку ст. 208 КПК України затримано ОСОБА_5 . Під час затримання ОСОБА_5 в останнього було вилучено два мобільних телефони, а саме: мобільний телефон марки «Iphone 7» модель А1778 FCC ID: BCG E3091 A IC: НОМЕР_4 із сім-картою мобільного оператора з номером мобільного абонента НОМЕР_5 ; мобільний телефон марки «Iphone 13» із сім-картою мобільного оператора з номером мобільного абонента НОМЕР_6 /а.м. 74-84/ .

28.11.2023 ОСОБА_5 було повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України /а.м. 117-122/.

29.11.2023 постановою прокурора відділу Київської міської прокуратури ОСОБА_6 вищевказані вилучені мобільні телефони визнано речовими доказами у кримінальному провадженні № 0000475 /а.м. 174-177/.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

За змістом ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до абз. 2 ч. 3 ст. 170 КПК України арешт на комп`ютерні системи чи їх частини накладається лише у випадках, якщо вони отримані внаслідок вчинення кримінального правопорушення або є засобом чи знаряддям його вчинення, або зберегли на собі сліди кримінального правопорушення, або у випадках, передбачених пунктами 2, 3, 4 частини другою цієї статті, або якщо їх надання разом з інформацією, що на них міститься, є необхідною умовою проведення експертного дослідження, а також якщо доступ до комп`ютерних систем чи їх частин обмежується їх власником, володільцем або утримувачем чи пов`язаний з подоланням системи логічного захисту.

Згідно з ч. 5 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 3 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна.

Відповідно до ч. 1 ст. 173 КПК України слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 3 ст. 132 КПК України застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, дізнавач, прокурор не доведе, що: 1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; 2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, дізнавача, прокурора; 3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, дізнавач, прокурор звертається із клопотанням.

Частиною 6 цієї ж статті передбачено, що під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді або суду докази обставин, на які вони посилаються.

Практика ЄСПЛ визначає, що ст. 1 Першого протоколу до Європейської конвенції з прав людини спрямована не тільки на захист особи (юридичної особи) від будь-якого посягання держави на право володіти своїм майном, але також зобов`язує державу вживати необхідних заходів, спрямованих на захист права власності. Зазначена правова позиція сформульована ЄСПЛ, зокрема, у справі «Броньовський проти Польщі» від 22 червня 2004 року.

Також ЄСПЛ нагадує, що втручання в право на мирне володіння майном повинно бути здійснено з дотриманням «справедливого балансу» між вимогами загального інтересу суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи. Зокрема, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, якої прагнуть досягти через вжиття будь-якого заходу для позбавлення особи її власності.

Згідно з ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до ч. 2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, серед іншого, повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу).

Прокурор зазначає про необхідність арешту майна з метою, зокрема, забезпечення збереження речових доказів та конфіскації майна як виду покарання.

В свою чергу, слідчий суддя в ході розгляду справи дійшов висновку, що вказане клопотання не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Так, з клопотання про накладення арешту вбачається, що, прокурор просить накласти арешт на майно, зокрема, з метою збереження речових доказів, оскільки вони мають значення для досудового розслідування у вказаному кримінальному провадженні, а відомості, які вони містять, можуть бути доказом під час судового розгляду.

В свою чергу, в ході розгляду справи слідчий суддя дійшов висновку, що долученими до клопотання матеріалами не обґрунтовується необхідність накладення арешту на вилучені мобільні телефони. Так, як вбачається із протоколу затримання ОСОБА_5 від 28.11.2023 та було зазначено учасниками судового засідання, ОСОБА_5 було добровільно надано мобільні телефони та доступ до них в ході затримання. Таким чином, слідчий суддя вважає, що в органу досудового розслідування з 28.11.2023 до часу розгляду вказаного клопотання було достатньо часу для огляду, встановлення та копіювання інформації, що необхідна для досудового розслідування у вказаному кримінальному провадженні.

Долучене прокурором у судовому засіданні доручення від 11.12.2023 оперативному підрозділу на проведення детального огляду, зокрема, вилучених у ОСОБА_5 мобільних телефонів, не обґрунтовує необхідність накладення арешту на вказані телефони.

Таким чином, слідчий суддя вважає відсутніми підстави, передбачені ч. 3 ст. 170 КПК України, для накладення арешту на вилучені речі з метою збереження речових доказів, оскільки матеріалами клопотання не доведено, що вказане майно відповідає критеріям, передбаченим ч. 1 ст. 98 КПК України. В свою чергу винесена прокурором постанова про визнання майна речовим доказом є формальною та сама по собі не може достатньою мірою обґрунтовувати необхідність арешту майна.

В свою чергу, при накладенні арешту на майно з метою забезпечення конфіскації майна як виду покарання має бути дотримано принципи розумності та співмірності. Слідчий суддя вважає, що ймовірність призначення в подальшому підозрюваному покарання у виді конфіскації майна на даній стадії провадження не є підставою вилучення у нього вказаних мобільних телефонів та, тим самим, позбавлення користування мобільним зв`язком, що є непропорційним. До того ж, як вказано вище, підстав для тимчасового вилучення мобільних телефонів в ході даного розгляду встановлено не було.

Прокурором не доведено, що можуть настати будь-які негативні наслідки для кримінального провадження у разі незастосування арешту до вилучених у ОСОБА_5 мобільних телефонів, та що конфіскація такого майна в дохід держави можлива та доцільна.

З урахуванням викладених обставин, в даному випадку відсутні визначені абз. 2 ч. 3, ч. 5 ст. 170 КПК України підстави для накладення арешту на майно, яке вилучене 28.11.2023 у ОСОБА_5 при затриманні в порядку ст. 208 КПК України, а тому в задоволенні клопотання слід відмовити.

Відповідно до ч. 3 ст. 169 КПК України слідчий, прокурор після отримання судового рішення про відмову в задоволенні або про часткове задоволення клопотання про арешт тимчасово вилученого майна, судового рішення про повне або часткове скасування арешту тимчасово вилученого майна повинні негайно вжити заходів щодо виконання судового рішення та направити повідомлення про його виконання слідчому судді.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 170-173, 175, 309, 372,. 392, 532 КПК України,

УХВАЛИВ:

В задоволенні клопотання відмовити.

Майно, вилучене 28.11.2023 в ході проведення особистого обшуку ОСОБА_5 при затриманні в порядку ст. 208 КПК України, повернути власнику ОСОБА_5 , а саме:

- мобільний телефон марки «Iphone 7» модель А1778 FCC ID: BCG E3091 A IC: НОМЕР_4 із сім-картою мобільного оператора з номером мобільного абонента НОМЕР_5 ;

- мобільний телефон марки «Iphone 13» із сім-картою мобільного оператора з номером мобільного абонента НОМЕР_6 .

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її оголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не буде подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Слідчий суддя ОСОБА_1