ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/803/692/24 Справа № 932/2131/24 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 березня 2024 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

третьої особи, щодо майна

якої вирішується питання про арешт ОСОБА_7 ,

представника третьої особи, щодо майна

якої вирішується питання про арешт ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали за апеляційною скаргою представника третьої особи, щодо майна якої вирішується питання про арешт, - ОСОБА_7 , -адвоката ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 13 березня 2024 року про арешт майна у кримінальному провадженні №0000889,

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою слідчого судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 13 березня 2024 року задоволено клопотання слідчого та накладено арешт з позбавленням права відчуження, розпорядження та користування на автомобіль «Porshe Cayenne» д.н. НОМЕР_1 , власником якого є ОСОБА_7 .

Мотивуючи ухвалене рішення, слідчий суддя послався на те, що автомобіль є знаряддям злочину, міг зберегти на собі сліди злочину та є речовим доказом, його збереження має важливе значення для кримінального провадження, зокрема, для проведення судових експертиз.

Не погоджуючись з цим рішенням слідчого судді, представник третьої особи, щодо майна якої вирішується питання про арешт, - ОСОБА_7 , -адвокат ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу, в якій просить поновити строк для оскарження вищевказаної ухвали, так як ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 18 березня 2024 року апеляційну скаргу повернуто адвокату ОСОБА_8 , також просить скасувати ухвалу слідчого судді, постановити нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні клопотання слідчого про арешт автомобіля «Porshe Cayenne» д.н. НОМЕР_1 , власником якого є ОСОБА_7 .

Посилається на те, що слідчим в клопотанні не обґрунтовано, що стало підставою для внесення відомостей до ЄРДР про наїзд на перешкоду, при цьому ні ОСОБА_7 ні ОСОБА_9 , ні інші особи не зверталися до правоохоронних органів із заявами про наявність у них тілесних ушкоджень внаслідок ДТП.

В матеріалах справи відсутні відомості про те, які саме спричинені тілесні ушкодження ОСОБА_7 та ОСОБА_10 , внаслідок ДТП за участі автомобіля "Porsche Cayenne" д.н. НОМЕР_1 .

Також зазначає, що матеріали справи не містять відомостей щодо порушення правових норм громадянкою ОСОБА_9 , яка, як зазначає слідчий, керувала автомобілем "Porsche Cayenne" д.н. НОМЕР_1 .

Заслухавши суддю-доповідача, третю особу, щодо майна якої вирішується питання про арешт, - ОСОБА_7 та його представника, які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити, прокурора, яка заперечувала щодо задоволення апеляційної скарги, дослідивши надані матеріали, обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до таких висновків.

Згідно із вимогами п. 3 ч. 2, абз. 2 ч. 3 ст. 395 КПК України апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді може бути подана протягом п`яти днів з дня її оголошення. Якщо ухвалу слідчого судді було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Частиною 1 статті 117 КПК України визначено, що пропущений із поважних причин строк повинен бути поновлений за клопотанням заінтересованої особи ухвалою суду.

Вперше адвокат ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу 14.03.2024 року, однак ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 18.03.2024 року його скаргу було повернуто у зв`язку з тим, що адвокат не надав документи, які підтверджують його повноваження представляти інтереси ОСОБА_7 .

19.03.2024 року адвокат ОСОБА_8 повторно подав апеляційну скаргу, з документами, які підтверджують його повноваження представляти інтереси ОСОБА_7 разом з клопотанням про поновлення строку апеляційного оскарження, що є підставою для поновлення пропущеного строку.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Згідно із ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення:

1) збереження речових доказів;

2) спеціальної конфіскації;

3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;

4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до ч. 2 ст. 131 КПК України арешт майна є одним з видів заходів забезпечення кримінального провадження, а отже за правилами ст. 132 КПК України його застосування не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що:

1)існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для вжиття заходів забезпечення кримінального провадження;

2)потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи, про який йдеться у клопотанні слідчого або прокурора;

3)може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається з клопотанням.

Відповідно до п.1 ч.3 ст.132 КПК України, застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження.

Так, з наданих до клопотання слідчого матеріалів вбачається, що СВ Дніпровського РУП ГУНП в Дніпропетровській області здійснюється досудове розслідування кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000889 від 11 березня 2024 року за ч. 1 ст. 286 КК України, за фактом того, що 10.03.2023 року близько о 22:00 годині по Центральному мосту , з боку вул. Коцюбинського і напрямку пр. Мануйлівського рухався автомобіль «Porshe Cayenne» д.н. НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_10 , яка під час руху не впоралась з керуванням та скоїла наїзд на відбійник. Внаслідок ДТП водію ОСОБА_11 та пасажиру ОСОБА_7 спричинені тілесні ушкодження.

10.03.2024 року було проведено огляд транспортного засобу «Porshe Cayenne» д.н. НОМЕР_1 , власником якого є ОСОБА_7 .

Постановою слідчого від 11 березня 2024 року року автомобіль «Porshe Cayenne» д.н. НОМЕР_1 , визнано речовим доказом у кримінальному провадженні №0000889 .

Відповідно ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

З урахуванням наведеного, щодо майна, на яке рішенням слідчого судді було накладено арешт, є підстави обґрунтовано вважати, що воно відповідає вимогам ст. 98 КПК України щодо речових доказів, оскільки відповідно до клопотання вказаний автомобіль є предметом злочину, та накладення арешту необхідне для збереження доказів задля встановлення обставин та механізму дорожньо-транспортної пригоди та проведення судової автотехнічної та транспортно-трасологічної експертиз щодо технічного стану транспортного засобу .

Отже, арешт на зазначене майно був накладений з дотриманням вимог закону, а тому доводи апеляційної скарги з цих підстав є необґрунтованими.

Посилання на те, що слідчим в клопотанні не обґрунтовано, що стало підставою для внесення відомостей до ЄРДР про наїзд на перешкоду, не є слушним, так як підставою для внесення відомостей до ЄРДР була усна заява про кримінальне правопорушення, відповідно до викладених обставин водій ОСОБА_12 та пасажир ОСОБА_7 отримали тілесні ушкодження ( а.п 3).

Під час апеляційного перегляду прокурор підтвердила, що підставою для внесення відомостей до ЄРДР було усне повідомлення про ДТП на гарячу лінію 102, після чого слідчо - оперативна група прибула на місце події, виявила вказаний автомобіль, який потрапив у дорожньо-транспортну пригоду та осіб, які перебували у транспортному засобі.

Також зазначила, що у цьому провадженні була проведена судово-медична експертиза та у ОСОБА_7 встановлені середньої тяжкості тілесні ушкодження, які отримані внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

Доводи апеляційної скарги щодо відсутності мети накладення арешту на вказаний автомобіль не є слушним, так як арешт необхідний з метою збереження речового доказу для проведення судової автотехнічної та транспортно-трасологічної експертиз щодо технічного стану транспортного засобу, про що зазначено у клопотанні, знайшло своє підтвердження під час апеляційного провадження та відповідає п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України.

Доводи апелянта про недостатню обґрунтованість ухвали слідчого судді про арешт майна, є його особистою суб`єктивною оцінкою та не обґрунтовують необхідності скасування правильного по суті судового рішення.

Колегія суддів погоджується з висновками слідчого судді, що прокурором доведено необхідність арешту зазначеного в клопотанні майна, тому на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою забезпечення кримінального провадження.

З огляду на вищенаведене, підстав для задоволення апеляційної скарги на цьому етапі досудового розслідування не вбачається. У випадку, якщо у подальшому наявність зв`язку між арештованим майном та розслідуваним кримінальним правопорушенням у межах досудового розслідування буде спростована, або стороною обвинувачення у строки, розумні у сенсі ст. 28 КПК України, не будуть вжиті належні заходи для перевірки відповідних обставин, апелянт не позбавлений права ініціювати в порядку ст. 174 КПК України питання про скасування накладеного арешту.

Керуючись ст. ст. 170-173, 309, 310, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:

Поновити представнику третьої особи, щодо майна якої вирішується питання про арешт, - ОСОБА_7 , -адвокату ОСОБА_8 строк апеляційного оскарження ухвали слідчого судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 13 березня 2024 року.

Апеляційну скаргу представника третьої особи, щодо майна якої вирішується питання про арешт, - ОСОБА_7 , -адвоката ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 13 березня 2024 року залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 13 березня 2024 року про арешт майна у кримінальному провадженні №0000889 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

_____________ _________ _____________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4