1 УХВАЛА ІМЕНЕМ УКРАЇНИСправа № 335/1974/24 1-кс/335/828/2024
23 лютого 2024 р. слідчий суддя Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду скаргу ОСОБА_3 в особі представника адвоката ОСОБА_4 на бездіяльність начальника Відділу поліції № 1 Запорізького районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Запорізькій області ОСОБА_5 , яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення,
20.02.2024 в підсистемі «Електронний суд» ЄСІТС сформовано та 21.02.2024 судом отримано скаргу ОСОБА_3 в особі представника адвоката ОСОБА_4 на бездіяльність начальника Відділу поліції № 1 Запорізького районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Запорізькій області ОСОБА_5 , яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення (далі - ЄРДР) після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення від 27.12.2023.
Скарга мотивована тим, що 07.02.2024 ОСОБА_3 до канцелярії Відділу поліції № 1 Запорізького районного управління поліції ГУНП в Запорізькій подав заяву про вчинення генеральним директором акціонерного товариства «Запорізький виробничий алюмінієвий комбінат» ОСОБА_6 кримінального правопорушення, передбаченої ст. 382 КК України. Однак, начальник Відділу поліції № 1 Запорізького районного управління поліції ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_5 допустив бездіяльність, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР. Відділом поліції № 1 Запорізького районного управління поліції ГУНП в Запорізькій області в порушення вимог ч. 1 ст. 214 КПК України цю заяву про вчинення кримінального правопорушення не було внесено до ЄРДР та не було розпочато розслідування, чим допущена бездіяльність. Посилаючись на викладене, просила визнати бездіяльність начальника Відділу поліції № 1 Запорізького районного управління поліції ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_5 незаконною, зобов`язати відділ поліції № 1 Запорізького районного управління поліції ГУНП в Запорізькій області внести відомості про злочин, відповідно до заяви ОСОБА_3 до ЄРДР.
21.02.2024 представник заявника ОСОБА_3 адвокат ОСОБА_4 подала через канцелярію суду заяву, відповідно до якої просить розглянути справу без її участі та участі ОСОБА_3 . На задоволенні скарги наполягає у повному обсязі.
Слідчий або інша уповноважена особа Відділу поліції № 1 Запорізького районного управління поліції ГУНП в Запорізькій області, в судове засідання не з`явилися, про причини свого неприбуття слідчого суддю не повідомили. Листом від 22.02.2024 року, який надійшов слідчому судді 23.02.2024, на виконання ухвали про відкриття провадження за скаргою направлено слідчому судді копію звернення ОСОБА_3 , зареєстроване в інформаційно-телекомунікаційній системі «Інформаційного порталу Національної поліції України» відділу поліції № 1 ЗРУП ГУНП в Запорізькій області за ЄО 3218 від 08.02.2024. Крім цього, повідомлено, що розгляд звернення гр. ОСОБА_3 здійснюється у порядку Закону України «Про звернення громадян», рішення за зверненням на даний час не прийнято.
Відповідно до ч. 3 ст. 306 КПК України, відсутність слідчого, дізнавача чи прокурора не є перешкодою для розгляду скарги.
Враховуючи положення статті 306 КПК України, та з метою дотримання розумних строків розгляду скарги, що є одним з пріоритетних завдань кримінального провадження, здійснення якого має забезпечити, зокрема, слідчий суддя на досудовому провадженні, слідчий суддя вважає можливим провести розгляд скарги за відсутності представника особи, бездіяльність якої оскаржується, оскільки це не є перешкодою для розгляду скарги.
Відповідно ч. 4 ст. 107 КПК України вказана скарга розглядається без застосування технічних засобів фіксування.
Дослідивши скаргу та додані до неї матеріали, слідчий суддя виходить з такого.
Частиною 2 ст. 19 Конституції України встановлено обов`язок органів державної влади та органів місцевого самоврядування, їх посадових осіб діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Статтею 1 КПК України передбачено, що порядок кримінального провадження на території України визначається лише кримінальним процесуальним законодавством України, яке складається з відповідних положень Конституції України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цим Кодексом та іншими законами України.
Застосування належної правової процедури у кримінальному провадженні це встановлені кримінальним процесуальним законодавством способи реалізації норм кримінального процесуального права, що забезпечують досягнення цілей правового регулювання кримінальних процесуальних відносин у сфері порядку досудового розслідування та судового розгляду. Воно означає не лише те, що всі дії процесуальних суб`єктів мають відповідати вимогам закону, адже в такому випадку це завдання розчиняється в приписах засади законності. Такі дії мають виникати із наявних повноважень і перебувати в адекватному співвідношенні з конкретним процесуальним завданням, яке виникає в певний момент досудового розслідування і судового розгляду кримінального провадження. Таке адекватне співвідношення приводить до принципу пропорційності.
Належна правова процедура має застосування, як під час судового розгляду, так і на стадії досудового розслідування.
Згідно до ч. 1, 2 ст. 22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.
Зі ст. 26 КПК України випливає, що сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом. Слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.
Главою 26 КПК України передбачений інститут оскарження рішень, дій чи бездіяльності на стадії досудового розслідування, який служить вихідною гарантією захисту прав учасників кримінального провадження і є однією із засад кримінального провадження.
Положення п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України передбачають можливість оскарження на досудовому провадженні бездіяльності слідчого, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк.
Відповідно до ч. 1 ст. 214 КПК України слідчий невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань та розпочати розслідування.
Згідно ч. 5 п. 4 ст.214 КПК України до Єдиного реєстру досудових розслідувань вносяться відомості про короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наведених потерпілим, заявником чи виявлених з іншого джерела. До ЄРДР також вносяться відомості про попередню правову кваліфікацію кримінального правопорушення з зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність.
Пунктом 1.2 розділу ІІ Положення про порядок ведення Єдиного реєстру досудових розслідувань встановлено, що відомості про кримінальне правопорушення, викладені у заяві, повідомленні чи виявлені з іншого джерела, повинні відповідати вимогам п. 4 ч. 5 ст. 214 КПК України, зокрема мати короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення. До Реєстру підлягають внесенню відомості, які характеризують кримінальне правопорушення (п. 2.2 розділу ІІ положення).
Системний аналіз положень кримінального процесуального закону дає підстави для висновку, що реєстрації в ЄРДР підлягають не будь-які заяви чи повідомлення, а лише ті з них, які містять відомості про кримінальне правопорушення. Якщо у заяві чи повідомленні таких даних немає, то вони не можуть вважатися такими, що повинні бути обов`язково внесені до ЄРДР. До того ж законодавцем розмежовано поняття внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР у відповідності до положень ч. 1 ст. 214 КПК України та прийняття і реєстрації відповідних заяв, про що йдеться у ч. 4 ст. 214 КПК України.
Отже, предметом судового контролю слідчого судді може бути лише бездіяльність слідчого щодо невнесення відомостей до ЄРДР після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, тобто така заява, як передумова для початку досудового розслідування в кримінальному провадженні має містити достатні дані про наявність в описаній заявником події ознак кримінально-караного діяння.
Відповідно до висновку, викладеного у постанові Великої Палати Верховного Суду від 30.01.2019 у справі № 818/1526/18, у межах процедури оскарження бездіяльності слідчого щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР після отримання заяви слідчий суддя з`ясовує обставини та мотиви, з яких слідчий або прокурор дійшов висновку про відсутність підстав для внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР, чим саме обґрунтоване невнесення відповідних відомостей до ЄРДР, та вирішує питання про наявність або відсутність правових підстав для зобов`язання слідчого або прокурора внести інформацію про кримінальне правопорушення до ЄРДР.
Слідчим суддею встановлено, що 07.02.2024 ОСОБА_3 до канцелярії Відділу поліції № 1 Запорізького районного управління поліції ГУНП в Запорізькій подав заяву про вчинення генеральним директором акціонерного товариства «Запорізький виробничий алюмінієвий комбінат» ОСОБА_6 кримінального правопорушення, за ст. 382 КК України, яка ним була датована 27.12.2023.
Вказана заява (звернення) ОСОБА_3 була зареєстрована Відділом поліції № 1 Запорізького районного управління поліції ГУНП в Запорізькій за вх. № 939 від 07.02.2024, в подальшому зареєстрована в інформаційно-телекомунікаційній системі «Інформаційного порталу Національної поліції України» відділу поліції № 1 ЗРУП ГУНП в Запорізькій області за ЄО 3218 від 08.02.2024.
На думку заявника, генеральним директором акціонерного товариства «Запорізький виробничий алюмінієвий комбінат» ОСОБА_6 вчинено кримінальне правопорушення передбачене ст. 382 КК України, але відомості до ЄРДР за цією заявою, внесені не були.
Як зазначено слідчим суддею вище, до реєстрації в ЄРДР вносяться не будь-які заяви, які надходять до органів досудового розслідування, а лише відомості саме про кримінальне правопорушення.
Відмінністю заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення від будь-якого іншого звернення є викладення в такій заяві об`єктивних даних, які дійсно свідчать про наявність ознак відповідного кримінального правопорушення. Якщо таких даних немає, то такі відомості не можуть вважатися такими, що мають бути обов`язково внесені до ЄРДР.
Так, згідно до ст. 382 КК України передбачено кримінальну відповідальність за умисне невиконання вироку, рішення, ухвали, постанови суду, що набрали законної сили, або перешкоджання їх виконанню.
З об`єктивної сторони невиконання судового рішення може характеризуватися: 1) невиконанням службовою особою вироку, рішення, ухвали чи постанови суду, що набрали законної сили; 2) перешкоджанням службовою особою виконанню вироку, рішення, ухвали чи постанови суду, що набрали законної сили (ч. 1 ст. 382); 3) невиконанням службовою особою рішення Європейського суду з прав людини (ч. 3 ст. 382).
Невиконання може виражатися у прямій відмові виконати судове рішення або в ухиленні від його виконання.
Суб`єктивна сторона злочину характеризується прямим умислом.
На переконання слідчого судді, у повідомленні (заяви) ОСОБА_3 факти за своїм змістом та суттю не є повідомленням про вчинення кримінального правопорушення за ст. 382 КК України, оскільки ця заява не містить об`єктивних відомостей, які підтверджували би реальність конкретної події кримінального правопорушення, зокрема, що мало місце саме умисне невиконання судового рішення, в тому й числі особою, якій було відомо про існування цього судового рішення і яка, маючи реальну можливість виконати це рішення, саме умисно його не виконує.
Отже слідчий суддя вважає, що такі обставини не дають підстав стверджувати про наявність у діях генерального директора акціонерного товариства «Запорізький виробничий алюмінієвий комбінат» ОСОБА_6 ознак кримінального правопорушення, передбаченого ст. 382 КК України.
Вказані висновки суду абсолютно точно узгоджуються з позицією Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду, викладеній у постанові від 30.09.2021 у справі № 556/450/18, відповідно до якої підставою початку досудового розслідування є не будь-які прийняті та зареєстровані заяви, повідомлення, а лише ті з них, з яких вбачаються вагомі обставини, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, короткий виклад яких разом із прізвищем, ім`ям, по-батькові (найменуванням) потерпілого або заявника, серед іншого, вноситься до ЄРДР.
Вирішальним чинником для внесення відомостей до ЄРДР за повідомленням є саме наявність у цьому повідомленні обставин, які свідчать про кримінальне правопорушення, а не вказана автором назва поданого документа. Ініціювати процедуру кримінального переслідування доцільно лише у випадку, коли наявні підстави вважати, що було вчинено кримінальне правопорушення. Безпідставне відкриття кримінального провадження є недопустимим і може порушувати права конкретних осіб, відносно яких таке провадження ініційоване, а також є неефективним з точки зору використання державних ресурсів.
Згідно з ч. 2 ст. 8 та ч. 5 ст. 9 КПК України, принцип верховенства права у кримінальному провадженні та кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.
Такі приписи процесуального закону узгоджуються із статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», якою зобов`язано суди застосовувати при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерела права.
Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Ашинґдейн проти Сполученого Королівства» (Ashingdane v. theUnitedKingdom) від 28 травня 1985, п. 57, Series A, № 93 право на суд не є абсолютним і може підлягати легітимним обмеженням.
Одним із таких обмежень є неможливість ініціювання кримінального провадження шляхом внесення відомостей до ЄРДР без належних на те підстав.
За положеннями ст.2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Згідно із ст. 7 КПК України в якості загальної засади кримінального провадження проголошено змагальність сторін та свобода в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Невиконання рішення у добровільному порядку забезпечене визначеною законодавством процедурою його примусового виконання.
Державний виконавець наділений широкими повноваженнями для ефективного виконання судового рішення, які передбачені у ст. 18 Закону «Про виконавче провадження».
Твердження особи, яка подала скаргу про наявність за таких обставин ознак кримінального правопорушення у діях зазначеної у заві та скарзі особи, є необґрунтованим.
З огляду на викладене, підстав для задоволення скарги немає.
Відповідно до ч. 2 ст. 307 КПК України, ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про: 1) скасування рішення слідчого, дізнавача чи прокурора; 1-1) скасування повідомлення про підозру; 2) зобов`язання припинити дію; 3) зобов`язання вчинити певну дію; 4) відмову у задоволенні скарги.
На підставі викладеного, керуючись ст. 303, 307, 309, 372 КПК України, слідчий суддя,
У задоволенні скарги ОСОБА_3 в особі представника адвоката ОСОБА_4 на бездіяльність начальника Відділу поліції № 1 Запорізького районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Запорізькій області ОСОБА_5 , яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення відмовити.
У відповідності до Рішення Конституційного Суду України від 17 червня 2020 р. № 4-р(II)/2020 ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та може бути оскаржена безпосередньо до Запорізького апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення шляхом подачі на неї апеляційної скарги.
Слідчий суддя ОСОБА_1