Номер провадження № 1-кп/756/523/24
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 березня 2024 року місто Київ

Оболонський районний суд міста Києва в складі:

судді ОСОБА_1 ,

за участю секретарів судового засідання ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

захисників ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань № 5 Оболонського районного суду міста Києва кримінальне провадження, внесене 19.09.2021 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002022, за обвинуваченням:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, громадянина України, який має повну загальну середню освіту, працює, розлучений, має малолітню дитину, зареєстрований та проживає за адресою АДРЕСА_1 , у вчинені злочину, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, раніше засудженого:

- 05.04.1989 вироком Мінського районного суду міста Києва за ч. 2 ст. 141, ч. 3 ст. 117, ст. 42 КК України (у редакції 1960 р.) до покарання у виді позбавлення волі строком на 6 років;

- 04.09.1996 вироком Шевченківського районного суду міста Києва за ст. 86-1, ст. 208, ч. 2 ст. 142 КК України (у редакції 1960 р.) до покарання у виді позбавлення волі строком на 11 років. Звільнений 20.02.2007 по відбуттю строку призначеного покарання;

- 05.03.2008 вироком Оболонського районного суду міста Києва за ч. 3 ст. 189, ч. 2 ст. 289, ст. 70 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років, звільнений від відбуття покарання з випробуванням відповідно до ст. 75 КК України строком на 3 роки. 15.09.2011 звільнений від відбуття покарання у зв`язку із закінченням іспитового строку;

- 23.08.2016 Дарницьким районним судом м. Києва від 23.08.2016 за ч. 3 ст. 15 ч. 2 ст. 186, ч. 1 ст. 125, ст. 128, ст. 70 КК України до покарання в виді позбавлення волі строком на 4 роки;

- 25.03.2019 Оболонським районним судом міста Києва за ч. 2 ст. 121, ч. 4 ст. 70, ч. 5 ст. 72 КК України до покарання в виді позбавлення волі строком на 8 років. Звільнений 03.04.2019 з установи відбуття покарання по відбуттю строку призначеного покарання,

УСТАНОВИВ:

1. Формулювання обвинувачення у кримінальному провадженні, визнане судом доведеним.

1.1. 18.09.2021, приблизно о 16:00 год., ОСОБА_7 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння у сквері, що біля будинку № 42-а по вул. Героїв Дніпра в м. Києві, зустрів раніше знайомого ОСОБА_10 , який сидів на лавці та вживав алкогольні напої з ОСОБА_11 .

У цей час ОСОБА_11 відійшов від ОСОБА_10 в іншу сторону, а у ОСОБА_7 , на ґрунті раптово виниклих особистих неприязних відносин, виник умисел на спричинення ОСОБА_10 тілесного ушкодження.

Реалізуючи свій умисел, ОСОБА_7 підійшов до ОСОБА_10 і наніс один удар правою рукою в ліву ділянку голови ОСОБА_10 , чим заподіяв останньому тілесне ушкодження у виді крововилив в м`які тканини лівої щічної ділянки. Від отриманого удару ОСОБА_10 впав та саме внаслідок удару правою ділянкою голови об асфальтоване покриття отримав тяжке тілесне ушкодження. Між тим, заподіюючи удар ОСОБА_10 , ОСОБА_7 не передбачав можливості спричинення тяжкого тілесного ушкодження, хоча повинен був й міг це передбачити, а отже заподіяв тяжке тілесне ушкодження з необережності (злочинної недбалості).

1.2. Указаними діями ОСОБА_7 учинив злочин, передбачений ст. 128 Кримінального кодексу України, - а саме заподіяння необережного тяжкого тілесного ушкодження.

2. Підстави доведеності винуватості поза розумним сумнівом.

2.1. Позиції сторін захисту та обвинувачення.

2.1.1. Прокурор у судовому засіданні вважала, що в судовому засіданні достеменно встановлено, що інкримінований ОСОБА_7 злочин за ч. 1 ст. 121 КК України вчинено останнім, тому просить суд визнати ОСОБА_7 винуватим та призначити покарання в виді позбавлення волі відповідно до санкції статті. Обставин, які пом`якшують покарання, на думку прокурора, не встановлено, а обставинами, які обтяжують покарання обвинуваченого, на думку прокурора, є учинення злочину в стані сп`яніння, рецидив злочинів.

При цьому, при наданні оцінки доказам, прокурор просила урахувати, що зібрані під час досудового розслідування докази є достатніми саме для доведення винуватості ОСОБА_7 за ч. 1 ст. 121 КК України, який діяв на заподіяння тілесних ушкоджень потерпілому хоча із непрямим, але умислом. А отже, на думку прокурора, дії ОСОБА_7 не підлягають перекваліфікації на ст. 128 КК України.

2.1.2. У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 свою винуватість у пред`явленому обвинуваченні за ч. 1 ст. 121 КК України визнав частково, не заперечував щодо визнання його винуватим за спричинення тяжкого тілесного ушкодження з необережності. З цих підстав щиро каявся, просив вибачення у потерпілого.

Просив також урахувати, що після учиненого злочину та обрання запобіжного заходу в виді тримання під вартою, переоцінив життя, бо тоді йому виповнилось вже 50 років, а він за все життя ніде не працював, матері та родині не допомагав. Наразі після зміни йому судом запобіжного заходу на початку 2022 року з тримання під вартою на домашній арешт - відновив документи, що посвідчують особу (паспорт), яких вже давно не мав. Знайшов роботу, працював неофіційно різноробочим, змінив декілька місць роботи. А наразі - працевлаштувався офіційно. Перед затриманням зловживав алкогольними напоями. На цей час алкогольні напої не вживає вже тривалий час. Живе із матір`ю похилого віку, яка потребує догляду, допомагає їй матеріально. Просить суд надати йому шанс виправити свою поведінку.

2.1.3. Захисник ОСОБА_9 в судовому засіданні підтримали позицію обвинуваченого щодо часткового визнання винуватості. Просив суд урахувати, що обвинувачений повністю визнає винуватість бо не оспорює обставин. Однак державним обвинуваченням неправильно кваліфіковано дії обвинуваченого за ч. 1 ст. 121 КК України як умисне спричинення тяжкого тілесного ушкодження, бо хоча діями обвинуваченого і спричинено тяжке тілесне ушкодження, але з необережності. Про що вказує навіть саме формулювання обвинувачення, зокрема що обвинувачений діяв із непрямим умислом. Також захисник просив урахувати, що обвинуваченим було заподіяно один удар, який не став причиною отримання тяжкого тілесного ушкодження, але дійсно від якого потерпілий впав. І саме внаслідок падіння потерпілий отримав тяжке тілесне ушкодження.

За вказаних обставин, захисник просив суд перекваліфікувати дії обвинуваченого з ч. 1 ст. 121 КК України на ст. 128 КК України, та призначити обвинуваченому покарання, ураховуючи наведені обвинуваченням відомості про свою особистість, у виді громадських робіт.

2.1.4. Потерпілий ОСОБА_10 в судовому засіданні просив суд визнати обвинуваченого ОСОБА_7 винуватим, та призначити покарання на розсуд суду. Претензій матеріального та морального характеру він не пред`являв та пред`являти не збирається.

2.2. Надані матеріали досудового розслідування.

2.2.1. Потерпілий ОСОБА_10 у судовому засіданні надав показання, що 18 вересня 2021 року, приблизно о 15:00 год., він сидів на лавці в сквері неподалік від свого будинку разом із ОСОБА_11 вживали алкогольні напої. Після нічого не пам`ятає. Нападника не бачив, як і того, як йому було спричинено тілесні ушкодження, зокрема як йому було нанесено удар. Уважає, що нападник підійшов збоку або ззаду. Коли прийшов до тями, нічого не боліло. У лікарні провів два дні.

2.2.2. Свідок ОСОБА_12 усудовому засіданні надав показання, що в суботу, а саме 18 вересня 2021 року, була сонячна погода. Він пішов збирати гриби, а десь у першій година дня зустрів ОСОБА_7 . Вони узяли 5 - 6 літрів пива, пішли в гості до ОСОБА_7 . У ОСОБА_7 пили пиво, а коли скінчилось, пішли в магазин АТБ. Проходячи повз сквер, на синій лавочці, яка була зліва по їх напрямку руху, він побачив знайомого ОСОБА_11 , а ОСОБА_13 свого знайомого ОСОБА_10 . Він пішов вітатися із ОСОБА_11 , а ОСОБА_13 із ОСОБА_10 . Через декілька хвилин, коли він стояв розгорнутий правою стороною до ОСОБА_10 , боковим зором побачив удар, який було нанесено ОСОБА_7 рукою в ділянку голови ОСОБА_10 . Якою самою рукою - не бачив, і як це сталось, також. Також не пам`ятає сидів, піднімався чи стояв ОСОБА_10 перед ударом. Між тим, від цього удару ОСОБА_10 впав на асфальт, а ОСОБА_7 побіг в невідомому напрямку. Коли він підійшов із ОСОБА_11 до ОСОБА_10 , останній був на асфальті, голова була в крові. Вони викликали швидку.

2.2.3. Витяг з ЄРДР за № 0002022 від 19.09.2021, відповідно до якого 18.09.2021, приблизно о 15:00 год., у сквері біля житлового будинку АДРЕСА_2 , ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , умисно наніс один удар кулаком в голову ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , чим спричиним останньому тяжкі тілесні ушкодження (т. 1 а.п. 45).

2.2.4. Постанова від 19.09.2021 про призначення групи слідчих у кримінальному провадженні №0002022 (т. 1 а.п. 46).

2.2.5. Постанова від 10.11.2021 про внесення змін до групи слідчих у кримінальному провадженні №0002022 (т. 1 а.п. 48).

2.2.6. Постанова від 19.09.2021 про призначення групи прокурорів у кримінальному провадженні №0002022 (т. 1 а.п. 49).

2.2.7. Постанова від 20.09.2021 про внесення змін до групи прокурорів у кримінальному провадженні №0002022 (т. 1 а.п. 50).

2.2.8. Рапорт від 18.09.2021 про отримання повідомлення (заяви) зі служби «102» про те, що 18.09.2021 бригадою швидкої допомоги доставлено потерпілого ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з ознаками алкогольного сп`яніння, якому встановлено попередній діагноз: закрита черепно мозкова травма (під питанням), гематома м`яких тканин головного мозку. Зі слів потерпілого - побили невідомі (т. 1 а.п. 51 ).

2.2.9. Рапорт о/у ВКР Оболонського УП від 18.09.2021 про виявлення за адресою АДРЕСА_3 , потерпілого ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яким отримано тілесні ушкодження голови, і якого доставлено до лікарні, де встановлено діагноз - відкрита черепно мозкова травма , внутрішній крововилив, які отримані ОСОБА_10 18.09.2021 близька 15:30 год. у сквері біля житлового будинку АДРЕСА_2 (т. 1 а.п. 52 ).

2.2.10. Протокол прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 18.09.2021, згідно із яким було відібрано заяву в ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зокрема, що останньому 18.09.2021, приблизно о 15:30 год., у сквері біля житлового будинку АДРЕСА_2 , невстановлена особа спричинила тілесні ушкодження - удар по голові (т. 1 а.п. 53).

2.2.11. Протокол огляду місця події від 18.09.2021, згідно із яким було оглянуто місце події, а саме ділянку місцевості в сквері біля житлового будинку АДРЕСА_2 , де виявлено та вилучено - ніж, ганчірку, а також речовину бурого кольору на асфальті, біля лавки, змиви якої було вилучено (т. 1 а.п. 54 - 62).

2.2.12. Постанова про визнання речовими доказами від 19.09.2021, згідно із якою визнано речовими доказами в провадженні № 0002022 предмети, які вилучені під час огляду місця події: предмет схожий на складний ніж, ганчірку з нашаруванням речовини бурого кольору, 2 змиви з речовиною бурого кольору (т. 1 а.п. 63).

2.2.13. Довідки з МКЛШМД від 18.09.2021 згідно із якою при надходженні до лікарні о 17:30 год. 18.09.2021 ОСОБА_10 було попередньо встановлено діагноз - відкрита черепно мозкова травма, забій головного мозку, перелом кісток черепу, забій м`яких тканей голови (т. 1 а.п. 65, 66).

2.2.14. Протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 19.09.2021 згідно з яким свідок ОСОБА_12 серед наданих йому для впізнання чотирьох фотознімків впізнав на фотознімку № 1 особу (за сукупності ознак - загальним виразом обличчя, зачіскою, формою та розміром носу, маленькими губами, міжбрівним проміжком, глибокою зморшкою) на ім`я ОСОБА_14 , який 18.09.2021 приблизно о 16:00 год., перебуваючи в сквері біля житлового будинку АДРЕСА_2 , наніс один удар кулаком в обличчя незнайомого йому чоловікові на ім`я ОСОБА_15 , від чого останній впав, а ОСОБА_14 втік з місця події. Відповідно до довідки до протоколу впізнання, на фотознімку № 1 зображено ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (т. 1 а.п. 67 - 70).

2.2.15. Протокол слідчого експерименту від 19.09.2021 та відеозапис слідчого експерименту на цифровому носії інформації -диску формату DVD-R (який було оглянуто в судовому засіданні), згідно із якими було проведено слідчий експеримент зі свідком ОСОБА_12 , який надав показання та продемонстрував події, які мали місце 18.09.2021 в сквері біля житлового будинку АДРЕСА_2 . Зокрема, як особа на ім`я ОСОБА_14 нанесла один удар кулаком (як здалось свідкові) лівої руки в обличчя особі на ім`я ОСОБА_15 , від чого останній впав. Після чого ОСОБА_14 втік (т. 1 а.п. 71 - 74).

2.2.16. Протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 19.09.2021 згідно з яким свідок ОСОБА_11 серед наданих йому для впізнання чотирьох фотознімків впізнав на фотознімку № 2 особу (за сукупності ознак - зачіскою та щетиною на обличчі, загальним виразом обличчя, формою носу, губ) на ім`я ОСОБА_14 , який 18.09.2021 приблизно о 16:00 год., перебуваючи в сквері біля житлового будинку АДРЕСА_2 , наніс один удар кулаком в обличчя ОСОБА_16 , від чого останній впав та від цього з голови пішла кров. Відповідно до довідки до протоколу впізнання, на фотознімку № 2 зображено ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (т. 1 а.п. 75 - 78).

2.2.17. Рапорт о/у ВКП Оболонського УП ГУНП в місті Києві ОСОБА_17 , що під час здійснення оперативно-розшукових заходів установлено, що до заподіяння тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_10 може бути причетний ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , якого було затримано 19.09.2021 (т. 1 а.п. 79).

2.2.18. Протокол затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 19.09.2021, згідно із яким 19.09.2021 о 11:30 год. було затримано ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за фактом заподіяння тілесних ушкоджень ОСОБА_10 18.09.2021 в сквері біля житлового будинку АДРЕСА_2 .

У примітках до протоколу є зауваження, які записані ОСОБА_7 , що останній вважає своє затримання правомірним, бо дійсно вдарив потерпілого по обличчю (т. 1 а.п. 80 - 82).

2.2.19. Протокол особистого обшуку затриманої особи, підозрюваної у вчиненні злочину в порядку ст. 208 КПК України від 19.09.2021, згідно із яким при затриманні ОСОБА_7 було проведено обшук останнього та вилучено шорти синього кольору, кофту білого кольору, мобільний телефон марки «Ergo» (т. 1 а.п. 83).

2.2.20. Повідомлення про підозру від 20.09.2021, згідно із яким було повідомлено про підозру ОСОБА_7 за ч. 1 ст. 121 КК України в кримінальному провадженні, внесеного 19.09.2021 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002022 (т. 1 а.п. 85 - 88).

2.2.21. Ухвала слідчого судді Оболонського районного суду міста Києва від 21.09.2021 у судовому провадженні № 756/14430/21 згідно із якою було застосовано запобіжний захід в вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_7 на 60 днів із моменту його затримання 19.09.2021 (т. 1 а.п. 89).

2.2.22. Ухвала слідчого судді Оболонського районного суду міста Києва від 15.11.2021 у судовому провадженні № 756/17251/21 згідно із якою було продовжено строк дії запобіжного заходу в вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_7 на 60 днів (т. 1 а.п. 91 - 95).

2.2.23. Постанова про визнання речовими доказами від 20.09.2021, згідно із якою визнано речовими доказами в кримінальному провадженні № 0002022 майно, яке вилучене під час особистого обшуку ОСОБА_7 : шорти синього кольору, кофту білого кольору, мобільний телефон марки «Ergo» (т. 1 а.п. 96).

2.2.24. Ухвала слідчого судді Оболонського районного суду міста Києва від 27.09.2021 у судовому провадженні № 756/14697/21 згідно із якою було накладено арешт на майно, яке вилучене під час особистого обшуку ОСОБА_7 : шорти синього кольору, кофту білого кольору, мобільний телефон марки «Ergo» (т. 1 а.п. 98).

2.2.25. Ухвала слідчого судді Оболонського районного суду міста Києва від 22.10.2021 у судовому провадженні № 756/15853/21 згідно із якою було надано тимчасовий доступ до речей та документів, що містять охоронювану законом таємницю - медичної документації на ім`я потерпілого ОСОБА_10 , яка перебувала в володінні Інституту нейрохірургії ім. академіка ОСОБА_18 (т. 1 а.п. 99).

2.2.26. Ухвала слідчого судді Оболонського районного суду міста Києва від 10.11.2021 у судовому провадженні № 756/15855/21 згідно із якою було надано тимчасовий доступ до речей та документів, що містять охоронювану законом таємницю - медичної документації на ім`я потерпілого ОСОБА_10 , яка перебувала в володінні Київської міської клінічної лікарні швидкого медичного реагування (т. 1 а.п. 100 -102).

2.2.27. Квитанції про передачу на зберігання в камеру схову речових доказів Оболонського УП ГУНП в місті Києві № 42, 64, 65, 66, 67 - шорти синього кольору, кофту білого кольору, мобільний телефон марки «Ergo», складний ніж, змиви із речовиною бурого кольору, тканину із речовиною бурого кольору (т. 1 а.п. 103 -107).

2.2.28. Постанова про призначення судово-медичної експертизи від 04.10.2021 в кримінальному провадженні № 0002022 (т. 1 а.п. 100 -108).

2.2.29. Висновок експерта № 081-345-2021 від 22.11.2021, згідно із яким кров потерпілого ОСОБА_10 відноситься до групи В з ізогемаглютиніном анти-В. У бурих та світло-бурих плямах на фрагменті тканини ( об. № 1- 8), наданій на дослідження, знайдена кров людини групи А з ізомаглютиніном анти-В, яка могла походити від потерпілого ОСОБА_10 (т. 1 а.п. 110 - 113).

2.2.30. Постанова про відібрання біологічних зразків для проведення експертизи від 03.11.2021, згідно із якою було відібрано біологічні зразки (кров) із метою проведення експертиз (т. 1. а.п. 114,115).

2.2.31. Постанова про призначення судово-медичної експертизи від 04.10.2021 в кримінальному провадженні № 0002022 (т. 1 а.п. 116).

2.2.32. Висновок експерта № 081-344-2021 від 16.11.2021, згідно із яким кров потерпілого ОСОБА_10 відноситься до групи В з ізогемаглютиніном анти-В.

У наданих на експертизу змивах речовини бурого кольору з асфальту в сквері ( об. №1), змиві речовини бурого кольору з землі в сквері (об. № 2), які було вилучено під час огляду місця події за адресою місто Київ, вул. Героїв Дніпра, 42-а, у сквері, виявлена кров людини. При серологічному дослідженні в зазначених змивах (об. №1, 2) виявлено антиген А, а в об. № 2, крім того, і ізогемаглютинін анти-В.

Отже, вказана кров може походити від особи )осіб_ з групою крові А з ізогемаглютиніном анти-В, тобто як в даному випадку від потерпілого ОСОБА_10 (т. 1 а.п. 118 - 122).

2.2.33. Постанова про призначення судово-медичної експертизи від 08.11.2021 в кримінальному провадженні № 0002022 (т. 1 а.п. 123 -125).

2.2.34. Висновок експерта № 042-1618-2021 від 18.11.2021, згідно із яким при проведення судово-медичної експертизи ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , встановлено, що на момент звернення за медичною допомогою 18.09.2021 о 16:36 год в останнього мало місце тілесне ушкодження у вигляді гематоми (синця) в потиличній ділянці.

Указане ушкодження спричинено тупим предметом, могло утворитися 18.09.2021, не було небезпечним я життя та відноситься до легких тілесних ушкоджень ( за критерієм тривалості розладу здоров`я).

Діагноз - забій головного мозку, не підтверджений об`єктивними клінічними даними (описом неврологічної симптоматики забою головного мозку та його динаміки) у зв`язку з чим не враховувався при визначенні ступеню тяжкості тілесних ушкоджень, згідно з п. 4.1.1. Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень.

Діагноз: перелом пірамідки скроневої кісти справа, гострий посттравматичний геморагічний отит - не підтверджені об`єктивними рентгенологічними даними, у зв`язку з чим не враховувались при визначенні ступеню тяжкості тілесних ушкоджень, згідно з п. 4.13.1 Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень.

Порушення слуху на праве вухо, з явищами невропатії лицьового нерву справа, може бути пов`язане із запальним процесом в комірках правого сосцеподібого відростку та задніх комірках решітчастого лабіринту, який в причинно-наслідковому зв`язку з травмою, отриманою 18.09.2021 - не перебуває (т. 1 а.п. 126 - 129).

2.2.35. Постанова про призначення судово-медичної експертизи від 24.11.2021 в кримінальному провадженні № 0002022 (т. 1 а.п. 130 - 132).

2.2.36. Висновок експерта № 042-1697-2021 від 02.12.2021, згідно із яким при проведення судово-медичної експертизи ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , встановлено, що на момент звернення за медичною допомогою 18.09.2021 та 21.09.2021 в останнього мали місце тілесні ушкодження: 1 - гематома (синець) в скронево-потиличній ділянці справа, 2- забій головного мозку з локалізацією вогнищ геморагічних забоїв мозочка справа та коркових відділів лівої тім`яної частки, 3- перелом пірамідки правої скроневої кістки хі зниження пневматизації повітряних комірок правого сосцеподібного відростку, 4 - посттравматична невропатія лицьового нерву справа, 5 -гострий посттравматичний геморагічний середній отит.

Указані тілесні ушкодження спричинені тупим предметом, могли утворитись 18.09.2021 та відносяться до тяжких тілесних ушкоджень (за критерієм небезпеки для життя) згідно з п. 2.1.3.б Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень (т. 1 а.п. 133 - 137).

2.2.37. Довідка про звільнення серії КИВ № 20159 від 08.01.2020 згідно із якою ОСОБА_7 звільнений з ДУ «Бучанська виправна колонія» (т. 1 а.п. 138).

2.2.38. Довідка № 452388 від 06.10.2021 згідно з якою ОСОБА_7 , 1972 року народження, за даними облікової документації під наркологічним диспансерно-динамічним наглядом не перебуває (т. 1 а.п. 139).

2.2.39. Запит та довідка від 04.10.2021 згідно із якою ОСОБА_7 під наглядом у лікаря психіатра не перебуває (т. 1 а.п. 140).

2.2.40. Вимога на судимість, копії вироків, згідно із якими ОСОБА_7 раніше засуджений:

- 05.04.1989 вироком Мінського районного суду міста Києва за ч. 2 ст. 141, ч. 3 ст. 117, ст. 42 КК України (у редакції 1960 р.) до покарання у виді позбавлення волі строком на 6 років;

- 04.09.1996 вироком Шевченківського районного суду міста Києва за ст. 86-1, ст. 208, ч. 2 ст. 142 КК України (у редакції 1960 р.) до покарання у виді позбавлення волі строком на 11 років. Звільнений 20.02.2007 по відбуттю строку призначеного покарання;

- 05.03.2008 вироком Оболонського районного суду міста Києва за ч. 3 ст. 189, ч. 2 ст. 289, ст. 70 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років, звільнений від відбуття покарання з випробуванням відповідно до ст. 75 КК України строком на 3 роки. 15.09.2011 звільнений від відбуття покарання у зв`язку із закінченням іспитового строку;

- 23.08.2016 Дарницьким районним судом м. Києва від 23.08.2016 за ч. 3 ст. 15 ч. 2 ст. 186, ч. 1 ст. 125, ст. 128, ст. 70 КК України до покарання в виді позбавлення волі строком на 4 роки;

- 25.03.2019 Оболонським районним судом міста Києва за ч. 2 ст. 121, ч. 4 ст. 70, ч. 5 ст. 72 КК України до покарання в виді позбавлення волі строком на 8 років. Звільнений 03.04.2019 з установи відбуття покарання по відбуттю строку призначеного покарання (т. 1 а.п. 141 - 157).

2.2.41. Побутова характеристика, згідно з якою ОСОБА_7 за місцем проживання: АДРЕСА_1 , характеризується посередньо, але скарг від мешканці будинку не надходило (т. 1 а.п. 158).

2.2.42. Медична документація на ім`я ОСОБА_10 (т. 2 а.п. 17 - 39).

2.3. Надані докази стороною захисту.

2.3.1. У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 надав показання, що 18.09.2021 був у себе вдома, до нього прийшов ОСОБА_12 із яким вони випили пиво. Пізніше, десь між 15:00 год. та 16:00 год., вони разом пішли в магазин «АТБ» придбати ще спритне. Неподалік магазину «АТБ» ОСОБА_12 сказав, що привітається із ОСОБА_11 , а він побачив на лавочці свого знайомого ОСОБА_10 , який є його сусідом. Сівши на лавочку поряд, він звернувся шуткуючи до ОСОБА_10 із питанням, чого останній не вітається. На що ОСОБА_10 йому відповів в образливій (лихослів`ям) формі, що його образило. Підійшовши ближче, він запитав, чому ОСОБА_10 із ним так спілкується. На це питання ОСОБА_10 , який більше його за тілобудовою та зростом, піднімаючись з лавки, сказав, що зараз його «зламає». На що він одразу відреагував та наніс один удар кулаком в ділянку підборіддя коли ОСОБА_10 вже стояв. Однак ОСОБА_10 несподівано для нього від удару впав на свій правий бік. Покриття на землі було асфальтоване. А так як він вже був раніше засуджений, вирішив залишити місце пригоди та пішов додому, тому кров на голові ОСОБА_10 та на асфальті не бачив. Швидку не викликав. Спортом, зокрема єдиноборствами ніколи не займався, у руках нічого не тримав.

2.3.2. Висновок експерта від 22.07.2022 № 031-14-2022, згідно з яким у ОСОБА_10 станом на 16:36 год. 18.09.2021 мали місце наступні тілесні ушкодження:

а) крововилив в м`які тканини лівої щічної ділянки;

б) синець в правій завушній ділянці, крововилив в м`які тканини правої потиличної ділянки (ближче до скроневої), перелом кісток склепіння (потиличної кістки справа) та основи (піраміди правої скроневої кістки) черепа, крововилив в речовину (вогнища забою) правої півкулі мозочку та випуклої поверхні лівої тім`яної частки. Як убачається з висновку експерта лінія перелому проходить через «отвори», в яких «знаходяться» VII та VIII пари черепно-мозкових нервів, що об`єктивно підтверджується неврологічною симптоматикою ураження саме цих пар черепно-мозкових нервів.

Комплекс ушкоджень, які перелічені у підпунктах а) та б) носить назву відкрита черепно-мозкова травма, яка утворилась незадовго до 16:26 год. 18.09.2021 року та відноситься до ТЯЖКОГО тілесного ушкодження (за критерієм небезпеки для життя) - згідно п. 2.1.3.б. «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», які затверджені Наказом МОЗ України № 6 від 17.01.1995 року та погоджені з Верховним Судом України, Генеральною прокуратурою України, Службою безпеки України, Міністерством Внутрішніх справ України.

Згідно з висновками експерта, перелічені тілесні ушкодження викладені в п. а, б, віднесено до тяжкого тілесного ушкодження.

Характер та локалізація тілесних ушкоджень, які перелічені в підпунктах а) та б) 1-ого пункту даних Підсумків, у тому числі їх взаємне розташування, дозволяють стверджувати про те, що відкрита черепно-мозкова травма у ОСОБА_10 утворилась за єдиним можливим механізмом - імпресійно-інерційним (ударно-протиударним) внаслідок 2-кратної травматичної дії:

- тупого предмету з обмеженою поверхнею контакту (на кшталт кисті, що зібрана в кулак, взутої ноги тощо) в область лівої щоки - утворення крововиливу в м`які тканини в даній анатомічній ділянці;

- тупого предмету з необмеженою поверхнею контакту в область правої потиличної ділянки голови - утворення всіх інших складових черепно-мозкової травми.

Згадана травматична дія в ліву частину обличчя (ліва щока) ОСОБА_10 з утворенням крововиливу в м`які тканини даної анатомічної ділянки призвела до надання тілу останнього попереднього прискорення, що відобразилось у падінні потерпілого (з вертикально чи близького до нього положення) на площину з контактом правою потиличною ділянкою, що і призвело до утворення всіх інших складових черепно-мозкової травми.

Механізм утворення тілесних ушкоджень, отриманих ОСОБА_10 встановлено судово-медичною експертизою з якої убачається, що крововилив в м`які тканини лівої щоки утворився внаслідок травматичної дії в обличчя потерпілого і була першою ланкою в причинно-наслідковому зв`язку, яка «без сприяння» будь-яких інших складових призвела до настання інших наслідків черепно-мозкової травми утворених унаслідок наданого прискорення тіла потерпілого та відповідного падіння потерпілого на площину (т. 1 а.п. 223 - 232).

2.3.3. Довідка, яку видано ТОВ «Юридична агенція «Степан Українець та партнери» від 27.11.2023 № 27/11-2023, що ОСОБА_7 працює на посаді кур`єра з 01.11.2023.

2.4. Скарги на рішення, дії (бездіяльність) слідчого, прокурора, а також заперечення на рішення слідчих суддів в кримінальному провадженні № 0002022 - стороною захисту не подавались.

3. Оцінка наданих сторонами доказів, їх позицій, показань обвинуваченого, а також висновки суду щодо доведеності винуватості обвинуваченого у пред`явленому обвинуваченні.

3.1. Згідно з ч. 1 ст. 94 КПК України суд за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, адже ні підозра, ні обвинувачення не можуть відповідно до ч. 3 ст. 17 КПК України ґрунтуватися на доказах, отриманих незаконним шляхом, а сукупність зібраних доказів, суд оцінює з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

3.2. Дослідивши у судовому засіданні надані стороною обвинувачення та захисту докази (2.2.1, 2.2.2., 2.2.10., 2.2.11, 2.2.13 - 2.2.16., 2.2.18., 2.2.19, 2.2.29., 2.2.32., 2.2.34., 2.2.36., 2.2.42, 2.3.1., 2.3.2.), суд дійшов висновку про те, що надані докази є належними, оскільки прямо та непрямо підтверджують існування обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність та можливість чи неможливість використання інших доказів.

3.3. Інші документи, які надані стороною обвинувачення та стороною захисту (2.2.3 - 2.2.9., 2.2.12., 2.2.17, 2.2.20., 2.2.21. - 2.2.28., 2.2.30., 2.2.31., 2.2.33., 2.2.35., 2.2.37. - 2.2.41., 2.3.3) не є доказами, а лише супровідними листами, процесуальними рішеннями, чи іншими рішеннями, які вирішують певні процедурні питання досудового розслідування, встановлюють чи визначають певні процесуальні статуси, або їх затверджують та відомостями, що характеризують особистість обвинуваченого. Тому суд їх не оцінював відповідно до положень ст. 94 КПК України.

При цьому, сторона захисту не посилалась на правильність складання таких документів, та відповідно і здійснення досудового розслідування. При цьому і суд не знайшов підстав надавати оцінку таким документам.

3.4. Сторона захисту не посилалась на недопустимість доказів, а суд теж не знайшов підстав для визнання наданих сторонами доказів недопустимими. А отже, указані в пункті 3.2. докази є допустимими.

3.5. При доведеності винуватості ОСОБА_7 поза розумним сумнівом, суд відповідно до ст. 17 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» ураховує правову позицію Верховного Суду, викладену в постанові від 12.06.2018 в справі № 712/13361/15 (провадження № 51-1604км18, ЄДРСРУ № 74777387). Крім того, суд ураховує правову позицію Верховного Суду, викладену у постанові від 04.07.2018 у справі № 688/788/15-к (провадження № 51-597км17, ЄДРСРУ № 75286445).

При вирішенні питання щодо достатності встановлених під час змагального судового розгляду доказів для визнання особи винуватою суди мають керуватися стандартом доведення (стандартом переконання), визначеним частинами другою та четвертою статті 17 КПК.

3.6. Зокрема, надані стороною обвинувачення докази, які зібрані під час досудового розслідування та вказані в розділі 2.2 (показання потерпілого, свідка обвинувачення, документи, висновки експерта, речові докази), як і вказані в розділі 2.3 (показання обвинуваченого, документи, висновок експерта), доводять беззаперечно (поза розумним сумнівом), що ОСОБА_7 18.09.2021, приблизно о 16:00 год., перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння у сквері, що біля будинку АДРЕСА_2 , умисно наніс ОСОБА_10 , який також перебував стані алкогольного сп`яніння, на ґрунті раптово виниклих особистих неприязних відносин, один удар правою рукою в ліву ділянку голови ОСОБА_10 .

Ці обставини не лише встановлені на підставі зібраних доказів, але і не оспорювались, як і визнавалось стороною захисту. А отже, подальша оцінка цим обставинам надаватись не буде.

3.7. Предметом дослідження з точки зору наданих доказів, є позиції сторін, а саме: сторони обвинувачення, що обвинувачений ОСОБА_7 мав непрямий умисел на заподіяння тяжкого тілесного ушкодження та заподіяв його, і сторони захисту: обвинувачений діяв із необережністю (злочинною недбалістю).

3.8. У даному випадку слід надати оцінку показанням свідка, потерпілого та обвинуваченого, які були на місці події та були допитані судом, як і медичній документації, висновкам експертів та деяким документам, які є доказами в сили положень ст. 94 КПК України.

3.9. Суд уже навів свою позицію в цій справі (пункт 3.6.), що вважає доведеним факт спричинення саме одного удару ОСОБА_7 потерпілому ОСОБА_10 , від якого останній впав на асфальтоване покриття. При цьому розбіжностей в показаннях свідка, потерпілого та обвинуваченого в цій частині немає, що також зафіксовано протоколом слідчого експерименту.

3.10. Слід узяти до уваги, що потерпілий узагалі не пам`ятає обставин подій унаслідок отриманого тілесного ушкодження голови, а також ступеню тяжкості алкогольного сп`яніння. Мж тим, за версією сторони захисту, потерпілий образив обвинуваченого - виразився нецензурно в бік останнього та виказав намір заподіяти тілесне ушкодження, після чого обвинувачений одразу наніс удар, хоча потерпілий не вчиняв до цього ніяких дій окрім висловлювань, тобто не становив загрози задля здійснення необхідної оборони. Сторона обвинувачення ці показання обвинуваченого не спростовувала, як і не було надано інших доказів чи версій подій, які могли би бути оцінені судом. А отже суд саме з цих підстав вважає доведеним обвинувачення в частині раптового виникнення особистих неприязних відносин, і саме що вплинуло на умисел заподіяння певного тілесного ушкодження чи завдання болю.

3.11. Як убачається з наданої медичної документації (т. 2 а.п. 2.2.42.), опис якої наведено в висновках експертів (пункти 2.2.34, 2.2.36, 2.3.2), у ОСОБА_10 виявлено:

а) крововилив в м`які тканини лівої щічної ділянки;

б) синець в правій завушній ділянці, крововилив в м`які тканини правої потиличної ділянки (ближче до скроневої), перелом кісток склепіння (потиличної кістки справа) та основи (піраміди правої скроневої кістки) черепа, крововилив в речовину (вогнища забою) правої півкулі мозочку та випуклої поверхні лівої тім`яної частки. Як убачається з висновку експерта лінія перелому проходить через «отвори», в яких «знаходяться» VII та VIII пари черепно-мозкових нервів, що об`єктивно підтверджується неврологічною симптоматикою ураження саме цих пар черепно-мозкових нервів.

3.12. Варто одразу надати оцінку вказаним висновкам, які на перший погляд мають значні розбіжності, зокрема в першому висновку (2.2.34) не виявлено тяжких тілесних ушкоджень, у другому (2.2.36.) не вказано механізм утворення та розмежування тілесних ушкоджень, на відміну від третього (2.3.2.). Однак, ці розбіжності пов`язані лише з недоліками (дефектами) досудового розслідування. Зокрема, для проведення першої експертизи не було надано відповідних матеріалів (медичної документації), а при проведенні другої не було поставлено експертові необхідних питань, які поставлені учасниками при призначенні експертизи судом за клопотанням сторони захисту.

3.13. Указане доводить, що усі три висновки є в цілому достовірними ураховуючи надані для їх проведення матеріали та поставленні питання. Однак, таким, який повністю надає оцінку необхідним в цьому провадженні питанням - є третій висновок (пункт 2.3.2.), який суд буде використовувати для надання подальшої оцінки доказам та обставинам (надалі висновок експерта), які мають бути встановлені.

3.14. У згаданому висновку експерта зазначається, що відкрита черепно-мозкова травма у ОСОБА_10 утворилась за єдиним можливим механізмом - імпресійно-інерційним (ударно-протиударним) внаслідок 2-кратної травматичної дії:

- тупого предмету з обмеженою поверхнею контакту (на кшталт кисті, що зібрана в кулак, взутої ноги тощо) в область лівої щоки - утворення крововиливу в м`які тканини в даній анатомічній ділянці;

- тупого предмету з необмеженою поверхнею контакту в область правої потиличної ділянки голови - утворення всіх інших складових черепно-мозкової травми.

Згадана травматична дія в ліву частину обличчя (ліва щока) ОСОБА_10 з утворенням крововиливу в м`які тканини даної анатомічної ділянки призвела до надання тілу останнього попереднього прискорення, що відобразилось у падінні потерпілого (з вертикально чи близького до нього положення) на площину з контактом правою потиличною ділянкою, що і призвело до утворення всіх інших складових черепно-мозкової травми.

Механізм утворення тілесних ушкоджень, отриманих ОСОБА_10 встановлено судово-медичною експертизою з якої убачається, що крововилив в м`які тканини лівої щоки утворився внаслідок травматичної дії в обличчя потерпілого і була першою ланкою в причинно-наслідковому зв`язку, яка «без сприяння» будь-яких інших складових призвела до настання інших наслідків черепно-мозкової травми утворених унаслідок наданого прискорення тіла потерпілого та відповідного падіння потерпілого на площину.

3.15. Тобто, аналізуючи висновки слід виділити декілька важливих аспектів:

- при проведення дослідження виявлено дві травмуючі дії, тоді як обвинуваченому інкриміновано лише одна, яка знайшла своє підтвердження під час судового розгляду, та носила характер умисного нанесення удару обвинуваченим потерпілому;

- від першої трамуючої дії (удару) потерпілому спричинено лише крововилив в м`які тканини в даній анатомічній ділянці;

- травматична дія в ліву частину обличчя (ліва щока) призвела до надання тілу попереднього прискорення, що відобразилось у падінні потерпілого (з вертикально чи близького до нього положення) на площину з контактом правою потиличною ділянкою.

- друга травмуюча дія - удар правою ділянкою голови об асфальтоване покриття при падінні, саме від якого отримано всі інші тілесні ушкодження.

3.16. Установлені експертом обставини, на думку суду, повністю достовірні. Між тим, суд не може погодитись із висновком експерта щодо викладених міркувань, що усі виявлені тілесні ушкодження, ураховуючи механізм їх утворення, кваліфікуються як тяжке тілесне ушкодження. Бо незважаючи на зроблені висновки, експерт сам розмежовує порядок їх утворення та механізм, що не відповідає встановленим судом обставинам: тілесне ушкодження від удару та тілесні ушкодження від падіння. Крім того, суд звісно погоджується із експертом, що між ударом та падінням є причинно наслідковий зв`язок. Однак, у даному випадку, має значення наявність чи відсутність умислу на те, аби від падіння потерпілий впав та відповідно отримав певне тілесне ушкодження, що потребує відповідного розмежування тілесних ушкоджень.

3.17. Суд також ураховує, що будь-який доказ не має на перед вирішальної сили, бо саме суд має перевірити кожен докази з точки зору не лише допустимості та належності, але й достовірності.

Також варто урахувати, що в кримінальному провадження було проведено дві експертизи на стадії досудового розслідування та одну, за клопотанням сторони захисту, на стадії судового провадження, за проведення яких понесено значні процесуальні витрати. При цьому суд, здійснюючи розгляд, вирішує відповідно до ст. 26 КПК України (засади диспозитивності) лише ті питання, які винесені на його розгляд сторонами, а кримінальне провадження дії лише на засадах змагальності, де кожна зі сторін самостійно відстоює свою позицію, надаючи свої докази та заявляючи клопотання про сприяння отримання доказів судом.

Указані обставини виключають доцільність та можливість суду вирішувати питання про призначення самостійно (за власної ініціативи) експертиз чи викликати для допиту певних осіб (експертів).

3.18. З цих підстав, ураховуючи надані сторонами докази, та ураховуючи вимоги статей 22, 26 КПК України, суд уважає висновок експерта (п. 2.3.2.) неточним в частині зроблених експертом висновків: усі тілесні ушкодження виявлені в ОСОБА_10 , у комплексі, відносяться до тяжких тілесних ушкоджень. Бо в суду відсутні підстави для визнання згаданого висновку недостовірним, оскільки експертом досліджено та надано висновки за кожним з поставлених йому питань, які є самостійними, та можуть бути предметом оцінки судом окремо.

3.19. За нормативним визначенням умисне заподіяння тяжкого тілесного ушкодження, що інкриміновано обвинуваченому з об`єктивної сторони характеризується дією або бездіяльністю у вигляді протиправного посягання на здоров`я іншої людини, наслідками у вигляді заподіяння тяжких тілесних ушкоджень та причинним зв`язком між указаним діянням та наслідками, а із суб`єктивної сторони - умисною формою вини (прямим або непрямим умислом), коли винний усвідомлює, що може заподіяти тяжкої шкоди здоров`ю потерпілого, передбачає такі наслідки і бажає або свідомо припускає їх настання (ст. 24 КК України).

3.20. При цьому, необережне тяжке тілесне ушкодження, характеризується аналогічними елементами об`єктивної сторони, а за суб`єктивною стороною проявляється в необережній формі вини у вигляді злочинної самовпевненості або злочинної недбалості (ст.25 КК України).

Отже, розмежування умисного протиправного заподіяння тяжких тілесних ушкоджень іншій людині і необережного заподіяння таких ушкоджень здійснюється як за об`єктивною, так і суб`єктивними сторонами цих злочинів.

3.21. Установлені судом обставини вказують, що обвинувачений під час конфлікту з потерпілим умисно вдарив останнього кулаком у ділянку голови ліворуч, від чого потерпілий упав на асфальтоване покриття, ударившись правою частиною голови, що призвело до отримання закритої черепно-мозкової травми, і що є тяжким тілесним ушкодженням. Бо від удару в ліву ділянку голови потерпілий отримав лише тілесне ушкодження в виді утворення крововиливу в м`які тканини в даній анатомічній ділянці, яке не відноситься до категорії тяжких тілесних ушкоджень.

А отже, тяжке тілесне ушкодження, яке отримав потерпілий, було не безпосереднім наслідком заподіяного йому обвинуваченим удару в ділянку голови, а результатом падіння потерпілого й удару головою об тверду поверхню, чого, на думку суду, обвинувачений хоч і не передбачав, але повинен був і міг передбачити (злочинна недбалість). Бо інших дій, зокрема умисних, суду не було доведено стороною обвинувачення.

3.22. Суд також урахував, що сторони не заперечували, зокрема сторона обвинувачення, що отримане потерпілим від удару тілесне ушкодження у ділянку голови ліворуч, у виді утворення крововиливу в м`які тканини, не відноситься до тяжких тілесних ушкоджень, що, зокрема, було також відображено і в висунутому обвинувачені ОСОБА_7 за ч. 1 ст. 121 КК України. З цих підстав, виходячи зі змісту загальних засад (статей 22, 26), ці обставини не підлягають додатковим доказуванню чи перевірці, шляхом призначення додаткових експертиз чи виклику для допиту експерта.

3.23. Слід узяти до уваги, що до аналогічних висновків Верховний Суд дійшов в справі № 1-100/11 від 12.02.2019, на що посилалась сторона захисту, де так само досліджувалось питання кваліфікації дій особи, яка заподіяла однин травмуючий вплив - удар рукою, та отримання інших тілесних ушкоджень від паданні, і такий висновок Верховного Суду є за своїм змістом релевантним, який має бути застосовано судом.

При цьому суд не вбачає підстав для врахування висновків, які здійснено Верховним Судом у справі № 688/1271/21, на що покликався прокурор в дебатах, оскільки обставини встановлені Верховним Судом в цьому провадженні не є релевантними (кількість ударів, спосіб нанесення, місце подій тощо).

3.24. Також суд не вбачає підстав ураховувати наявність судимостей (як певного досвіду, навичок, знань) обвинуваченого із метою урахування як обставин, які вказують на умисел (непрямий умисел) на заподіяння тяжкого тілесного ушкодження, бо урахування таких відомостей в якості доказів - не допускається в силу положень ст. 88 КПК України.

3.25. Ураховуючи наведене, на думку суду, поза розумним сумнівом, було доведено, що ОСОБА_7 учинив злочин, передбачений ст. 128 Кримінального кодексу України, - а саме заподіяння необережного тяжкого тілесного ушкодження, про що вже вказано в першому розділі рішення.

4. Підстави зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення.

4.1. Суд звісно ураховував, що ОСОБА_7 було висунуте обвинувачення за ч. 1 ст. 121 КК України. Зокрема, що 18.09.2021, приблизно о 16:00 год., ОСОБА_7 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння у сквері, що біля будинку № 42-а по вул. Героїв Дніпра в м. Києві, зустрів раніше знайомого ОСОБА_10 , який сидів на лавці та вживав алкогольні напої з ОСОБА_11 .

У цей час ОСОБА_11 відійшов від ОСОБА_10 в іншу сторону, а у ОСОБА_7 , на ґрунті раптово виниклих особистих неприязних відносин, виник умисел на спричинення ОСОБА_10 тяжкого тілесного ушкодження.

Реалізуючи свій умисел, ОСОБА_7 підійшов до ОСОБА_10 і наніс один удар рукою в ліву ділянку голови ОСОБА_10 . Від отриманого удару ОСОБА_10 впав та отримав тяжке тілесне ушкодження. Між тим, заподіюючи удар ОСОБА_10 , ОСОБА_7 діяв із непрямим умислом, тобто усвідомлював суспільно небезпечний характер свого діяння (дії чи бездіяльності), передбачав їх суспільно небезпечні наслідки і хоча не бажав, але свідомо припускав їх настання.

4.2. Але судом ураховано висновки, які ним зроблено в розділі 3, зокрема в пунктах 3.15. - 3.19., а саме не було суду доведено стороною обвинувачення дій, які би вказували саме на наявність хоча і не прямого, але умислу, в діях ОСОБА_7 на заподіяння тяжкого тілесного ушкодження. Але було достеменно доведено наявність необережності в діях обвинуваченого, а саме в формі злочинної недбалості, яка охоплюється складом злочину, передбаченого ст. 128 КК України.

4.3. З цих підстав, суд керуючись положеннями частини 3 статті 337 КПК України, шляхом складення відповідного формулювання обвинувачення у кримінальному провадженні, яке визнане судом доведеним, тобто відповідно до вимог п. 2 ч. 3 ст. 374 КПК України, змінив правову кваліфікацію кримінального правопорушення з ч. 1 ст. 121 КК України на ст. 128 КК України, що покращує становище обвинуваченого.

4.4. Суд зауважує, що на стадії підготовчого судового провадження в нього були відсутні підстави для повернення обвинувального акту з цих підстав, на що посилався захисник. Крім того, організовуючи судове провадження, тим більше на стадії підготовчого судового провадження, суд керується вимогами загальних засад, зокрема диспозитивності та змагальності (статті 22, 26 КПК України). Відповідно до яких, кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом, під час чого, суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків, та вирішує лише ті питання, що винесені на його розгляд сторонами та віднесені до його повноважень цим Кодексом.

4.5. Слід зазначити, що судом вже наводилось про повне визнання своєї винуватості обвинуваченим. Однак, визнання винуватості в пред`явленому обвинуваченні та правова кваліфікація - є різними за містом поняттями. Зокрема, саме до дискреції суду належіть перевірка правильності кваліфікації дій обвинуваченої органом досудового розслідування.

Тож, на думку суду, зміна правової кваліфікації ніяким чином не впливає на позицію обвинуваченого щодо визнання ним винуватості в пред`явленому обвинуваченні, чи відсутності правових підстав у суду для її зміни.

5. Обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання.

5.1. У судовому засіданні було встановлено, що ОСОБА_7 беззаперечно визнав свою винуватість, протягом судового провадження вибачався перед потерпілим, повідомляв про відомі йому обставини вчинення кримінального правопорушення. Зокрема, навіть його затриманні, як то вбачається із протоколу затримання (2.2.18), обвинувачений погоджувався із підставами затримання, бо дійсно вдарив потерпілого. Наведені відомості є достатніми, аби вважати дії ОСОБА_7 як каяття (щирий жаль з приводу вчинення кримінального правопорушення та осуд своєї поведінки), а отже є підставою для врахування таких дій як обставину, що пом`якшує покарання.

5.2. Слід зазначити, що суд вказував (п. 2.1.2.), що ОСОБА_7 визнавав винуватість частково. Однак, таке часткове визнання ґрунтувалось саме на позиції, що останній не мав умислу на заподіяння тяжкого телексного ушкодження, у версії наведеній в обвинувальному акті, але обвинуваченим визнавалось заподіяння удару потерпілому та падіння від удару, як і отримання від саме такого падіння тяжкого тілесного ушкодження.

А отже, оскільки судом здійснено перекваліфікацію дій обвинуваченого з ч. 1 ст. 121 КК України на ст. 128 КК України, склад якої повністю охоплює дії, які визнані обвинуваченим і щодо вчинення яких останній щиро каявся, суд вважає, що обвинувачений повністю та беззаперечно визнано пред`явлене йому обвинувачення.

Бо визнання винуватості в пред`явленому обвинуваченні та правова кваліфікація - є різними за містом поняттями. Зокрема, саме до дискреції суду належіть перевірка правильності кваліфікації дій обвинуваченої органом досудового розслідування. Тож, на думку суду, зміна правової кваліфікації ніяким чином не впливає на позицію обвинуваченого щодо визнання ним винуватості в пред`явленому обвинуваченні, чи відсутності правових підстав у суду для її зміни.

5.3. Між тим, стороною обвинуваченням було доведено суду і наявність обставин, що обтяжують винуватість обвинуваченого відповідно до ст. 67 КК України, зокрема вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння. Ці обставини не лише встановлено на підставі наданих суду доказів, але й визнані і обвинуваченим.

5.4. Суд звісно також урахував, що обвинувачення посилалась на те, що існує також обставина, що обтяжує покарання - рецидив злочинів. Між тим, як уже зазначено судом, ним змінено правову кваліфікацію з ч. 1 ст. 121 КК України, яка утворює дійсно рецидив злочинів, оскільки обвинувачений має відповідні судимості, на ст. 128 КК України, яка не є умисним злочином. А отже, оскільки рецидив злочинів має місце лише у випадках учинення нового умисного злочину, тому підстави вважати, що в діях обвинуваченого є відповідна обставина, що обтяжує показання - у суду відсутні.

6. Мотиви призначення покарання.

6.1. Суд, призначаючи обвинуваченому ОСОБА_7 покарання, ураховує, що покарання, як захід державного реагування на осіб, котрі вчинили кримінальне правопорушення, є головною і найбільш поширеною формою реалізації кримінальної відповідальності, роль і значення якого багато в чому залежать від обґрунтованості його призначення і реалізації. Застосування покарання є одним із завершальних етапів кримінальної відповідальності, на якому суд вирішує питання, визначені ч. 1 ст. 368 КПК України, та яке виступає правовим критерієм, показником негативної оцінки як самого правопорушення, так і особи, котра його вчинила. Покарання завжди має особистий, індивідуалізований характер, а його призначення і виконання можливе тільки щодо особи, визнаної винуватою у вчиненні кримінального правопорушення. При цьому призначення необхідного і достатнього покарання певною мірою забезпечує відчуття справедливості як у потерпілого, так і суспільства.

За змістом статей 50, 65 КК України, особі, яка скоїла злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для виправлення та попередження скоєння нових злочинів. Це покарання має відповідати принципам законності, обґрунтованості, справедливості, співмірності та індивідуалізації, що є системою найбільш істотних правил і критеріїв, які визначають порядок та межі діяльності суду під час обрання покарання. Суд повинен урахувати ступінь тяжкості злочину, конкретні обставини його скоєння, форму вини, наслідки цього діяння, дані про особу, обставини, що впливають на покарання, ставлення особи до своїх дій, інші особливості справи, які мають значення для забезпечення відповідності покарання характеру та тяжкості злочину.

Покарання завжди призначається як відповідний захід примусу держави за вчинений злочин, яке виконує виправну функцію, а індивідуалізація покарання ґрунтується на прогностичній діяльності суду, з метою визначення покарання в тому обсязі, який був би достатнім для досягнення найближчої мети покарання - виправлення засудженого.

6.2. Отже, обираючи вид та строк покарання обвинуваченому ОСОБА_7 , суд відповідно до ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відноситься до категорій злочинів відповідно до ст. 12 КК України, але учинений з необережності. Його вид та суспільна небезпечність, що суду не надано відомостей про заподіяння матеріальної чи моральної шкоди потерпілому, зокрема потерпілий в судовому засіданні на такі обставини не посилався та претензій будь-якого характеру до обвинуваченого не мав.

Також суд бере до уваги вже наведені відомості про особу обвинуваченого, який раніше хоча і притягувався до кримінальної відповідальності, має освіту, працює, має міцні соціальні зв`язки.

При цьому в судовому засіданні при дослідженні особистості обвинуваченого відповідно до положень ст. 50 КК України, підстав для призначення покарання в порядку передбаченому статей 69, 69-1 КК України, судом не встановлено.

6.3. Ураховуючи наведені особистісні відомості щодо обвинуваченого суд вважає, що є підстави для призначення ОСОБА_7 покарання у виді позбавлення волі строком на 2 роки.

6.4. Між тим, ураховуючи наявність обставин, які обтяжують покарання та пом`якшують покарання, відомості, що характеризують особистість обвинуваченого, покарання відповідно до статей 66, 67 КК України, у суду є підстави для звільнення від відбуття призначеного покарання в виді позбавлення волі на підставі ст. 75 КК України, з іспитовим строком на 2 роки.

6.5. Призначення ОСОБА_7 саме такого покарання буде відповідати принципу необхідності і достатності для виправлення обвинуваченого, випливає з дотримання судом принципів рівних можливостей та справедливого судового розгляду, є необхідним для виправлення обвинуваченого, запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень, відповідатиме особистості обвинуваченого та є достатнім, для досягнення, відповідно до ст. 50 КК України мети покарання.

6.6. Оскільки суд урахував, що інкриміновані події мали місце у 2021 році, після зміни запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт, обвинувачений покладені обов`язки не порушував, відновив документи, що посвідчують особу (паспорт), яких не мав на час досудового розслідування та початку судового провадження, офіційно працевлаштувався.

6.7. Окрім того, як вже встановлено, ОСОБА_7 раніше був засуджений, і до нього застосовувалось звільнення від відбуття покарання з іспитовим строком. Між тим, таке звільнення мало місце за попередньої редакції ст. 76 КК України, коли не було впроваджено інститут пробації. А отже, звільнення від відбуття покарання з іспитовим строком із покладанням обов`язків, передбачених пунктами 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України - періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи, а також передбачені пунктами 2, 4 ч. 3 ст. 76 КК України - не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації, виконувати заходи, передбачені апробаційною програмою, є необжиленим та достатнім для виправлення поведінки обвинуваченого, і відповідно досягнення мети покарання.

Бо проходження пробаційної програми складається із проходження та опанування програм зміни прокримінального мислення, подолання агресивної поведінки, попередження вживання психоактивних речовин, а також формування життєвих навичок, які є необхідними для цілепокладання та побудови життєвих планів на засадах загальноприйнятих цінностей обвинуваченим.

7. Мотиви ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку, та положення закону, якими керувався суд.

7.1. Ураховуючи те, що стосовно обвинуваченого запобіжний захід не застосовувався, а сторони провадження не заявили клопотання про застосування відносно нього запобіжного заходу, суд не вбачає підстав для застосування запобіжного заходу до набрання вироком законної сили.

7.2. Заходи забезпечення кримінального провадження - арешт, накладений на мобільний телефон торгової марки «Ergo», у корпусі чорного кольору, IMEI 1 - НОМЕР_1 , IMEI 2 - НОМЕР_2 , на підставі ухвали слідчого судді Оболонського районного суду міста Києва від 27.09.2021 (судове провадження 756/14697/21), слід скасувати, оскільки підстави для конфіскації вказаного майно відсутні.

7.3. Цивільний позов у кримінальному провадження за подавався.

7.4. Процесуальні витрати у кримінальному провадженні, а саме витрати на проведення судово-медичних експертиз № 031-14-2022 від 22.07.2022 у розмірі 40 914 грн 00 коп., № 042-1697-2021 від 02.12.2021 у розмірі 2344 грн 00 коп., № 042-1618-2021 від 18.11.2021 у розмірі 2344 грн 00 коп., що в загальній сумі складає 45 602 грн 00 коп., відповідно до ст. 124 КПК України підлягають стягненню з ОСОБА_7 на користь держави.

7.4. Речові докази відповідно до ст. 100 КПК України: мобільний телефон торгової марки «Ergo», у корпусі чорного кольору, IMEI 1 - НОМЕР_1 , IMEI 2 - НОМЕР_2 , який передано на відповідальне зберігання ОСОБА_7 , залишити в володінні останнього. Предмет схожий на складний ніж, ганчірка з нашаруванням речовини бурого кольору, 2 змиви речовини бурого кольору, які зберігаються в камері схову речових доказів Оболонського УП ГУНП в місті Києві, слід знищити. Медичну документацію на ім`я ОСОБА_10 , яка перебуває в матеріалах судового провадження, слід повернути ОСОБА_10 , лише в випадку звернення останнього до суду із відповідним запитом.

Керуючись статтями 7, 100, 124, 128-129, 368-370, 373, 374, 376, 394, 395, 615 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_7 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ст. 128 КК України та призначити покарання в виді позбавленням волі строком на 2 (два) роки.

Зарахувати ОСОБА_7 в якості відбутого за цим вироком покарання, строк попереднього ув`язнення, починаючи з 19.09.2021 до 11.02.2022 відповідно до вимог ст. 72 КК України, що одному дню попереднього ув`язнення відповідає один день позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_7 від відбування призначеного покарання в виді позбавлення волі з випробуванням, установивши іспитовий строк тривалістю 2 (два) роки.

Відповідно до п. 1, 2 ч. 1, п. 2, 4 ч. 3 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_7 наступні обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи;

- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

- виконувати заходи, передбачені пробаційною програмою.

Роз`яснити ОСОБА_7 , що іспитовий строк обчислюється з моменту проголошення вироку суду.

Процесуальні витрати у кримінальному провадженні, а саме витрати на проведення судово-медичних експертиз № 031-14-2022 від 22.07.2022 у розмірі 40 914 грн 00 коп., № 042-1697-2021 від 02.12.2021 у розмірі 2344 грн 00 коп., № 042-1618-2021 від 18.11.2021 у розмірі 2344 грн 00 коп, що в загальній сумі складає 45 602 грн 00 коп., відповідно до ст. 124 КПК України підлягають стягненню з ОСОБА_7 на користь держави.

Заходи забезпечення кримінального провадження:

- запобіжний захід до набуття вироком законної сили ОСОБА_7 - не обирати;

- арешт, накладений на мобільний телефон торгової марки «Ergo», у корпусі чорного кольору, IMEI 1 - НОМЕР_1 , IMEI 2 - НОМЕР_2 , на підставі ухвали слідчого судді Оболонського районного суду міста Києва від 27.09.2021 (судове провадження 756/14697/21) - скасувати.

Речові докази в кримінальному провадженні:

- мобільний телефон торгової марки «Ergo», у корпусі чорного кольору, IMEI 1 - НОМЕР_1 , IMEI 2 - НОМЕР_2 , який передано на відповідальне зберігання ОСОБА_7 , залишити в володінні останнього;

- предмет схожий на складний ніж, ганчірка з нашаруванням речовини бурого кольору, 2 змиви речовиною бурого кольору, які зберігаються в камері схову речових доказів Оболонського УП ГУНП в місті Києві - знищити;

- медичну документацію на ім`я ОСОБА_10 , яка перебуває в матеріалах судового провадження - повернути ОСОБА_10 в випадку звернення останнього до суду із відповідним запитом.

Вирок може бути оскаржений до Київського апеляційного суду через Оболонський районний суд міста Києва протягом 30 (тридцяти) днів з дня проголошення вироку.

Вирок набирає законної сили після спливу закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого ч. 2 ст. 395 КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку суду негайно після його проголошення вручити обвинуваченому, прокурору в порядку, визначеному статтями 376, 615 КПК України.

Суддя ОСОБА_1