Справа №590/262/24
Провадження №1-кп/590/98/24
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 квітня 2024 року смт. Ямпіль

Ямпільський районний суд Сумської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора: ОСОБА_3 ,

обвинуваченої: ОСОБА_4 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі Ямпільського районного суду Сумської області кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000115 від 23.03.2024, відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Бурлаки, Прокоп`євського району, Кемеровської області, РФ, громадянки України, з середньою освітою, неодруженої, тимчасово не працюючої, має на утриманні двох малолітніх дітей, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимої,

у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.125 КК України, суд

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 обвинувачується в тому, що 22.03.2024 року близько 18.00 год. ОСОБА_4 , перебуваючи в кухні будинку, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин до матері свого співмешканця ОСОБА_5 , яка мешкає разом з ними, маючи умисел на спричинення тілесного ушкодження, нанесла один удар кулаком своєї правої руки в область правого ока ОСОБА_5 .. Згідно висновку судово-медичної експертизи №64 від 23.03.2024 року, ОСОБА_5 отримала тілесне ушкодження у вигляді: синця в правій підочній ділянці. Тілесні ушкодження у вигляді синців по ступеню тяжкості кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження (п.п.2.3.1а, 2.3.2, 2.3.5. «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом №6 МОЗ України «Про розвиток та вдосконалення судово-медичної служби України» від 17.01.1995р.).

В судовому засіданні обвинувачена свою вину у інкримінованому їй кримінальному проступку визнала у повному обсязі, надавла показання, які підтверджують обставини викладені в обвинувальному акті та не викликають сумнівів у їх правдивості з огляду на деталізацію подій, описаних обвинуваченою.

Так, обвинувачена ОСОБА_4 , допитана в судовому засіданні, пояснив, що 22.03.2024 року близько 18.00 год. вона, перебуваючи в кухні будинку, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , нанесла один удар кулаком своєї правої руки в область правого ока матері свого співмешканця ОСОБА_5 , в результаті чого остання отримала тілесне ушкодження у вигляді синця в правій підочній ділянці. Зазначила, що на даний час із потерпілою примирилася, пообіцяла в подальшому не вчиняти подібних дій. У вчиненому щиро розкаялася.

Таким чином, заслухавши пояснення обвинуваченої судом встановлено, що обвинувачена повністю визнає свою вину в інкримінованому їй органом досудового розслідування кримінальному проступку, погоджується із кваліфікацією вчинених нею діянь, а прокурор у судовому засіданні не висловлює жодних заперечень щодо встановлених обставин, тобто обставини справи ніким не оспорюються.

Заслухавши пояснення обвинуваченої, з`ясувавши думку учасників судового провадження, за згодою обвинуваченої, суд відповідно до ч.3 ст.26 та ч.3 ст.349 КПК України визнав за недоцільне досліджувати докази стосовно тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються, з`ясувавши правильне розуміння обвинуваченим змісту цих обставин за відсутності сумнівів у добровільності її позиції, роз`яснивши їй, що у такому випадку вона буде позбавлена права оспорювати ці фактичні обставини в апеляційному порядку, суд обмежився допитом обвинуваченої, дослідженням зібраних досудовим слідством матеріалів, що характеризують особу обвинуваченої.

Таким чином, суд вважає вину обвинуваченої ОСОБА_4 у вчиненні вказаного кримінального проступку доведеною повністю та її дії кваліфікує за ч.1 ст.125 КК України, що виразились у спричиненні умисного легкого тілесного ушкодження.

Згідно ст.337 КПК України суд діє в межах висунутого обвинувачення.

Згідно з п.3 ч.1 ст.65 КК України суд, призначаючи покарання, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Так, обвинувачена ОСОБА_4 у відповідності до положень ст.12 КК України вчинила кримінальний проступок, у вчиненому розкаялася, на обліку у лікаря-психіатра та у лікаря-нарколога не перебуває, раніше не судима, за місцем мешкання характеризується позитивно.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченої ОСОБА_4 згідно ст.66 КК України, є щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину і це об`єктивно встановлено під час судового розгляду, виходячи з поведінки особи протягом судового провадження, її відвертого визнання вини, сорому з приводу вчинку.

Обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченої ОСОБА_4 згідно ст.67 КК України, є вчинення кримінального правопорушення щодо особи похилого віку, з якою винна перебуває у сімейних відносинах.

Відповідно до ч.1 ст.8 Конституції України в Україні діє принцип верховенства права.

Відповідно до п.1 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, суди мають суворо додержуватися вимог ст.65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових кримінальних правопорушень. При цьому суд також враховує, що відповідно до ст.50 КК України покарання є заходом примусу та полягає в передбаченому законом обмеженні прав та свобод засудженого та у відповідності до ч.2 ст.50 КК України має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, запобігання вчиненню нових злочинів.

При розгляді даного кримінального провадження суд керувався принципами Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, згідно ст.6 якої кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом; кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

При визначенні виду та міри покарання суд враховує ступінь тяжкості даного правопорушення, яке відповідно до ст.12 КК України відноситься до кримінального проступку, дані про особу ОСОБА_4 , яка визнала вину, у вчиненому розкаялася, на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, раніше не судима, позитивно характеризується за місцем мешкання, має на утриманні двох малолітніх дітей, позицію потерпілої, яка претензій до обвинуваченої не має. Враховуючи сукупність зазначених обставин, суд приходить до висновку, що покарання обвинуваченій слід призначити у межах санкції, передбаченої ч.1 ст.125 КК України у виді штрафу.

Обрана підсудній міра покарання буде необхідною і достатньою для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень, відповідатиме меті покарання, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між захищуваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягується до кримінальної відповідальності.

Правових підстав для призначення обвинуваченій покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої для такого виду покарання, тобто на підставі ст.69 КК України, чи застосування ст.75 КК України, враховуючи перелічені вище конкретні обставини у їх сукупності та дані про особу винної, її ставлення до вчиненого, суд не знаходить.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся.

Речові докази у кримінальному провадженні відсутні.

Судові витрати у кримінальному провадженні відсутні.

Запобіжний захід обвинуваченій не обирався і суд не вбачає підстав для його обрання до вступу вироку в законну силу.

Керуючись ч.3 ст.349, 368, 370, 371, 373, 374 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винною у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.125 КК України та призначити покарання у виді штрафу у розмірі 30 (тридцяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 510,00 грн (п`ятсот десять грн 00 коп.).

Запобіжний захід по даному кримінальному провадженню обвинуваченій не обирати.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав, передбачених статтею 394 КПК України, до Сумського апеляційного суду через Ямпільський районний суд Сумської області шляхом подання апеляційної скарги протягом 30 днів з моменту його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копію вироку негайно після його проголошення вручити прокурору, обвинуваченій.

Суддя: ОСОБА_1