Справа №:755/9530/24
Провадження №: 1-кс/755/2045/24
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"17" червня 2024 р. слідча суддя Дніпровського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , секретар судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши клопотання старшої слідчої СВ Дніпровського УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_3 , погоджене прокурором Дніпровської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_4 , у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001979 від 03.06.2024, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, про накладення арешту на тимчасово вилучене майно,

в с т а н о в и л а :

старша слідча СВ Дніпровського УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_3 за погодженням прокурора Дніпровської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_4 звернулась до слідчої судді з клопотанням про накладення арешту на майно, вилучене під час невідкладного обшуку житлового приміщення АДРЕСА_1 , а саме: блок від пристрою для куріння «Айкос», який поміщено до спеціального сейф пакету PSP 1345667; прикраси, які поміщено до спеціального сейф пакету ICR 0024860; слоти від сім-карт мобільного оператору «Київстар» та «Водафон», які поміщено до спеціального сейф пакету ICR 0024851; чек з ломбарду «Скарбниця», який поміщено до спеціального сейф пакету ICR 0024872; сім-картки мобільних операторів у кількості 8 шт., які поміщено до спеціального сейф пакету ICR 0024874; металеві предмети та шматки фольги у кількості 2 шт., які поміщено до спеціального сейф пакету ICR 0024859; мобільний телефон марки «Samsung», який поміщено до спеціального сейф пакету PSP 1345666; сережки «Clips», які поміщено до спеціального сейф пакету PSP 1345662; велосипед марки «Up!» червоного кольору, який опломбовано спец наліпками №№: NPU 2310442, NPU2310441, NPU2310443, NPU2310440, NPU2310439.

Клопотання мотивовано тим, що досудовим розслідуванням встановлено, що 03.06.2024, близько 11 год 46 хв ОСОБА_5 перебував у дворі багатоквартирного будинку, що розташований за адресою: АДРЕСА_2 , де у нього виник злочинний умисел спрямований на таємне, повторне викрадення чужого майна, поєднане з проникненням у житло, вчинене в умовах воєнного стану.

Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на таємне, повторне викрадення чужого майна, поєднане з проникненням у житло, в умовах воєнного стану, з корисливих мотивів, ОСОБА_5 зайшов до під`їзду №2 та піднявся на 2 поверх, де наблизився до дверей квартири АДРЕСА_3 , яка належить ОСОБА_6 , обравши об`єктом свого злочинного посягання майно, що знаходиться в приміщенні квартири. Переконавшись, що за ним ніхто не спостерігає та його дії несуть таємний характер, ОСОБА_5 , за допомогою заздалегідь заготовлених предметів, що мав при собі, відчинив вхідні двері шляхом пошкодження механізму замка, таким чином проник в приміщення даної квартири.

Продовжуючи свої злочинні наміри, ОСОБА_5 , перебуваючи в приміщенні квартири АДРЕСА_3 , впевнившись, що мешканці в квартирі відсутні, таємно викрав наступні речі, що належать ОСОБА_7 , а саме: акумуляторний дриль-шуроповерт ТМ «Дніпро-М», з серійним номером НОМЕР_1 , вартістю 2200 грн, кутову шліфувальну машину ТМ «Дніпро-М», з серійним номером НОМЕР_2 , вартістю 2500 грн, електричний лобзик ТМ «Grand ЛЭ-1050-100», вартістю 2000 грн.

В подальшому, близько 12 год 01 хв, утримуючи при собі викрадене майно, що стало об`єктом злочинного посягання, склавши його до поліетиленового пакету білого кольору, ОСОБА_5 вийшов через вхідні двері з вищевказаної квартири та спустився в двір вищевказаного будинку, отримавши можливість розпорядитись викраденим майном на власний розсуд. Після чого, залишив місце вчинення кримінального правопорушення, чим спричинив потерпілому ОСОБА_7 матеріальної шкоди на загальну суму 6700 грн 00 коп.

Підстава тимчасового вилучення майна - ч. 1 ст. 168 КПК України.

Так, 03.06.2024 ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 затримано в порядку ст. 208 КПК України (час фактичного затримання 12 год 00 хв 03.06.2024).

В подальшому, слідчим СВ Дніпровського УП ГУ НП в м. Києві старшим лейтенантом поліції ОСОБА_8 , відповідно до ч. 3 ст. 233, ч. 2 ст. 237 КПК України, в присутності понятих за адресою: АДРЕСА_4 , в період часу з 15 год 26 хв до 15 год 57 хв було проведено обшук квартири АДРЕСА_5 під час якого виявлено та вилучено: блок від пристрою для куріння «Айкос», який поміщено до спеціального сейф пакету PSP 1345667; прикраси, які поміщено до спеціального сейф пакету ICR 0024860; слоти від сім-карт мобільного оператору «Київстар» та «Водафон», які поміщено до спеціального сейф пакету ICR 0024851; чек з ломбарду «Скарбниця», який поміщено до спеціального сейф пакету ICR 0024872; сім-картки мобільних операторів у кількості 8 шт., які поміщено до спеціального сейф пакету ICR 0024874; металеві предмети та шматки фольги у кількості 2 шт., які поміщено до спеціального сейф пакету ICR 0024859; мобільний телефон марки «Samsung», який поміщено до спеціального сейф пакету PSP 1345666; сережки «Clips», які поміщено до спеціального сейф пакету PSP 1345662; велосипед марки «Up!» червоного кольору, який опломбовано спец наліпками №№: NPU 2310442, NPU2310441, NPU2310443, NPU2310440, NPU2310439.

Метою арешту тимчасово вилученого майна (ч. 2 ст. 170 КПК України) є: збереження речових доказів (п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України); відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов) (п. 4 ч. 2 ст. 170 КПК України).

Підставою для накладення арешту на тимчасово вилучене майнослугує розумність підозр вважати, що вилучене майно (предмети) є доказами кримінального правопорушення (ч.1 ст.170 КПК України).

Завданням вказаного арешту майна є запобігання можливості приховування вилучених речових доказів їх пошкодження, псування, знищення, відчуження, оскільки03.06.2024 вищевказані вилучені речі визнано речовими доказами по даному кримінальному провадженні.

Так, вказане майно необхідно арештувати, оскільки має доказове значення у кримінальному провадженні, а його повернення є ризиком втрати доказів, оскільки вищевказані речі, є предметами (на даний час речовими доказами у провадженні) завдяки яким орган досудового розслідування може встановити наявність чи відсутність слідів кримінального правопорушення на згаданих речах, в тому числі, для проведення експертних досліджень по вилученим предметам, встановленню кола інших осіб, які можуть бути причетні до вчинення кримінальних правопорушень у сфері майнових злочинів та інше.

У відповідності до зібраних доказів органом досудового розслідування, беззаперечно можливо стверджувати, що саме підозрюваний ОСОБА_5 володів та користувався вилученим під час невідкладного обшуку приміщення кв. АДРЕСА_1 , всім вилученим майном.

Зазначене підтверджується протоколом обшуку під час якого вилучено все вище перелічене майно, протоколами допиту як свідків понятих, що були присутні та підтверджують факт вилучення майна на яке ініціюється накладення арешту в приміщенні кв. АДРЕСА_1 , в якій проживає ОСОБА_5 та іншими матеріалами кримінального провадження.

Окрім цього, кожне майно окремо, що було вилучене, органу досудового розслідування слід оглянути та вжити інших заходів процесуального характеру щодо виявлення на них додаткових слідів злочину, а тому у випадку повернення такого тимчасово вилученого майна, це здійснити буде неможливо.

Прокурор Дніпровської окружної прокуратури м. Києва у судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд клопотання без його участі.

Підозрюваний та захисник у судове засідання не з`явилися, причини неявки суду не повідомили.

Слідча суддя, ознайомившись з клопотанням, дослідивши матеріали, яким обґрунтовується клопотання, заслухавши прокурора, адвоката та третю особу, щодо майна якої вирішується питання про арешт, дійшла такого висновку.

З положень ч. 1 ст. 234 КПК України вбачається, що обшук проводиться з метою виявлення та фіксації відомостей про обставини вчинення кримінального правопорушення, відшукання знаряддя кримінального правопорушення або майна, яке було здобуте у результаті його вчинення, а також встановлення місцезнаходження розшукуваних осіб.

Згідно ч. 2 ст. 234 КПК України, обшук проводиться на підставі ухвали слідчого судді місцевого загального суду, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться орган досудового розслідування, а у кримінальних провадженнях щодо злочинів, віднесених до підсудності Вищого антикорупційного суду, - на підставі ухвали слідчого судді Вищого антикорупційного суду.

Відповідно до ч. 7 ст. 236 КПК України при обшуку слідчий, прокурор має право проводити вимірювання, фотографування, звуко- чи відеозапис, складати плани і схеми, виготовляти графічні зображення обшуканого житла чи іншого володіння особи чи окремих речей, виготовляти відбитки та зліпки, оглядати і вилучати документи, тимчасово вилучати речі, які мають значення для кримінального провадження. Предмети, які вилучені законом з обігу, підлягають вилученню незалежно від їх відношення до кримінального провадження. Вилучені речі та документи, які не входять до переліку, щодо якого прямо надано дозвіл на відшукання в ухвалі про дозвіл на проведення обшуку, та не відносяться до предметів, які вилучені законом з обігу, вважаються тимчасово вилученим майном.

Відповідно до ч. 1 ст. 167 КПК України тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення, або його спеціальну конфіскацію в порядку, встановленому законом.

Як вбачається з ч. 2 ст. 167 КПК України тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони:

1) підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди;

2) призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення;

3) є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом;

4) одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від них, а також майно, в яке їх було повністю або частково перетворено.

Відповідно до ч. 2 ст. 168 КПК України тимчасове вилучення майна може здійснюватися також під час обшуку, огляду.

Ухвалою слідчої судді Дніпровського районного суду м. Києва від 06 червня 2024 року надано дозвіл слідчому Дніпровського УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_9 на проведення обшуку квартири, яка розташована за адресою: АДРЕСА_6 , з метою відшукання: чеку з ломбарду «Скарбниця».

Водночас, згідно протоколу обшуку від 03.06.2024, який проведено в період з 15 год 26 хв по 15 год 57 хв (з перервою) за адресою: АДРЕСА_6 , у присутності понятих, при застосуванні технічного засобу фіксації, виявлені та вилучені: блок від пристрою для куріння «Айкос», який поміщено до спеціального сейф пакету PSP 1345667; прикраси, які поміщено до спеціального сейф пакету ICR 0024860; слоти від сім-карт мобільного оператору «Київстар» та «Водафон», які поміщено до спеціального сейф пакету ICR 0024851; чек з ломбарду «Скарбниця», який поміщено до спеціального сейф пакету ICR 0024872; сім-картки мобільних операторів у кількості 8 шт., які поміщено до спеціального сейф пакету ICR 0024874; металеві предмети та шматки фольги у кількості 2 шт., які поміщено до спеціального сейф пакету ICR 0024859; мобільний телефон марки «Samsung», який поміщено до спеціального сейф пакету PSP 1345666; сережки «Clips», які поміщено до спеціального сейф пакету PSP 1345662; велосипед марки «Up!» червоного кольору, який опломбовано спец наліпками №№: NPU 2310442, NPU2310441, NPU2310443, NPU2310440, NPU2310439.

Згідно ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

Згідно ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98цього Кодексу.

Ст. 98 КПК України визначеною, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Отже, майно, яке за обґрунтованої підозри органу досудового розслідування, має одну або декілька ознак, наведених у ст. 98 КПК України, може набути статусу речового доказу за рішенням слідчого, яке відповідно до вимог ч. 3 ст. 110 КПК України приймається у формі постанови і з наведенням мотивів такого рішення.

Постановою старшої слідчої СВ Дніпровського УП ГУНП у м. Києві від 03 червня 2024 року вилучене під час вказаного вище обшуку майно визнано речовими доказами по кримінальному провадженню.

Виходячи з наведеного, слідча звернулась із клопотанням про арешт вказаного майна для збереження речових доказів у кримінальному провадженні.

Вимоги ч. 3 ст. 110 КПК України вимагають від слідчого наведення у постанові не законодавчо визначених у ст. 98 КПК ознак віднесення майна до речових доказів, а конкретних ознак їх злочинного походження, встановленого розслідуванням злочину за ч. 4 ст. 185 КК України та їх переліку, що відповідає вимогам ст. 98 КПК.

Проте слідчою у постанові про визнання речовими доказами, не вказано сукупності підстав чи розумних підозр вважати, що майно має ознаки, наведені у ст. 98 КПК і є доказом розслідуваного злочину за ч. 4 ст. 185 КК України. Хоча в клопотанні про арешт тимчасово вилученого майна формально, без належного обґрунтування зазначається, що вилучене при обшуку майно має значення речових доказів на підставі ст. 98 КПК України.Проте, з вище зазначеного можна дійти висновку, що цим ознакам вилучене майно не відповідає.

Крім того, не долучено до клопотання жодних доказів, які б підтверджували, що хоча б частина з вилученого під час обшуку майна відповідає ознакам викраденого у потерпілого майна. Також жодних доказів того, що органом досудового розслідування здійснюються розслідування інших кримінальних проваджень за фактами вчинення інших злочинів, для потреб яких слідча вважає за необхідне накласти арешт на вилучене під час обшуку майно-слідчою та прокурором не надано, витяги з ЄРДР по таким провадженням відсутні.

Стаття 41 Конституції України гарантує, що ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності і право приватної власності є непорушним.

Аналогічні гарантії захисту права власності містяться у статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав та основоположних свобод 1950 року, згідно якого ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Так, згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини стаття 1 Першого протоколу до Конвенції містить три окремі норми: перша, що виражається в першому реченні першого абзацу та має загальний характер, закладає принцип мирного володіння майном. Друга норма, що міститься в другому реченні того ж абзацу, охоплює питання позбавлення права власності та обумовлює його певними критеріями. Третя норма, що міститься в другому абзаці, визнає право договірних держав, серед іншого, контролювати використання майна в загальних інтересах. Друга та третя норми, які стосуються конкретних випадків втручання у право мирного володіння майном, повинні тлумачитися у світлі загального принципу, закладеного першою нормою (див., серед інших джерел, рішення у справах «Іммобіліаре Саффі проти Італії» (Immobiliare Saffi v. Italy), заява № 22774/93, п. 44, ECHR 1999-V, та «Вістіньш і Препьолкінс проти Латвії», заява № 71243/01, п. 93, від 25 жовтня 2012 року).

У своєму рішенні від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України» заява № 19336/04 п. 168, Європейський суд з прав людини також нагадує, що будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див., серед інших джерел, рішення від 23 вересня 1982 року у справі «Спорронг та Льон рот проти Швеції» (Sporrong and Lonnroth v. Sweden), пп. 69 і 73, Series A № 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див., наприклад, рішення від 21 лютого 1986 року у справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства» (James and Others v. The United Kingdom), п. 50, Series A № 98).

Згідно ч. 1 ст. 173 КПК України слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 3 ст. 173 КПК України відмова у задоволенні або часткове задоволення клопотання про арешт майна тягне за собою негайне повернення особі відповідно всього або частини тимчасово вилученого майна.

Взявши до уваги вищевикладене, кваліфікацію кримінального правопорушення за фактами вчинення якого розслідується кримінальне провадження та в межах якого подано дане клопотання, слідча суддя приходить до висновку, що клопотання слідчої є необґрунтованим, а тому в його задоволенні слід відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст. 100, 167, 168, 170-173, 175, 208, 234, 309, 372, 392, 532 КПК України, слідча суддя

п о с т а н о в и л а :

у задоволенні клопотання старшої слідчої СВ Дніпровського УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_3 , погоджене прокурором Дніпровської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_4 , у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001979 від 03.06.2024, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, про накладення арешту на тимчасово вилучене майно - відмовити.

Відповідно до ч. 3 ст. 173 КПК України підлягають негайному поверненню: блок від пристрою для куріння «Айкос», який поміщено до спеціального сейф пакету PSP 1345667; прикраси, які поміщено до спеціального сейф пакету ICR 0024860; слоти від сім-карт мобільного оператору «Київстар» та «Водафон», які поміщено до спеціального сейф пакету ICR 0024851; сім-картки мобільних операторів у кількості 8 шт., які поміщено до спеціального сейф пакету ICR 0024874; металеві предмети та шматки фольги у кількості 2 шт., які поміщено до спеціального сейф пакету ICR 0024859; мобільний телефон марки «Samsung», який поміщено до спеціального сейф пакету PSP 1345666; сережки «Clips», які поміщено до спеціального сейф пакету PSP 1345662; велосипед марки «Up!» червоного кольору, який опломбовано спец наліпками №№: NPU 2310442, NPU2310441, NPU2310443, NPU2310440, NPU2310439.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом 5 днів з моменту її оголошення.

Слідча суддя: ОСОБА_1