Справа № 369/5425/24
Провадження №1-кс/369/1181/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.05.2024 року м. Київ

Слідчий суддя Києво-Святошинського районного суду Київської області ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Києві клопотання адвоката ОСОБА_3 , яка діє в інтересах ОСОБА_4 про передачу вилученого майна на відповідальне зберігання, -

ВСТАНОВИВ:

У провадження слідчого судді Києво-Святошинського районного суду Київської області ОСОБА_1 надійшло клопотання адвоката ОСОБА_3 , яка діє в інтересах ОСОБА_4 про передачу вилученого майна на відповідальне зберігання, яке мотивовано наступним.

ОСОБА_4 є власником автомобіля марки Volkswagen Passat 1992 року випуску, чорного кольору, ДНЗ НОМЕР_1 , номер шасі: НОМЕР_2 , свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 .

21.02.2024 року власник вирішив продати свій автомобіль та в сервісному центрі йому повідомили, що автомобіль знаходиться у міждержавному розшуку інтерполу ЄО 3572 від 21.02.2024 року, автомобіль було вилучено у власника та 22.02.2024 року внесено відомості в ЄРДР кримінальне провадження № 0000179.

Власником ТЗ ОСОБА_4 було надано слідчому довідку видану УКРБЮРО ІНТЕРПОЛУ від 08 грудня 2008 року, що станом на 27.11.2008 року ТЗ WV- Passat у міжнародному розшуку не перебуває, хоча значиться серед розшукуваного автотранспорту в Україні, а також надано довідку видану МВС України Департаментом інформаційних технологій від 29 січня 2009 року № 16/21-353, про те, що станом на 29.01.2009 року ТЗ WV- Passat у розшуку не перебуває.

На даний час автомобіль марки Volkswagen Passat 1992 року випуску, чорного кольору, ДНЗ НОМЕР_1 , номер шасі: НОМЕР_2 знаходиться на штраф майданчику з 21.02.2024 року і зберігається на відкритій місцевості, на нього впливають зовнішні фактори у вигляді вітру, дощу та сонця, що негативно впливає на технічний стан автомобіля, окрім того, оскільки власник є особою похилого віку та використовував даний автомобіль для власних потреб, тому просить передати належний йому автомобіль на відповідальне зберігання. Зобов`язується забезпечити належні умови зберігання автомобіля до винесення судом рішення по кримінальному провадженню та на вимогу слідства негайно доставити автомобіль у відділення поліції. ОСОБА_4 є законним власником автомобіля, тому заявник вважає за доцільне клопотати перед судом про передачу ТЗ WV- Passat номер шасі: НОМЕР_2 його законному власнику на відповідальне зберігання, визначивши його відповідальною особою за збереження автомобіля із забороною його відчуження, з попередженням про кримінальну відповідальність за ст. 388 КК України.

Дослідивши клопотання, матеріали, які додані до заяви, матеріали справи, слідчий суддя встановив наступне.

Частиною 1 ст. 1 КПК України встановлено, що порядок кримінального провадження на території України визначається лише кримінальним процесуальним законодавством України.

Згідно із ст. 22 КПК України, кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом. Суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.

Відповідно до ст. 26 КПК України, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом. Слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 100 КПК України речовий доказ, який був наданий стороні кримінального провадження або нею вилучений, повинен бути якнайшвидше повернутий володільцю, крім випадків, передбачених статтями 160-166, 170-174 цього Кодексу.

Відповідно до п. ч. 6 ст. 100 КПК України речові докази, що не містять слідів кримінального правопорушення, у вигляді предметів, великих партій товарів, зберігання яких через громіздкість або з інших причин неможливо без зайвих труднощів або витрати по забезпеченню спеціальних умов зберігання яких співмірні з їх вартістю, а також речові докази у вигляді товарів або продукції, що піддаються швидкому псуванню повертаються власнику (законному володільцю) або передаються йому на відповідальне зберігання, якщо це можливо без шкоди для кримінального провадження.

Так, згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини стаття 1 Першого протоколу до Конвенції містить три окремі норми: перша, що виражається в першому реченні першого абзацу та має загальний характер, закладає принцип мирного володіння майном. Друга норма, що міститься в другому реченні того ж абзацу, охоплює питання позбавлення права власності та обумовлює його певними критеріями. Третя норма, що міститься в другому абзаці, визнає право договірних держав, серед іншого, контролювати використання майна в загальних інтересах. Друга та третя норми, які стосуються конкретних випадків втручання у право мирного володіння майном, повинні тлумачитися у світлі загального принципу, закладеного першою нормою (див., серед інших джерел, рішення у справах «Іммобіліаре Саффі проти Італії» (Immobiliare Saffi v. Italy), заява № 22774/93, п. 44, ECHR 1999-V, та «Вістіньш і Препьолкінс проти Латвії», заява № 71243/01, п. 93, від 25 жовтня 2012 року).

У своєму рішенні від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України» заява № 19336/04 п. 168, Європейський суд з прав людини також нагадує, що будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див., серед інших джерел, рішення від 23 вересня 1982 року у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції» (Sporrong and Lonnroth v. Sweden), пп. 69 і 73, Series A № 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див., наприклад, рішення від 21 лютого 1986 року у справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства» (James and Others v. The United Kingdom), п. 50, Series A № 98).

З огляду на викладене, слідчий суддя дійшов висновку клопотання адвоката ОСОБА_3 , яка діє в інтересах ОСОБА_4 про передачу вилученого майна на відповідальне зберігання задовольнити та передати вилучений автомобіль марки Volkswagen Passat 1992 року випуску, чорного кольору, ДНЗ НОМЕР_1 , номер шасі: НОМЕР_2 на відповідальне зберігання власнику ОСОБА_4 РНОКПП: НОМЕР_4 , свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 .

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 1, 26, 100 КПК України,-

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання адвоката ОСОБА_3 , яка діє в інтересах ОСОБА_4 про передачу вилученого майна на відповідальне зберігання задовольнити.

Передати вилучений автомобіль марки Volkswagen Passat 1992 року випуску, чорного кольору, ДНЗ НОМЕР_1 , номер шасі: НОМЕР_2 на відповідальне зберігання власнику ОСОБА_4 РНОКПП: НОМЕР_4 , свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 .

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1