УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 березня 2024 року

м. Київ

справа № 159/3186/22

провадження № 51 - 143 ск 23

Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати

Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на ухвали Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 23 жовтня 2023 року, Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 07 листопада 2023 року та Волинського апеляційного суду від 26 січня 2024 року,

встановив:

Як вбачається з наявної в Єдиному державному реєстрі судових рішень інформації, за вироком Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 20 жовтня 2022 року ОСОБА_4 засуджено за ч. 4 ст. 185 КК до покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років.

Ухвалою Волинського апеляційного суду від 20 грудня 2022 року вирок місцевого суду залишено без зміни.

Ухвалою Верховного Суду від 16 січня 2023 року відмовлено у відкритті за касаційною скаргою засудженого на постановлені щодо нього судові рішення.

Ухвалою Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 23 жовтня 2023 року повернуто заяву засудженого про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами.

Ухвалою Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 07 листопада 2023 року повернуто заяву засудженого про роз`яснення вищезазначеної ухвали місцевого суду.

Ухвалою Волинського апеляційного суду від 08 січня 2024 року залишено без руху апеляційну скаргу засудженого на ухвалу Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 07 листопада 2023 року.

Ухвалою Волинського апеляційного суду від 26 січня 2024 року повернуто апеляційну скаргу засудженого на ухвалу місцевого суду, оскільки особа не усунула недоліки скарги, яку залишено без руху, в установлений строк.

У касаційній скарзі засудженийОСОБА_4 порушує питання про перегляд зазначених судових рішень у касаційному порядку.

Перевіривши касаційну скаргу на відповідність вимогам ст. 427 КПК, колегія суддів дійшла висновку, що скаргу подано без додержання вимог зазначеної статті.

Відповідно до положень ст. 424 КПК у касаційному порядку можуть бути оскаржені вироки та ухвали про застосування або відмову у застосуванні примусових заходів медичного чи виховного характеру суду першої інстанції після їх перегляду в апеляційному порядку, а також судові рішення суду апеляційної інстанції, постановлені щодо зазначених судових рішень суду першої інстанції; ухвали суду першої інстанції після їх перегляду в апеляційному порядку, а також ухвали суду апеляційної інстанції можуть бути оскаржені в касаційному порядку, якщо вони перешкоджають подальшому кримінальному провадженню, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Таким чином, враховуючи вищенаведене положення ст. 424 КПК, ухвали місцевого суду від 23 жовтня 2023 року та 07 листопада 2023 року не можуть бути оскарженими в касаційному порядку, що залишилось поза увагою засудженого.

Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 427 КПК касаційна скарга повинна містити обґрунтування заявлених скаржником вимог із зазначенням того, у чому полягає незаконність чи необґрунтованість судового рішення.

Згідно вимог ч. 1 ст. 438 КПК підставами для скасування або зміни судових рішень при розгляді справи в суді касаційної інстанції є: істотне порушення вимог кримінального процесуального закону (ст. 412 КПК); неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність (ст. 413 КПК); невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого (ст. 414 КПК).

Отже, посилаючись у касаційній скарзі на незаконність судового рішення, особа, яка подає касаційну скаргу, має вказати на конкретні порушення закону, що є підставами для скасування або зміни судового рішення, і які, на її думку, допущені судом апеляційної інстанції при винесенні вказаного рішення, навести конкретні докази і аргументи в обґрунтування кожної позиції.

Водночас слід враховувати, що відповідно до ст. 433 КПК суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскаржуваному судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

Однак, усупереч наведеним положенням процесуального закону, засуджений у касаційній скарзі, вказуючи на оскарження ним ухвали апеляційного суду, не наводить конкретних порушень закону, допущених саме судом апеляційної інстанції, які б відповідно до ст. 438 КПК з урахуванням положень статей 412-414 цього Кодексу були б підставами для її скасування чи зміни.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 427 КПК у касаційній скарзі зазначаються вимоги особи, яка подає касаційну скаргу, до суду касаційної інстанції.

Прохальна частина касаційної скарги має узгоджуватися з положеннями ст. 436 КПК, оскільки нечітке, суперечливе чи таке, що не відповідає наведеним вимогам, прохання скаржника унеможливлює прийняття судом касаційної інстанції відповідного рішення згідно вимог закону.

Положеннями ст. 436 КПК, визначено, що суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право: 1) залишити судове рішення без зміни, а касаційну скаргу - без задоволення; 2) скасувати судове рішення і призначити новий розгляд у суді першої чи апеляційної інстанції; 3) скасувати судове рішення і закрити кримінальне провадження; 4) змінити судове рішення.

Однак засуджений у касаційній скарзі не зазначає, що суд касаційної інстанції з урахуванням наведених положень ст. 436 КПК має зробити саме з оскаржуваною ухвалою апеляційного суду за наслідками розгляду його касаційної скарги.

Суд також роз`яснює засудженому, що для складання та подання касаційної скарги він може скористатись правовою допомогою. У разі недостатності коштів засуджений може скористатися безоплатною правничою допомогою, звернувшись до відповідного регіонального центру з надання безоплатної правничої допомоги, в порядку передбаченому Законом України «Про безоплатну правничу допомогу» № 3460-VI від 02 червня 2011 року.

Враховуючи, що касаційна скарга не відповідає вимогам, передбаченим ст. 427 КПК, колегія суддів вважає за необхідне на підставі ч. 1 ст. 429 КПК залишити скаргу без руху та встановити строк для усунення допущених недоліків.

Керуючись ч. 1 ст. 429 КПК, Верховний Суд

постановив:

Залишити касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 без руху і встановити п`ятнадцятиденний строк із дня отримання ухвали на усунення зазначених у ній недоліків.

У разі невиконання викладених в ухвалі вимог касаційну скаргу буде повернуто скаржникові.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3