ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/1549/24 Справа № 178/1887/23 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 травня 2024 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

обвинуваченого

(в режимі відеоконференції) ОСОБА_8 ,

захисника ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги прокурора, який брав участь у розгляді кримінального провадження судом першої інстанції, захисників ОСОБА_9 та ОСОБА_10 на вирок Криничанського районного суду Дніпропетровської області від 01 лютого 2024 року у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000023, щодо

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Кудашівка Дніпропетровської області, громадянина України, який зареєстрований за адресою:

АДРЕСА_1 , фактично

проживає за адресою: АДРЕСА_2 ,

ОСОБА_11 ,

ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця с.Долинське Дніпропетровської області, громадянина України, який проживає за адресою:

АДРЕСА_3 ,

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця с. Павлівка Дніпропетровської області, громадянина України, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_4 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_5 ,

обвинувачених у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст оскарженого рішення та встановлені судом першої інстанції обставини.

Вироком Криничанського районного суду Дніпропетровської області від 01 лютого 2024 року засуджено:

- ОСОБА_11 за ч. 4 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_11 ухвалено обраховувати з часу його затримання після набрання цим вироком законної сили.

- ОСОБА_7 за ч. 4 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_7 ухвалено обраховувати з часу його затримання після набрання цим вироком законної сили.

Вирішено питання щодо процесуальних витрат та речових доказів у провадженні.

Також вказаним вироком засуджено ОСОБА_8 за ч. 4 ст. 185 КК України, вирок в частині обвинувачення якого в апеляційній скарзі не оскаржується.

Цим вироком визнано винуватими ОСОБА_11 таОСОБА_7 , кожного окремо, у вчинені крадіжки, повторно, за попередньою змовою групою осіб та в умовах воєнного стану, поєднаної з проникненням у житло; у вчиненні крадіжки, повторно, за попередньою змовою групою осіб та в умовах воєнного стану, поєднаної з проникненням до іншого приміщення; у вчиненні крадіжки, за попередньою змовою групою осіб та в умовах воєнного стану, поєднаної з проникненням до іншого приміщення, за наступних обставин.

Відповідно до Указу Президента України №64/2022 від 24 лютого 2022 року «Про введення воєнного стану в Україні» з 05.30 год. 24 лютого 2022 та території України в зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України введено воєнний стан строком на 30 діб, який продовжено до 18 серпня 2023 року.

ОСОБА_7 наприкінці 20-х чисел лютого 2023 року (більш точного часу в ході досудового розслідування встановити не виявилось можливим) разом з ОСОБА_11 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, попередньо змовившись між собою, шляхом вільного доступу зайшли на територію належного ОСОБА_12 . домоволодіння по АДРЕСА_1 , де через незачинене дерев`яне вікно проникли до приміщення нежитлового будинку, звідки умисно, з корисливих мотивів, за попередньою змовою групою осіб, в умовах воєнного стану, таємно викрали кабель мідний ПВС 2х2,5, білого кольору, 200 м, кабель мідний АВВГ 2х6, чорного кольору, 200 м, 2 подовжувача, кожен по 25 м на 2 розетки, саморізи по дереву 35 у кількості 2000 шт., саморізи по дереву 55 у кількості 1500 шт., гвіздки 75 вагою 3 кг та гвіздки 100 вагою 3 кг.

Після чого ОСОБА_7 разом з ОСОБА_11 з місця вчинення кримінального правопорушення разом з викраденим майном зникли, розпорядившись ним у подальшому на свій розсуд, заподіявши потерпілому ОСОБА_12 майновий збиток, загальна сума якого складає 11 341,05 грн.

В перших числах березня місяця 2023 року (більш точного часу в ході досудового розслідування встановити не виявилось можливим) ОСОБА_8 в період іспитового строку звільнення від відбування покарання за минулим вироком суду, яким він був засуджений за розкрадання чужого майна, разом з ОСОБА_7 та ОСОБА_11 , маючи умисел на таємне повторне викрадення чужого майна, попередньо змовившись між собою, шляхом вільного доступу зайшли на територію належного ОСОБА_12 . домоволодіння по АДРЕСА_1 , де через незачинене пластикове вікно проникли до приміщення житлового будинку, звідки умисно, з корисливих мотивів, за попередньою змовою групою осіб, в умовах воєнного стану, повторно таємно викрали килим синтетичний, розміром приблизно 2,25х1,60 м, після чого з місця вчинення кримінального правопорушення разом з викраденим майном зникли, розпорядившись ним у подальшому на свій розсуд, заподіявши потерпілому ОСОБА_12 майнову шкоду, сума якої складає 1 074,00 грн.

Крім того, ОСОБА_7 та ОСОБА_11 на початку березня місяця 2023 року (більш точного часу в ході досудового розслідування встановити не виявилось можливим), маючи умисел на повторне таємне викрадення чужого майна, за попередньою змовою між собою, шляхом вільного доступу зайшли на територію належного ОСОБА_12 . домоволодіння по АДРЕСА_1 , де через незачинене вікно проникли до приміщення нежитлового будинку, звідки умисно, з корисливих мотивів, за попередньою змовою групою осіб, в умовах воєнного стану, повторно таємно викрали рулон лінолеуму, розміром 4,6х3,8 м, морозильну камеру «CRYSTAL» та зовнішній блок кондиціонеру «Cooper & Hunter» INVERTER, білого кольору, модель «CH-S12FTXE (Wi-Fi)-NG.

Після чого ОСОБА_7 разом з ОСОБА_11 з місця вчинення кримінального правопорушення разом з викраденим майном зникли, розпорядившись ним у подальшому на свій розсуд, заподіявши потерпілому ОСОБА_12 матеріальний збиток, загальна сума якого складає 27 499,16 грн.

Окрім того, ОСОБА_7 та ОСОБА_11 в перших числах березня місяця 2023 року (більш точного часу в ході досудового розслідування встановити не виявилось можливим), маючи умисел на повторне таємне викрадення чужого майна, за попередньою змовою між собою, шляхом вільного доступу зайшли на територію належного ОСОБА_12 . домоволодіння по АДРЕСА_1 , де через незачинене пластикове вікно проникли до приміщення літньої кухні, звідки умисно, з корисливих мотивів, за попередньою змовою групою осіб, в умовах воєнного стану, повторно, таємно викрали холодильник «Vestfrost», електорообігрівач, марки «Delfa» та пилосос «Ariete».

Після чого покинувши вищевказане приміщення літньої кухні та перебуваючи на вищевказаній території, ОСОБА_7 разом з ОСОБА_11 , продовжуючи реалізацію свого умислу на таємне повторне викрадення чужого майна, шляхом підбору ключа відчинили навісний замок та через відчинені двері проникли до приміщення гаража, звідки, умисно, з корисливих мотивів, за попередньою змовою групою осіб, достовірно знаючи про дію на території України воєнного стану, повторно таємно викрали бензиновий мотобур «Vitals bum» моделі «52n», бензотример марки «Foresta» моделі «FC-52LX», електролобзик «Дніпро-М» моделі «JS-80LX», набір інструментів «King tony», мотор човниковий бензиновий, шуруповерт «Макіта» та кутову шліфувальну машинку «Зенит Профи» модель «ЗУШ-125/1050НС».

Після чого ОСОБА_7 разом з ОСОБА_11 з місця вчинення кримінального правопорушення разом з викраденим майном зникли, розпорядившись ним у подальшому на свій розсуд, таким чином заподіяли потерпілому ОСОБА_12 матеріальний збиток, загальна сума якого складає 16 313,35 грн.

Крім того, ОСОБА_7 ОСОБА_11 та ОСОБА_13 , маючи умисел на таємне повторне викрадення чужого майна, за попередньою змовою між собою, шляхом вільного доступу зайшли на територію належного ОСОБА_12 . домоволодіння по АДРЕСА_1 , де через незачинене вікно проникли до приміщення нежитлового будинку, тобто до іншого приміщення особи, яке розташоване по АДРЕСА_1 , звідки умисно, з корисливих мотивів, за попередньою змовою групою осіб, в умовах воєнного стану, повторно таємно викрали 10 секцій металевого 3Д паркану, розміром 1,75х2,5 м, кондиціонер «DENKI» моделі «DK09RS10A» та двигун до швейної машинки «FDM» моделі «DOL 12H».

В подальшому ОСОБА_8 , ОСОБА_11 та ОСОБА_7 , продовжуючи реалізацію свого спільного злочинного умислу на таємне повторне викрадення чужого майна, через незачинене вікно проникли до приміщення літньої кухні, звідки умисно, з корисливих мотивів, за попередньою змовою групою осіб, в умовах воєнного стану, повторно таємно викрали телевізор «Philips» модель «32РНТ 4200/12».

Після чого ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_11 з місця вчинення кримінального правопорушення разом з викраденим майном зникли, розпорядившись ним у подальшому на свій розсуд, заподіявши потерпілому ОСОБА_12 матеріальний збиток, загальна сума якого складає 17 895,00 грн.

Крім того, ОСОБА_8 , ОСОБА_11 та ОСОБА_7 на початку квітня 2023 року приблизно о 23.00 год. (більш точного часу в ході досудового розслідування встановити не виявилось можливим), маючи умисел на таємне, повторне викрадення чужого майна, за попередньою змовою між собою, шляхом вільного доступу зайшли на територію належного ОСОБА_12 . домоволодіння по АДРЕСА_1 , де через незачинені двері проникли до приміщення гаражу, звідки умисно, з корисливих мотивів, за попередньою змовою групою осіб в умовах воєнного стану, повторно таємно викрали бетонозмішувач, фуганок «ЭЛЕКТРОМАШ Тирасполь» моделі «УБДН-5М, пластикову садову сітку «Клевер», у кількості 1 рулон довжиною 20 м, та 30 секцій металевого 3Д паркану, розміром 1,75х2,5 м.

Після чого ОСОБА_8 , ОСОБА_11 та ОСОБА_7 з місця вчинення кримінального правопорушення разом з викраденим майном зникли, розпорядившись ним у подальшому на свій розсуд, заподіявши потерпілому ОСОБА_12 матеріальний збиток, загальна сума якого складає 28 953,33 грн.

Вимоги апеляційних скарг та узагальнені доводи осіб, які їх подали.

В апеляційній скарзі прокурор просить оскаржуваний вирок суду змінити. Доповнити резолютивну частину вироку, вирішивши долю речових доказів, а саме: електропіч червоного кольору «EFBA», насосна станція «Bavaria», моделі «BWW 830», фен будівельний «Forte Pover Tools» моделі «HG-2000-2», кришка корпуса конвектора «Завод», кришка корпуса конвектора «Завод», роутер «TP-Link» моделі «TL-WR850N» - повернути обвинуваченому ОСОБА_7 . При цьому вилучити перераховані речові докази з переліку речей, які необхідно повернути потерпілому.

Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги вказує, що частину вилученого під час обшуку у обвинуваченого майна опізнав потерпілий, а інша частина: електропіч червоного кольору «EFBA», насосна станція «Bavaria», моделі «BWW 830», фен будівельний «Forte Pover Tools» моделі «HG-2000-2», кришка корпуса конвектора «Завод», кришка корпуса конвектора «Завод», роутер «TP-Link» моделі «TL-WR850N» - потерпілим не були впізнані як такі, що йому належать, та протиправне походження цих речей в ході досудового розслідування не встановлено, у зв`язку з чим суд прийшов до безпідставного висновку про їх повернення потерпілому, якому вони не належать.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_9 (в інтересах обвинувачених ОСОБА_7 та ОСОБА_11 ) просить вирок суду змінити та призначити ОСОБА_7 та ОСОБА_11 покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років з подальшим звільненням від його відбування на підставі ст. 75 КК України з випробуванням з іспитовим строком на 2 роки та покладенням на них передбачених п.п. 1,2 ч. 1 ст. 76 КК України обов`язків.

Обґрунтовуючи свої вимоги посилається на те, що обставиною, що пом`якшує покарання обвинувачених ОСОБА_7 та ОСОБА_11 , є визнання вини в повному обсязі, щире каяття, активне сприяння досудовому розслідуванню у розкритті злочинів. Зазначає, що ОСОБА_7 та ОСОБА_11 вже багато разів пожалкували про вчинене, навчені та покарані наріканням оточуючих. Вказує, що ОСОБА_7 за місцем проживання характеризується посередньо, має стійкі соціальні зв`язки, на його утриманні перебувають 2 його неповнолітніх дітей та дитина його дружини. Звертає уваги, що ОСОБА_11 за місцем проживання характеризується позитивно, має стійкі соціальні зв`язки, а саме проживає зі співмешканкою, у якої 3 неповнолітніх дітей, які перебувають на повному утриманні обвинуваченого.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_10 (в інтересах обвинуваченого ОСОБА_11 ) просить оскаржуваний вирок суду змінити в частині призначення ОСОБА_11 покарання та призначити йому покарання із подальшим звільненням від його відбування на підставі ст.ст. 75,76 КК України.

Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги захисник вказує, що ОСОБА_11 вину визнав одразу, раніше не судимий, має постійне місце проживання та місце реєстрації, раніше не був засуджений, не ухилявся та не приховував деталей злочинів, активно співпрацював із органом досудового розслідування, обставин, що обтяжують покарання, не встановлено, за місцем проживання характеризується позитивно. Звертає увагу, що епізоди крадіжок скоєні лише за однією адресою, а саме з пустуючого будинку.

Позиції учасників судового провадження.

У судовому засіданні обвинувачені ОСОБА_7 та захисник ОСОБА_9 підтримали апеляційні скарги захисників та не заперечували проти задоволення апеляційної скарги прокурора.

Прокурор у судовому засіданні підтримав апеляційну скаргу сторони обвинувачення та заперечував проти задоволення апеляційних скарг захисників.

Обвинувачений ОСОБА_8 у судовому засіданні заперечував проти задоволення апеляційних скарг прокурора та захисників.

Захисник ОСОБА_10 та потерпілий ОСОБА_12 у судове засідання не зявились, були належним чином повідомлені про дату та час розгляду справи, клопотань про відкладення розгляду справи не надходило.

Обвинувачений ОСОБА_11 у судове засідання не зявився, був належним чином повідомлений про дату та час розгляду справи, клопотань про відкладення розгляду справи не надходило, відповідно до повідомлення захисника та довідки начальника штабу ВЧ НОМЕР_1 №2046 від 24 квітня 2024 року перебуває на військовій службі з 04 квітня 2024 року, учасники не заперечували щодо здійснення апеляційного перегляду за його відсутності.

Мотиви суду.

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників судового провадження, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши наведені у скарзі доводи, апеляційний суд дійшов наступного висновку.

Згідно з вимогами ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Висновки суду про доведеність винуватості обвинуваченого ОСОБА_11 та ОСОБА_7 у вчиненні суспільно небезпечних діянь, передбачених ч. 4 ст. 185 КК України, за обставин, викладених у вироку, в апеляційних скаргах не оспорюються, а тому відповідно до ст. 404 КПК України апеляційним судом не переглядаються, у зв`язку з чим в частині обвинувачення ОСОБА_11 та ОСОБА_7 за ч. 4 ст. 185 КК України апеляційний суд виходить з фактичних обставин, встановлених судом першої інстанції.

Що стосується доводів апеляційних скарг про невідповідність призначеного обвинуваченим ОСОБА_11 та ОСОБА_7 покарання ступеню тяжкості вчинених правопорушень та особам обвинувачених, слід зазначити наступне.

За змістом ст.ст. 409, 414 КПК України підставою для скасування або зміни вироку суду першої інстанції зокрема може бути невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, тобто такого покарання, яке хоч і не виходить за межі, встановлені відповідною статтею (частиною статті) закону України про кримінальну відповідальність, але за своїм видом чи розміром є явно несправедливим через м`якість або через суворість.

Згідно зі статтями 50, 65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Виходячи з указаної мети, а також принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації покарання повинно бути адекватним характеру вчиненого діяння, його небезпечності та особі винного. Пропорційність покарання вищезазначеним складовим є проявом справедливості як однієї з основоположних засад кримінального провадження.

Із вироку слідує, що суд при призначенні покарання обвинуваченим ОСОБА_11 та ОСОБА_7 врахував ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, обставини їх вчинення та наслідки, дані про особи обвинувачених, зокрема те, що ОСОБА_11 раніше не судимий, за місцем проживання характеризується позитивно, не одружений, дітей на утриманні не має, а ОСОБА_7 раніше не судимий, за місцем проживання характеризується посередньо, одружений, має на утриманні малолітніх дітей, наявність обставин, що пом`якшують покарання обвинувачених, щире каяття та сприяння розкриттю кримінальних правопорушень, відсутність обставин, що обтяжують покарання обвинувачених.

З урахуванням наведеного суд першої інстанції дійшов висновку, що з метою виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень обвинуваченим ОСОБА_11 та ОСОБА_7 слід призначити покарання у виді позбавлення волі за відсутності підстав для застосування ст.ст. 69, 75 КК України, та з урахуванням осіб обвинувачених й обставин кримінальних правопорушень покарання може бути призначено у виді позбавлення волі на строк 5 років.

Доводи захисникащодо неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність при призначенні ОСОБА_11 та ОСОБА_7 покарання, а саме не застосування судом першої інстанції ст. 75 КК України, що потягло призначення занадто суворого покарання, на переконання апеляційного суду, є обґрунтованими, з огляду на таке.

Так, відповідно до вимог ч. 1 ст. 413 КПК України неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, що тягне за собою скасування або зміну судового рішення, є: 1) незастосування судом закону, який підлягає застосуванню; 2) застосування закону, який не підлягає застосуванню; 3) неправильне тлумачення закону, яке суперечить його точному змісту; 4) призначення більш суворого покарання, ніж передбачено відповідною статтею (частиною статті) закону України про кримінальну відповідальність.

Положення ст. 65 КК України визначають загальні засади призначення покарання, які наділяють суд правом вибору між однією із форм реалізації кримінальної відповідальності призначити покарання або звільнити від покарання чи від його відбування, кожна з яких є законною. Завданням такої форми є виправлення особи та попередження нових кримінальних правопорушень. Ця функція за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки потребує врахування та оцінки конкретних обставин провадження, ступеня тяжкості вчиненого суспільно-небезпечного діяння, особи винного та обставин, що впливають на покарання.

Реалізація цієї функції становить правозастосовну інтелектуально-вольову діяльність суду, в рамках якої і приймається рішення про можливість виправлення засудженого без відбування покарання. За змістом ст. 75 КК України рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням суд може прийняти лише у випадку, якщо при призначенні покарання певного виду і розміру, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, особу винного та інші обставини провадження, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, призначеного за певні види кримінальних правопорушень.

Системне тлумачення цих правових норм дозволяє дійти висновку, що питання призначення кримінального покарання та звільнення від його відбування повинні вирішуватися з урахуванням мети покарання. Разом з цим, з огляду на положення ст. 75 КК України, законодавець підкреслює важливість такої цілі покарання як виправлення засудженого, передбачивши, що при обранні заходу примусу, що застосовується від імені держави, у тому числі, у виді позбавлення волі на строк не більше п`яти років, винну особу може бути звільнено від відбування покарання з іспитовим строком. Це може відбутися за умови, якщо винувата особа вчинила кримінальне правопорушення, до якого може бути застосована вказана стаття закону України про кримінальну відповідальність, а суд дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, що вбачатиметься не тільки з тяжкості вчиненого суспільно небезпечного діяння, особи винного, але й інших обставин провадження.

Дотримання загальних засад призначення покарання є гарантією обрання винній особі необхідного й доцільного заходу примусу, яке би ґрунтувалося на засадах законності, гуманізму, індивідуалізації та сприяло досягненню справедливого балансу між правами і свободами людини та захистом інтересів держави й суспільства.

Однак суд першої інстанції вказаних вимог закону не дотримався.

Як слідує з матеріалів кримінального провадження, обираючи ОСОБА_11 та ОСОБА_7 захід примусу у виді позбавлення волі на певний строк, суд першої інстанції дав оцінку ступеню тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, виходячи не лише з визначених у ст. 12 КК України формальних критеріїв, а й з особливостей конкретних кримінальних правопорушень, які є злочинами проти власності. Також суд узяв до уваги відсутність обставин, що обтяжують покарання.

Разом з цим, як слідує з матеріалів кримінального провадження, суд першої інстанції не в повній мірі дослідив та дав оцінку особам обвинувачених ОСОБА_11 та ОСОБА_7 .

Під час апеляційного розгляду суд апеляційної інстанції дослідив матеріали кримінального провадження в частині характеристики осіб обвинувачених, зокрема, обставини, що характеризують поведінку винних осіб до вчинення кримінально-караних діянь, індивідуальні властивості осіб, а також докази, що були надані суду апеляційної інстанції, враховуючи їх вік, дані про те, що ОСОБА_11 та ОСОБА_7 раніше не судимі, мають стійкі соціальні зв`язки, вперше вчинили кримінальні правопорушення, не перебувають на обліку у лікарів нарколога та психіатра.

Крім того, відповідно до наданої стороною захисту довідки начальника штабу ВЧ НОМЕР_1 №2046 від 24 квітня 2024 року ОСОБА_11 з 04 квітня 2024 року перебуває на службі у військовій частині НОМЕР_1 .

Відповідно до характеристики старости виконавчого комітету Саксаганської сільської ради Кам`янського району Дніпропетровської області №210 від 01 травня 2023 року ОСОБА_11 за місцем проживання характеризується позитивно, проживає разом із співмешканкою ОСОБА_14 .

ОСОБА_7 відповідно до характеристики старости виконавчого комітету Божедарівської селищної ради Кам`янського району Дніпропетровської області №74 від 24 травня 2023 року за місцем проживання характеризується посередньо, проживає разом із дружиною та дітьми.

При цьому відповідно до довідки про склад сім`ї №54 від 05 квітня 2023 року, виданої Божедарівською селищною радою Кам`янського району Дніпропетровської області, до складу сім`ї ОСОБА_7 входять мати ОСОБА_15 , 1972 року народження, брат ОСОБА_16 , 2001 року народження, дружина ОСОБА_17 , 1988 року народження, доньки ОСОБА_18 та ОСОБА_19 , ІНФОРМАЦІЯ_4 відповідно, а також пасинок ОСОБА_20 , 2015 року народження.

Крім того, суд першої інстанції також хоча і послався у вироку на обставини, що пом`якшують покарання обвинувачених, щире каяття та сприяння розкриттю кримінальних правопорушень, однак належним чином не врахував їх при визначенні ОСОБА_11 та ОСОБА_7 покарання.

Одночасно, апеляційний суд враховує, що всі крадіжки скоєні обвинуваченими з однієї адреси, а саме пустуючого будинку по АДРЕСА_1 , що належить потерпілому ОСОБА_12 , що хоча і не виправдовує останніх, однак свідчить про відсутність в них наміру вчиняти ряд крадіжок.

Також, апеляційний суд бере до уваги, що викрадені обвинуваченими речі були повернуті потерпілому ОСОБА_12 .

Апеляційний суд в даному випадку не може не зауважити, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення обвинувачених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як обвинуваченими, так і іншими особами. Значення покарання в боротьбі зі злочинністю визначається не його жорстокістю, а неминучістю, своєчасністю, справедливістю і невідворотністю його застосування за кожний вчинений злочин. Роль і значення покарання багато в чому залежать від обґрунтованості його призначення і реалізації. У кожному конкретному випадку суд повинен призначити покарання з дотриманням вимог і положень ст. 65 КК України, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу обвинуваченого та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Статтею 17 Закону України від 23 лютого 2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права.

У справах «Ювченко та інші проти України» (рішення від 09 квітня 2020 року), та в справі «Скачкова та Рижа проти України» (рішення від 16 липня 2020 року) Європейський Суд з прав людини зазначив, що «досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним».

У справі «Белане Надь проти Угорщини» (рішення від 13 грудня 2016 року) та у справі «Садоха проти України» (рішення від 11 липня 2019 року) Європейський Суд вказав, що «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи».

Справедливість покарання повинна визначатися з точки зору врахування інтересів усіх суб`єктів кримінально-правових відносин, у тому числі й потерпілих. Однією із умов досягнення цієї мети є відшкодування завданого злочином збитку або усунення заподіяної шкоди.

З урахуванням викладеного апеляційний суд приходить до висновку про те, що конкретні обставини провадження та дані про особи ОСОБА_11 та ОСОБА_7 вказують на формування в обвинувачених позитивних установок, що свідчить про недоцільність відбування ними покарання у виді позбавлення волі, а виправлення останніх та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень в даному випадку можливо досягти без ізоляції їх від суспільства, але в умовах здійснення контролю за їх поведінкою під час звільнення від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України, з покладенням відповідних обов`язків, передбачених ст. 76 КК України. Цей захід примусу відповідає меті покарання, є справедливим, необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого. Також стимулюванням правослухняної поведінки ОСОБА_11 та ОСОБА_7 в даному випадку буде визначений апеляційним судом контроль за поведінкою обвинувачених і можливість їх направлення для відбування призначеного покарання у разі невиконання покладених на них обов`язків або систематичного вчинення правопорушень, що тягнуть за собою адміністративні стягнення і свідчать про їх небажання стати на шлях виправлення.

З огляду на викладене апеляційний суд вважає за необхідне вирок суду першої інстанції в частині призначення ОСОБА_11 та ОСОБА_7 покарання змінити у зв`язку з невідповідністю призначеного покарання ступеню тяжкості вчинених кримінальних правопорушень й особам обвинувачених внаслідок суворості.

Також заслуговують на увагу доводи прокурора в апеляційній скарзі про необхідність зміни вироку в частині вирішення долі речових доказів з огляду на наступне.

Відповідно до п. 2 ч. 4 ст. 374 КПК України у резолютивній частині вироку зазначається рішення щодо речових доказів і документів.

Викладене також узгоджується з п. 12 ч. 1 ст. 368 КПК України, згідно якого ухвалюючи вирок суд повинен вирішити такі питання: що належить вчинити з майном, на яке накладено арешт, речовими доказами і документами.

Згідно п. 5 ч. 9 ст. 100 КПК України гроші, цінності та інше майно, що були предметом кримінального правопорушення або іншого суспільно небезпечного діяння, конфіскуються, крім тих, які повертаються власнику (законному володільцю).

Так, під час досудового розслідування проведено обшук за місцем проживання обвинуваченого ОСОБА_7 , за результатами якого виявлено та вилучено ряд речей, щодо яких були підстави вважати, що вони викрадені у потерпілого, та на вилучене майно слідчим суддею було накладено арешт. У подальшому частину речей потерпілий ОСОБА_12 упізнав як такі, що у нього були викрадені.

Однак, частина майна, вилученого під час обшуку у ОСОБА_7 , а саме: електропіч червоного кольору «EFBA», насосна станція марки «Bavaria» модель «BWW 830», фен будівельний «Forte Pover Tools» модель «HG-2000-2», кришка корпуса конвектора «Завод», пилосос марки «Liberton» модель «LVC-1825В», роутер марка «TP-link» модель «TL-WR850N» - потерпілим не були впізнані як такі, що йому належать, та протиправне походження зазначених речей у ході досудового розслідування не встановлено.

Крім того, викрадення вище перелічених речей, вилучених у ОСОБА_7 під час проведення обшуку, відповідно до обвинувального акту обвинуваченим не інкриміновано.

Разом з тим, суд першої інстанції при винесені вироку не врахував вищевказані обставини та безпідставно повернув електропіч червоного кольору «EFBA», насосну станцію марки «Bavaria» модель «BWW 830», фен будівельний «Forte Pover Tools» модель «HG-2000-2», кришка корпуса конвектора «Завод», пилосос марки «Liberton» модель «LVC-1825В», роутер марка «TP-link» модель «TL-WR850N», потерпілому ОСОБА_12 , хоча він не є власником зазначених речей та вони не були у нього викрадені, замість того, щоб повернути їх законному володільцю обвинуваченому ОСОБА_7 .

У зв`язку з викладеним апеляційні скарги прокурора, захисників ОСОБА_9 та ОСОБА_10 підлягають задоволенню, а вирок суду першої інстанції підлягає зміні в частині призначення ОСОБА_11 та ОСОБА_7 покарання та вирішення долі речових доказів.

Інших порушень кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити суду першої інстанції повно та всебічно розглянути провадження і постановити законне та обгрунтоване рішення, не встановлено.

Керуючись ст.ст. 405, 407, 419 КПК України, апеляційний суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційні скарги прокурора, який брав участь у розгляді кримінального провадження судом першої інстанції, захисників ОСОБА_9 та ОСОБА_10 задовольнити.

Вирок Криничанського районного суду Дніпропетровської області від 01 лютого 2024 року щодо ОСОБА_8 , ОСОБА_11 та ОСОБА_7 змінити в частині призначення ОСОБА_11 та ОСОБА_7 покарання та вирішення долі речових доказів.

Вважати ОСОБА_11 засудженим за ч. 4 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_11 від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 2 роки.

На підставі ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_11 наступні обов`язки: не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації, періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання та роботи.

Вважати ОСОБА_7 засудженим за ч. 4 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_7 від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 2 роки.

На підставі ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_7 наступні обов`язки: не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації, періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання та роботи.

На підставі п. 5 ч. 9 ст. 100 КПК України речові докази, а саме: електропіч червоного кольору «EFBA», насосна станція «Bavaria», моделі «BWW 830», фен будівельний «Forte Pover Tools» моделі «HG-2000-2», кришка корпуса конвектора «Завод», кришка корпуса конвектора «Завод», роутер «TP-Link» моделі «TL-WR850N» - повернути обвинуваченому ОСОБА_7 .

В іншій частині вирок суду щодо ОСОБА_11 та ОСОБА_7 , а також вирок в частині обвинувачення ОСОБА_8 залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена безпосередньо до Касаційного кримінального суду Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а особою, яка перебуває під вартою в той самий строк з дня вручення копії судового рішення.

Судді:

_________________ _________________ _________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4