В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.04.2024 р. м. Жмеринка

Жмеринський міськрайонний суд Вінницької області у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000286 від 28 серпня 2021 року за обвинуваченням: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , з вищою освітою, українця, громадянина України, працюючого фізичною особою підприємцем, не одруженого, не військовозобов`язаного, раніше не судимого, у вчиненні кримінального правопорушення (злочину) передбаченого ч.1 ст.259 КК України;

учасники кримінального провадження:

прокурор ОСОБА_4 ,

представник потерпілої адвокат ОСОБА_5 ,

обвинувачений ОСОБА_3 ,

захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_6 ,

ВСТАНОВИВ:

28.08.2021 приблизно о 16:40 годині ОСОБА_3 перебуваючи в Вінницькій області, Жмеринському районі, м. Жмеринка по вулиці Київська, більш точне місце перебування не представилось можливим встановити, переслідуючи злочинний умисел, спрямований на завідомо неправдиве повідомлення про підготовку вибуху, що загрожує безпеці громадян, з метою викликати занепокоєння, паніку та розгубленість серед працівників та відвідувачів торгівельно - розважального закладу «Ермітаж», що розташований за адресою: АДРЕСА_2 та будівлю якого згідно договору орендує ОСОБА_7 , використовуючи належний йому мобільний телефон марки «BQ STEP XL DUOS» IMEI: НОМЕР_1 із сім-картою оператора мобільного зв`язку «Київстар», абонентський номер НОМЕР_2 , умисно здійснив екстрений виклик на спеціальну телефонну лінію «102» ГУНП України у Вінницькій області та повідомив завідомо неправдиві відомості про підготовку вибуху у вищевказаному закладі.

На час здійснення ОСОБА_3 даного завідомо неправдивого повідомлення про підготовку вибуху у вищевказаному закладі відбувалось святкування весілля ОСОБА_8 та ОСОБА_9 на якому, також перебували гості в кількості 140 осіб, що призвело до тимчасового припинення святкування, евакуації запрошених гостей та персоналу, створення дискомфорту відпочиваючим та членам сім`ї ОСОБА_8 , зокрема ОСОБА_7 та завдання їм моральної шкоди.

Вчиняючи вказані дії ОСОБА_3 , усвідомлював суспільно - небезпечний характер своїх дій, достовірно знав, що вказане повідомлення є неправдивим і не відповідає дійсності, розумів, що своїми протиправними діями може спричинити наслідки у вигляді порушення громадської безпеки та порядку, порушення звичного режиму функціонування торгівельно - розважального закладу «Ермітаж», евакуації його працівників та відвідувачів, викличе у останніх почуття страху, припускав можливість залучення органами влади значної кількості сил і засобів для перевірки фактів, викладених ним в усному повідомленні про підготовку вибуху, в запобіганню можливої загрози життю, здоров`ю людей, пошкодженню майна, та бажав настання таких наслідків.

Виходячи з аналізу норм ч.1 ст.368 КПК України, ухвалюючи вирок, суд повинен вирішити такі питання, в тому числі: чи мало місце діяння, у вчиненні якого обвинувачується особа; чи містить це діяння склад кримінального правопорушення і якою статтею закону України про кримінальну відповідальність він передбачений; чи винен обвинувачений у вчиненні цього кримінального правопорушення; чи підлягає обвинувачений покаранню за вчинене ним кримінальне правопорушення; чи є обставини, що обтяжують або пом`якшують покарання обвинуваченого, і які саме; яка міра покарання має бути призначена обвинуваченому і чи повинен він її відбувати; як вчинити із заходами забезпечення кримінального провадження.

Згідно із ст.8 Конституції України, в Україні діє принцип верховенства права.

Кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави (ч.1 ст.8 КПК України).

Статтею 2 КПК України встановлено, що завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Крім того, відповідно до ч.ч.1, 2 ст.22 КПК України, кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

Суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків (ч.6 ст.22 КПК України).

Суд створив необхідні умови для реалізації сторонами кримінального провадження їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.

Так, обвинувачений ОСОБА_3 , будучи допитаним під час судового розгляду, в повному обсязі визнав свою провину в інкримінованому йому злочині, який передбачений ч.1 ст.259 КК України і викладений в обвинувальному акті від 22.12.2023 року, щиро розкаявся, просив його суворо не карати. Суду показав, що злочин вчинив за обставин, викладених вище, а саме 28.08.2021 приблизно о 16:00 годині він знаходячись в м. Жмеринка, маючи неприязні стосунки із ОСОБА_10 , знаючи що у цей день у сина останнього в приміщенні торгівельно - розважального закладу «Ермітаж» проходить весільна церемонія, аби нашкодити вирішив подати завідомо неправдиве повідомлення про підготовку вибуху, що загрожує безпеці громадян, з метою викликати занепокоєння, паніку та розгубленість серед працівників та відвідувачів закладу «Ермітаж», що розташований в АДРЕСА_2 . Далі придбав мобільний телефон із сім-картою оператора мобільного зв`язку «Київстар», здійснив екстрений виклик на спеціальну телефонну лінію «102» ГУНП України у Вінницькій області та повідомив завідомо неправдиві відомості про підготовку вибуху у вищевказаному закладі.

Вчиняючи вказані дії ОСОБА_3 , усвідомлював суспільно - небезпечний характер своїх дій, достовірно знав, що вказане повідомлення є неправдивим і не відповідає дійсності, розумів, що його протиправні дії можуть спричинити наслідки у вигляді порушення громадської безпеки та порядку, порушення звичного режиму функціонування торгівельно - розважального закладу «Ермітаж», припускав можливість залучення органами влади значної кількості сил і засобів для перевірки фактів, викладених ним в усному повідомленні про підготовку вибуху, в запобіганню можливої загрози життю, здоров`ю людей, пошкодженню майна, та бажав настання таких наслідків.

Додатково повідомив, що завдані його протиправними та незаконними діями збитки та витрати державним органам відшкодував, а також частково відшкодував моральну шкоду потерпілій, шляхом перерахування коштів у сумі 10 000 (десяти тисяч) гривень на ім`я потерпілої ОСОБА_7 .

Обвинувачений ОСОБА_3 виявляє жаль з приводу вчиненого злочину, запевнив суд, що готовий нести покарання за вчинений злочин і в подальшому не вчинятиме кримінальних правопорушень, просив вибачення у чоловіка потерпілої, намагається в повній мірі відшкодував завдані ним моральні збитки.

Прокурор Жмеринської окружної прокуратури ОСОБА_4 вважає за можливе не досліджувати докази щодо тих обставин, які ніким не оспорюються і здійснювати судовий розгляд на підставі ч.3 ст.349 КПК України.

Представник потерпілої ОСОБА_5 зазначив, що цивільний позов на даний час у межах кримінального провадження його довірителька та він особисто наміру заявляти та подавати не мають. Підтвердив факт отримання коштів від обвинуваченого ОСОБА_3 на ім`я потерпілої у сумі 10000 (десять тисяч) гривень, однак вказані кошти вони не забирали, оскільки завдані збитки діями обвинуваченого оцінюються в значно більшу суму. Зазначив що потерпіла не може пробачити обвинуваченого та просив застосувати сувору міру покарання.

Зазначене узгоджується із положеннями ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка, відповідно до вимог ч.1 ст.9 Конституції України, ратифікована Законом від 17.07.1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2,4,7 та 11 Конвенції» і є частиною національного законодавства України, якою встановлено, що кожен (…) при встановленні обґрунтованості будь-якого кримінального обвинувачення, висунутого проти нього, має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено згідно із законом.

Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_3 в повному обсязі визнав свою провину в інкримінованому йому злочині, який передбачений ч.1 ст.259 КК України і викладений в обвинувальному акті від 22.12.2023 року, та беручи до уваги думки прокурора ОСОБА_4 , показання обвинуваченого ОСОБА_3 , його захисника ОСОБА_6 , та думку представника потерпілої ОСОБА_5 , за згодою учасників судового розгляду, відповідно до вимог ч.3 ст.349 КПК України, суд прийшов до висновку про недоцільність дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

При цьому суд з`ясував, чи правильно обвинувачений ОСОБА_3 а також інші учасники кримінального провадження розуміють зміст цих обставин, які не оспорюються. Сумнівів щодо добровільності та істинності їх позиції у суду немає.

Суд також роз`яснив обвинуваченому ОСОБА_3 та іншим учасникам кримінального провадження, що при таких обставинах вони позбавляються права оскаржити ці обставини справи у апеляційному порядку.

Переконавшись у добровільності позиції учасників судового розгляду, а також в тому, що вони усвідомлюють неможливість оскаржити обставини, встановлені під час досудового розслідування, в апеляційному порядку, суд прийшов до висновку про судовий розгляд кримінальної провадження за правилами ч.3 ст.349 КПК України.

За таких обставин, виходячи з аналізу обвинувального акту, допитавши обвинуваченого, та з`ясувавши думку представника потерпілої, вивчивши матеріали справи, відомості що характеризують особу обвинуваченого, суд прийшов до висновку, що винуватість ОСОБА_3 у вчинені інкримінованого йому злочину при обставинах, викладених в обвинувальному акті, доведена повністю.

Слід зазначити, що у своїх рішеннях «Ірландія проти Сполученого Королівства» від 18.01.1978 року, «Коробов проти України» від 21.10.2011 року Європейський суд з прав людини повторює, що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом», така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків.

Так, суд, керуючись своїм внутрішнім переконанням, на підставі всебічного, повного й неупередженого з`ясування усіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюючи докази та надані суду відомості з точки зору належності, допустимості, достовірності, суд «поза розумним сумнівом» дійшов висновку про вчинення обвинуваченим ОСОБА_3 завідомо неправдивого повідомлення про підготовку вибуху, який загрожує загибеллю людей чи іншими тяжкими наслідками, а тому його дії вірно кваліфіковані за ч.1 ст.259 КК України.

Відповідно до ст.65 КК України та роз`яснень, що містяться в Постанові Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» (з послідуючими змінами), суд призначає покарання з врахуванням ступеню тяжкості вчиненого злочину, даних про особу винного та обставин, що пом`якшують і обтяжують покарання, яке має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження вчинення ним нових злочинів.

Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_3 покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який є тяжким злочином, особу обвинуваченого.

Так, обвинувачений ОСОБА_3 щиро покаявся у вчиненому кримінальному правопорушенні, на обліку в психіатра не значиться, за місцем проживання характеризується з позитивної сторони, працює фізичною особою підприємцем, раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, частково відшкодував шкоду потерпілій та просив вибачення у її подружжя. Ці обставини суд відносить до обставин, які пом`якшують покарання.

Обставини, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 судом не встановлено.

Суд не знаходить підстав для застосування до обвинуваченого ст.ст.69,69-1 КК України, а тому, з урахуванням обставин, що пом`якшують покарання та з урахуванням особи ОСОБА_3 , загальних засад призначення покарання: законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, ставлення обвинуваченого до вчиненого діяння та наслідків діяння, а саме: що він щиро розкаявся у скоєному, добровільно відшкодував завдані збитки, злочин вчинив вперше, суд приходить до переконання, що виправлення обвинуваченого можливе без ізоляції від суспільства та про можливість виправлення обвинуваченого без відбування покарання й звільнення його на підставі ст.75 КК України від відбування призначеного покарання з випробуванням, але за умови контролю за його поведінкою встановленням йому іспитового строку з покладенням на нього обов`язків, визначених ст.76 КК України.

Призначаючи обвинуваченому зазначене вище покарання, суд виходить із того, що воно є достатнім для його виправлення і перевиховання, запобігання вчиненню нових злочинів, що відповідає його особі та є достатнім для досягнення передбачених ч.2 ст.50 КК України цілей покарання.

Цивільний позов у данному кримінальному провадженні не заявлявся.

Відповідно до п.13 ч.1 ст.368 КПК України, ухвалюючи вирок, суд повинен вирішити: на кого мають бути покладені процесуальні витрати і в якому розмірі.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що по справі понесені процесуальні витрати за проведення експертизи у зв`язку із залученням стороною обвинувачення експерта спеціалізованої державної установи.

Процесуальні витрати слід стягнути з обвинуваченого на користь держави.

Питання про долю речових доказів слід вирішити у відповідності до ст. 100 КПК України.

Крім того, відповідно до вимог ст.331 КПК України, враховуючи відсутність клопотань учасників судового розгляду про обрання обвинуваченому ОСОБА_3 запобіжного заходу, підстав для його обрання немає.

Керуючись статтями 373, 374 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчинені кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.1 ст.259 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки.

Відповідно до ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування призначеного основного покарання з випробуванням, якщо вона протягом трьох років іспитового строку не вчинить нового злочину.

Початок іспитового строку обчислювати з моменту проголошення вироку.

Відповідно до п.п. 1, 2 ч.1, п.2 ч.3 ст.76 КК України покласти на засудженого ОСОБА_3 такі обов`язки: 1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; 2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; 3) не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Запобіжний захід ОСОБА_3 до набрання вироком законної сили не застосовувати.

Речові докази а саме: DVD-R диск марки «HP» із відеозаписом із камер відео спостереження магазину « ІНФОРМАЦІЯ_2 »; диск на якому міститься один відео файл із назвою «XVR_ch3_main_1500_60000», на якому видно, як особа купує сім картку із номером, з якого було здійснено завідомо неправдивий дзвінок, який за добровільною заявою надала представник магазину «Київстар», що по АДРЕСА_3 ; диск на якому міститься один аудіо файл із назвою « НОМЕР_3 », котрий надано начальником Управління організаційно-аналітичного забезпечення та оперативного реагування ГУНП у Вінницькій області ОСОБА_11 , із аудіо записом розмови оператора лінії НОМЕР_4 з особою, яка здійснила неправдиве повідомлення про підготовку вибуху - котрі зберігаються у матеріалах кримінального провадження залишити при матеріалах справи, попереднього знявши з них арешт, накладений ухвалами слідчого судді Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 14.09.2021 року.

Стягнути з обвинуваченого ОСОБА_3 на користь держави процесуальні витрати в кримінальному провадженні за проведення судової експертизи відео-, звукозапису № СЕ-19-23/23550-ВЗ від 28.08.2021 року в сумі 1912 (одна тисяча дев`ятсот дванадцять) грн.. 00 коп.

Згідно зі ст.ст.376,392, 393, 395, 532 КПК України вирок може бути оскаржений до Вінницького апеляційного суду через Жмеринський міськрайонний суд Вінницької області протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.

Вирок суду першої інстанції, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок не набрав законної сили.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору. Копія вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя Жмеринського

міськрайонного суду ОСОБА_1