Справа № 521/4307/24
Номер провадження:1-кп/521/1373/24
У Х В А Л А

26 березня 2024 року Малиновський районний суд міста Одеси у складі:

Головуючого судді - ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3

розглянувши у судовому засіданні в залі суду м. Одеси клопотання прокурора Малиновської окружної прокуратури міста Одеси ОСОБА_3 про закриття кримінального провадження внесене до ЄРДР за №0004418 від 11.07.2013 за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

З клопотання вбачається, що Малиновською окружною прокуратурою міста Одеси здійснюється процесуальне керівництво досудовим розслідуванням у кримінальному провадженні №0004418 від 11.07.2013, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною 3 статті 190 КК України.

За матеріалами кримінального провадження встановлено, що 11.07.2013 до ВП №1 ОРУП №1 ГУНП в Одеській області, надійшло звернення ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешкає: АДРЕСА_1 , щодо шахрайських дій у його відношенні з боку ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , мешкає: АДРЕСА_2 , у зв`язку з чим завдано збиток на суму 303 479 грн.

17.07.2013 під час допиту, в якості потерпілого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а також повторно допиту від 09.04.2014 року, та одночасного допиту від 18.06.2014 року останній надав покази, що він знайомий з ОСОБА_6 та ОСОБА_5 з 2005 року. В подальшому у потерпілого з ОСОБА_6 та ОСОБА_5 (дружина ОСОБА_7 ), склались дружні відносини, вказані особи займались будівельним бізнесом з подальшим продажом об`єктів нерухомості. Потерпілий працював у ОСОБА_6 будівельником, різноробочим на його будівельних об`єктах.

Потерпілий познайомився з ОСОБА_6 та ОСОБА_5 в церкви «Євангельська протестантська «Пробудження», оскільки він з 2005 року являвся парафіянином зазначеної церкви, яка розташовувалась за адресою: АДРЕСА_3 », з 2006 року вказана церква знаходилася на АДРЕСА_4 . В даній церкви пастером був ОСОБА_8 . В церкві працював «Бізнес клуб», діяльність вказаного клубу проводив диякон церкви ОСОБА_6 , який проводив тренінги та пропонував учасникам взяти участь в активному бізнесі, а саме: особи, які приходили в даний «Бізнес клуб» і не мали якогось капіталу ОСОБА_6 пояснював, що нерухомість яка у них є, а саме квартири, в яких вони живуть, є пасивним вкладенням грошей, і що дані квартири та нерухомість повинна працювати і приносити прибуток. Під час таких тренінгів ОСОБА_6 зокрема казав, що «… Бог хочет для нас процветания и будет грех если мы этим не воспользуемся …». Також ОСОБА_6 пропонував закладати квартири в банківських установах для отримання кредитних коштів, які можливо передавати йому для розвитку його будівельного бізнеса та отримання від цього прибутку. На зазначенні тренінги запрошувались представники інших ОСОБА_9 в тому числі із міста Києва де також здійснювались проповідь про те, як саме збільшити своє матеріальне становище.

Крім того у «Бізнес клубі» працювала колишня дружина потерпілого ОСОБА_10 .

У 2007 році колишня дружина потерпілого ( ОСОБА_10 ) запропонувала матеріально збільшити спільне становище та вкласти грошові кошти в будівельний бізнес ОСОБА_6 . При цьому вона запропонувала матері потерпілого ОСОБА_11 , отримати кредит в банку у розмірі 60 000 доларів США під заставу квартири, яка належала матері ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_1 , а кошти які отримані в банку вкласти в будівельний бізнес сім`ї Яремчуків. Для цього потрібно щоб мати потерпілого «переписати» свою квартиру на користь ОСОБА_5 , після цього ОСОБА_12 оформила на своє ім`я кредит під заставу цієї квартири.

Приблизно через місяць ОСОБА_6 , через ОСОБА_10 , запропонував зустрітися з матерією потерпілого з цього питання. В подальшому ОСОБА_6 та ОСОБА_5 зустрілися з матерією потерпілого, розмову вів ОСОБА_7 , та повідомив, що отримані від квартири кошти у розмірі 50 000 доларів США є інвестицією в його будівельний бізнес, а саме наступні продажі будинків, квартир та іншої нерухомості. Також потерпілий повідомив, що ОСОБА_6 був дуже впевненим та ми повірили йому, що нічого не втрачаємо, а маємо реальну можливість заробити. ОСОБА_6 переконував мати потерпілого, що продаж квартири є фіктивним.

Крім того, сім`єю ОСОБА_13 складений у вільному стилі інвестиційний договір №001 від 27.04.2007 році, де описувався процес використання грошових коштів.

Після цього був оформлений договір купівлі-продажі, якій був укладений в нотаріальній формі. Переоформлена квартира повинна виступити заставним майном для отримання кредиту в кредитній установі. Отримані кошти мають бути використані, як інвестиція в будівництво житлових будинків.

Обов`язок сплачувати кредит покладається на ОСОБА_5 . Через 3 роки ОСОБА_5 повинна повернути квартиру, грошові кошти в сумі 50 000 доларів США та проценти за користування грошима громадянці ОСОБА_11 , на що остання погодилась. У подальшому, матір`ю потерпілого ОСОБА_11 фіктивно продано квартиру, яка згідно з договором купівлі продажу від 27.04.2007, сума угоди склала 303 479 грн., що на 2007 рік еквівалентно 60095 доларам США, квартира продана дружині ОСОБА_6 ОСОБА_5 .

За документами, фактично як такої купівлі продажу не було, укладено договір купівлі продажу, проте мати потерпілого ОСОБА_11 будь-яких коштів від ОСОБА_5 не отримувала.

Через три роки ОСОБА_6 повідомив потерпілому, що квартиру втратили, у зв`язку з тим, що інвестиція в будівництво не вдалась та не отримали бажаного доходу, квартира арештована банком, у зв`язку з не виплатою банківського кредиту ОСОБА_5 .

По закінченню певного строку з 2012 року ОСОБА_6 нічого конкретного з приводу грошових коштів пояснити не міг та всіляко уникав контакту з потерпілим. В грудні 2012 року банк Аваль звернувся до Малиновського районного суду м. Одеси з позовом про виселення сім`ї ОСОБА_14 із зазначеної квартири.

17.04.2014 під час допиту в якості свідка ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (Том №1 л.с. 41-40), остання надала покази, що з 2005 року її син ОСОБА_4 був парафіянином церкви «Євангельська протестантська Пробудження», яка знаходилася за адресою: м. Одеса, вул. Щорса (Ріхтера), буд. 14. У церкві працював «Бізнес клуб», діяльність вказаного бізнес клубу вів ОСОБА_6 .

ОСОБА_6 проповідував участь в активному бізнесі, а саме: особи, які приходили в даний «Бізнес клуб» і не мали якогось капіталу ОСОБА_6 пояснював, що нерухомість яка у них є, а саме квартири, в яких вони живуть, є пасивним вкладенням грошей, і що дані квартири та нерухомість повинна працювати і приносити прибуток.

ОСОБА_6 пропонував закладати квартири під кредит у банк та гроші які були отримані від банку передавати йому для розвитку його будівельного бізнесу після чого, як пояснював ОСОБА_6 внаслідок продажу його об`єктів нерухомості, гроші, а також квартири будуть повернуті з відсотками.

Так, згідно з переконаннями ОСОБА_6 , ОСОБА_11 була фіктивно продана квартира яка їй належала за адресою: АДРЕСА_1 . Квартира продана згідно з договором купівлі продажу від 27.04.2007р. сума угоди 303 479 грн., що на 2007 рік було еквівалентно 60 095 доларам США. Квартира продана дружині ОСОБА_6 ОСОБА_5 . Угода відбувалася в нотаріальній конторі на вул. Середньофонтанський, номеру будинку не пам`ятає. Фактично як такої купівлі-продажі не було, був складений договір купівлі-продажі, але грошових коштів від ОСОБА_5 свідок не отримала.

При тому з боку ОСОБА_6 та ОСОБА_5 був підписаний інвестиційний договір №001 від 27.04.2007 році, згідно якого свідок, потерпілий та колишня дружина потерпілого ОСОБА_15 інвестують до ОСОБА_6 та ОСОБА_5 49 364 доларів США відповідно до умов вищезазначеного інвестиційного договору.

Згідно умов інвестиційного договору загальна сума витрат, а також коштів на погашення кредиту, навчання склала 10 725 доларів США, при цьому сума інвестування склала 49 364 доларів США. Таким чином загальна сума по квартирі склала 60 089 доларів США за якою був укладений договір купівлі-продажі. Також свідок пояснив, що кошти у сумі 700 доларів США, це сума коштів, яку вона поросили у ОСОБА_6 для сплати навчання сина та невістки. При цьому ОСОБА_6 видав свідку 700 доларів США для сплати навчання та включив зазначенні кошти у відповідний пункт інвестиційного договору.

Згодом ОСОБА_6 під квартиру свідка отримав кредитні кошти в «Райфайзен банк Аваль» та вклав у свій бізнес. При тому з моменту продажі квартири ОСОБА_6 постійно переконував свідка, що все буде добре, кредит по квартирі сплачується, але пізніше, в 2012 році на чергове питання свідка ОСОБА_11 щодо постійних дзвінків із банку за кредитом, ОСОБА_6 пояснив їй, що краще купити нову квартиру ніж виплачувати кредит по квартирі за адресою: АДРЕСА_1 . Після закінчення визначеного терміну з 2012 року ОСОБА_6 нічого конкретного з приводу коштів пояснити не міг і всіляко уникав контакту з ОСОБА_11 , оскільки до останньої приходили з банку з приводу виселення та звільнення квартири.

30.05.2014 під час допиту в якості свідка ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (Том №1 л.с. 52-58) та одночасного допиту від 18.06.2014 року (Том №1 л.с. 75-85), останній надав покази, що він з 2002 року є суб`єктом підприємницької діяльності виготовлював вироби з ліплення, а також працював в будівельній галузі та здійснював торгівлю будівельними матеріалами.

ОСОБА_4 був одним із парафіян Церкви «Пробудження», яка розташовувалась за адресою: АДРЕСА_4 . У вказаній церкві ОСОБА_6 відповідав за бізнес відділ так званий «Бізнес клуб», відповідав за організацію зустрічей з усіма бажаючими, поїздки до м. Києва на семінари, так само з ним вивчалися книги з ведення сімейного бюджету тощо, проведенні різноманітних зустрічей та спілкувань в ході якого люди ділилися досвідом та своїми проблемами. Також ОСОБА_6 здійснював проповіді в вищезазначеної церкві. ОСОБА_4 , а також його колишня дружина ОСОБА_16 подзвонили ОСОБА_6 і захотіли зустрітися, на зустрічі ОСОБА_4 сказав ОСОБА_6 , що він готовий закласти свою квартиру під заставу в банк, при цьому гроші, отримані з банку ОСОБА_4 , готовий вкласти в бізнес. ОСОБА_6 , відповів згодою, після чого ОСОБА_4 заклав квартиру у банку Аваль. Також свідок допомагав ОСОБА_4 , тобто вказував які в банках є умови та інше. Під заставу планувалося отримати орієнтовно 50-60 тис. доларів США.

Кошти отримані від ОСОБА_4 , ОСОБА_6 планував використовувати у будівництві будинку за адресою: АДРЕСА_5 , зазначений об`єкт складався з 8-9 соток землі, та незавершеного будівництва, що складався з двоповерхового будинку близько 165 м2, державний акт на земельну ділянку оформлений на ОСОБА_6 , зазначений об`єкт із незавершеним будівництвом був кредитним. Кредит під даний об`єкт взято ОСОБА_6 в банку АТ «Укрсиббанк». При тому під час одночасного допиту свідок повідомив, що він планував грошові кошти вкласти в реконструкцію будинку за адресою: АДРЕСА_6 ділянка за цією адресою також була придбана за кредитні кошти отримані від банківської установи.

В подальшому складено інвестиційний договір №001 від 27.04.2007 згідно з яким ОСОБА_11 , ОСОБА_4 та ОСОБА_15 інвестують ОСОБА_6 та ОСОБА_5 49 364 доларів США, при цьому у зазначеному інвестиційному договорі у п.2 у графі витрати пов`язані з отриманням грошей зазначено: - Страхування життя, страхування майна 480 доларів США; - Нотаріус 1680 доларів США; - Агентство «Капітал» 1000 доларів США; - Комісія банк 595 доларів США; - Довідка про доходи 100 доларів США; - Довідка про відсутність заборгованості 50 доларів США; - Оцінка 100 доларів США.

У п. 3 зазначеного інвестиційного договору вказано: «…C інвестиційної суми відкладаємо гроші на погашення кредиту 8 місяців…» 6020 доларів США;

У п. 4. на навчання 700 доларів США.

Після чого ОСОБА_6 кошти отримані від ОСОБА_4 вклав в будівництво за адресою: АДРЕСА_5 . Кредит перед банком за квартиру: АДРЕСА_1 виплачував ОСОБА_6 разом зі своєю дружиною ОСОБА_5 протягом близько 2-х чи 2.5 років. При цьому вони виплачували й тіло кредиту та відсотки. Всього ОСОБА_6 та його дружина по квартирі Бойка сплачено банку близько 23 000 доларів США. На час проведення допиту будівництво за адресою: АДРЕСА_5 реалізовано банком, зі слів ОСОБА_6 грошових кошти з реалізації будинку, за вказаною адресом останній не отримав.

Також ОСОБА_6 пояснив, що гарантіями інвестування сім`ї Бойко був інвестиційний договір №001 від 27.04.2007 року, згідно якого ОСОБА_4 та ОСОБА_11 вкладають кошти в будівництво. При укладенні договору купівлі-продажі квартири, яка належала ОСОБА_11 була укладена тристороння угода, а при її укладенні у нотаріуса були присутні співробітник банку та ОСОБА_11

03.12.2019 під час допиту в якості свідка ОСОБА_10 (колишня дружина ОСОБА_4 ), ІНФОРМАЦІЯ_5 , остання надала покази, що з 2005 по 2008 рік перебувала у шлюбі із громадянином ОСОБА_4 . 3 2006 року ОСОБА_10 працювала секретарем у «Бізнес клубі», який працював спільно із релігійною організацією «Пробудження», яка здійснювала свою діяльність у приміщенні за адресом: АДРЕСА_4 . У вказаній релігійної організації керівником був ОСОБА_8 Відповідальний за діяльність «Бізнес клубу» були ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 та ОСОБА_21 . До кола обов`язків свідка у «Бізнес клубі» було організація виступів ораторів, спікерів, підприємців, які проводили заняття, тренінги, читали лекції на теми ведення підприємницької діяльності. За дорученням керівників бізнес клубу свідок здійснювала організаційну діяльність. Окрім цього, за вказівкою ОСОБА_22 свідок здійснювала оплату за численними банківськими кредитними рахунками, проводила інші банківські операції.

Окремо функціонувала релігійна організація, яка проводила зустрічі на яких читалися проповіді на релігійний теми. Колишній чоловік - ОСОБА_4 , ще до одруження, являвся одним із прихожан релігійної організації «Пробудження».

Після одруження, у бізнес-клубі виникла вільна вакансія секретаря, у зв`язку із чим ОСОБА_4 запропонував ОСОБА_6 кандидатуру ОСОБА_10 , яку в подальшому погодили. У цей період у ОСОБА_10 та ОСОБА_4 виникла бажання зайнятись підприємницькою діяльністю, з метою покращення матеріального положення їх молодої сім`ї.

У бізнес-клубі, ОСОБА_10 та ОСОБА_4 мали змогу перебувати на бізнес тренінгах, де активно пропагувались ідеї отримання кредитів під заставу власної нерухомості та вкладення зазначених грошових коштів у господарську діяльність.

У 2006-2007 рр., ОСОБА_10 та ОСОБА_4 прийнято рішення та запропоновано матері ОСОБА_4 закласти квартиру під заставу та отримати грошовий кредит на ведення підприємницької діяльності. В подальшому ОСОБА_10 , ОСОБА_4 та ОСОБА_11 зустрілись із ОСОБА_5 та ОСОБА_6 у приміщенні релігійної організації, на вказаній зустрічі запропонував матері ОСОБА_4 отримати грошовий кредит у банку під заставу наявної у неї квартири, яка розташовувалась на АДРЕСА_7 , він пояснив, що у особі, яка повинна отримати вказаний кредит, повинна бути хороша кредитна історія, а оскільки матір ОСОБА_4 ніколи не брала кредити, то і кредитна історія у неї відсутня. У зв`язку із чим ОСОБА_6 запропонував переписати квартиру на його дружину, в подальшому взяти грошовий кредит під заставу квартири на ім`я його дружини - ОСОБА_5 , надалі вони погодились.

У подальшому, у приватного нотаріуса матір ОСОБА_4 добровільно уклала договір купівлі-продажу належної їй квартири, яка розташована за адресою: АДРЕСА_7 , відповідно до якого остання продала вказану квартиру ОСОБА_5 . Свідок стверджує, що грошові кошти за вказаним договором матері ОСОБА_4 не виплачувались. У подальшому ОСОБА_5 під заставу вказаної квартири отримала грошовий кредит на свої ім`я у розмірі 60 000 доларів США.

Надалі, у 2007 році, відносини між ОСОБА_10 та ОСОБА_4 погіршились, у зв`язку із чим вони розлучились.

29.05.2014 під час допиту в якості свідка ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_6 надав наступні свідчення. З 2004 року свідок був пастором церкви « ІНФОРМАЦІЯ_7 », яка знаходилась за адресою; м. Одеса, вул. Гречка «Будинок медпрацівників», після 2006 року дана церква знаходилась за адресою: АДРЕСА_4 . При церкви працював «Бізнес клуб», керівництво вказано клубу здійснював ОСОБА_6 з яким я познайомився в церкві «Благая Весть». Також свідок по пояснив, що жінка потерпілого ОСОБА_16 , працювала в «Бізнес клубі», тобто здійснювала інформаційні необхідні заходи. Відносно потерпілого свідок повідомив, що він був одним із парафіянином нашої церкви та характеризує його з позитивно, щодо укладення правочинів відносно квартири потерпілого нічого не знає.

23.05.2023 за клопотанням слідчого слідчим суддею Малиновського районного суду м. Одеси ОСОБА_23 винесено ухвалу надано дозвіл на тимчасовий доступ до речей та документів з можливістю вилучення завірених належним чином копій нотаріальної справи щодо посвідчення договору купівлі-продажу квартири АДРЕСА_8 від 27.04.2007 та всіх документів, що містяться в ній, яка перебуває у володінні ІНФОРМАЦІЯ_8 , який знаходиться за адресою: АДРЕСА_9 .

07.06.2023 отримано тимчасовий доступ до нотаріальної справи щодо посвідчення договору купівлі-продажу квартири АДРЕСА_8 від 27.04.2007 та всіх документів, що містяться в ній, яка перебуває у володінні Одеського державного нотаріального архіву, в ході якого отримано завірений належним чином копія договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_8 від 27.04.2007.

Отримана інформація відносно об`єктів нерухомості зареєстрований за ОСОБА_6 та ОСОБА_5 .

Долучені копії документів пов`язаних з будівництвом, які за версією ОСОБА_6 є витратами інвестування у будівництво у вигляді квартири ОСОБА_11 .

Долучена копія інвестиційний договір №001 від 27.04.2007 році.

07.06.2023 року отриманий тимчасовий доступ до документів відносно квартири АДРЕСА_10 . Також отримано довідки про реєстрацію місця проживання потерпілого та його мати.

Досудовим слідством встановлено, що ОСОБА_4 з липня 2005 року став парафіянином євангельській церкві «Пробудження», яка знаходилась за адресою: м. Одеса, вул. Щорса (Ріхтера), буд. 14. Зазначена церква Пробудження» заснована євангельською церквою «Посольство Боже».

Будучи парафіянином євангельській церкві «Пробудження» потерпілий познайомився з ОСОБА_6 , якій був дияконам зазначеної церкві. Також в церкві потерпілий познайомився з ОСОБА_5 , яка є дружиною ОСОБА_6 та була адміністратором церкві. Пастером зазначеної церкви був ОСОБА_8 ..

В церкві була створена організація (група) «Бізнес клуб» з метою навчання прихожан церві фінансової грамотності, управляючий цієї організації являвся ОСОБА_6 . У вказаному клубі проводились навчання парафіян та висловлювали гасла про те, що церква крім турботи про духовний розвиток піклується про фінансовий добробут парафіян і усі не повинні мати жодних фінансові труднощі, приводячи у приклад квартири парафіян, і що цим треба користуватися. Зазначений клуб також відвідував потерпілий, а фінансової грамотності навчав особисто ОСОБА_6 .

В бізнес клубі на посаді секретаря працювала колишня дружина потерпілого ОСОБА_10 .

В березні 2007 року ОСОБА_6 побачив зацікавленість потерпілого та ОСОБА_10 ідеєю отримати пасивний прибуток за рахунок своєї квартири та запропонував стати інвестором його будівельного бізнесу. Власником квартири була мати потерпілого ОСОБА_11 на підставі договору купівлі продажі від 23 грудня 2003 року. Наслідком такої інвестиції повинен був бути прибуток у вигляді грошових коштів від розвитку будівельного бізнесу, але потрібних коштів для участі в бізнесі у потерпілого не було, на що ОСОБА_6 запропонував потерпілому та його матері ОСОБА_11 укласти формальний договір купівлі-продажі квартири на користь своєї дружини ОСОБА_5 , яка в свою чергу отримує в банківській установі кредитні кошти під залог квартири, а отримані в банківській установі кредитні кошти будуть направлять в зазначений будівельний бізнес ОСОБА_6 у вигляді інвестицій сім`ї Бойко. Необхідність укладення формального договору купівлі-продажі, ОСОБА_6 пояснив тим, що матер потерпілого ( ОСОБА_11 ) ніколи не брала кредити, а отже у неї відсутня необхідна кредитна історія, достатня для отримання на її ім`я кредитних коштів, а отже можна укласти формальний договір купівлі-продажі її квартири, за яким формальним власником стане ОСОБА_5 , то остання зможе отримати бажані кредитні кошти у банківській установі, які в свою чергу будуть направлені в будівельній бізнес ОСОБА_6 .

При тому ОСОБА_6 та ОСОБА_5 впевнили потерпілого та його мати, що укладення договору купівлі-продажі будуть мати формальних характер, фактично квартира продана не буде, а сім`ї Бойко залишиться проживати у зазначеній квартирі. Також ОСОБА_6 та ОСОБА_5 з метою імітації інвестування в будівельний бізнес та для складення враження у потерпілого дійсності такої інвестиції пообіцяли укласти окремий інвестиційний договір відповідно якого, інвестуванням буде саме зазначена квартира. Саме такій інвестиційний договір, відповідно до слів ОСОБА_6 , є гарантією вищезазначених прав та угод.

Потерпілий та його мати надали згоду на укладення договору купівлі-продажі, якій буде мати формальний характер з обов`язковою умовою укладання інвестиційного договору, якій підтверджує спрямування отриманих коштів саме в будівельний бізнес для отримання відповідного прибутку, а також є гарантією для сім`ї Бойка.

27.04.2007 року в офісному приміщення приватного нотаріуса ОСОБА_24 , за адресою: АДРЕСА_11 , між ОСОБА_11 та ОСОБА_5 укладено договір купівлі-продажу №1041 від 27.04.2007 квартири АДРЕСА_12 . Вартість договору склала 303 479 грн. що, станом на день укладення договору, еквівалентна 60 095 доларам США. Під час укладення зазначеного договору купівлі-продажі ОСОБА_11 , як продавець, кошти від покупця ОСОБА_25 не отримала, як раніше було обумовлено між ОСОБА_6 , ОСОБА_5 та ОСОБА_11 , потерпілим та його колишньою дружиною.

Також, як було обумовлено раніше, між зазначеним вище особами, укладений інвестиційний договір №001 від 27.04.2007 році, відповідно умов якого отримані кредитні кошти у розмірі 49 364 доларів США будуть інвестуванням у будівельний бізнес ОСОБА_6 . В зазначеному інвестиційному договорі були передбачені певні витрати на страхування, нотаріальні витрати, витрати на агентство нерухомості, комісійні витрати банку, оцінка та інші витрати. Також інвестиційним договором було передбачена сума на погашення отриманого кредиту. Загальна сума зазначених витрат склала 10 725 доларів США, а отже сума інвестування у розмірі 49 36 доларів США та сума витрат у розмірі 10 725 доларів США склали 60 089 доларів США, що дорівнює вартості квартири ОСОБА_11 .

Також у пунктах 7-12 інвестиційного договору прямо зазначено, що прийняти інвестиції направлені на будівництво та інші раніше оговорені дії. Строк внесення інвестицій був встановлений у три роки.

Зазначений зміст інвестиційного договору та його умови впевнили потерпілого та його мати ( ОСОБА_11 ) у формальності договору купівлі-продажі, а також у них склалися помилкове враження щодо захисту їх прав гарантованих зазначеним інвестиційним договором.

В той самий день між ОСОБА_5 та ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» укладено іпотечний договір №ВЕО682124 від 27.04.2007, предметом якого виступала вказана квартира, банком було надано кредит іпотекодавцю в сумі 60 095 доларів США, яким ОСОБА_6 та ОСОБА_5 розпорядилися за своїм бажанням.

Таким чином досудове слідство приходить до висновку, що договір купівлі-продажі від 27 квітня 2007 року є формальний та укладений без наміру створити правові наслідки обумовленні договором. Під час укладення зазначеного договору купівлі-продажі, ОСОБА_11 не отримала від ОСОБА_5 кошти за цим договором, а також квартира фактично покупцю ( ОСОБА_5 ) передана не була, а сім`я ОСОБА_14 продовжили жити у нібито проданій квартир. Отже метою укладання зазначеного договору була формальна заміни власника на нового з наступною метою отримати у банківській установі кредитні кошти під залог квартири. Кошти отримані від банківської установи, за домовленістю між ОСОБА_11 та ОСОБА_4 та ОСОБА_6 повинні були інвестовані до будівельного бізнесу, а саме будівництво будинку за адресою: АДРЕСА_5 , але сім`я ОСОБА_14 обумовленого прибутку та інвестиції не отримали, складення вищезазначеного інвестиційного договору з боку ОСОБА_6 було зроблено з метою умовити сім`ю ОСОБА_14 укласти договір купівлі-продажі квартири АДРЕСА_12 для формальної заміни власника квартири. З боку ОСОБА_11 укладання договору зроблено без мети фактичної передачі права власності на користь ОСОБА_26 та без мети отримання коштів за продану квартиру, оскільки сім`я ОСОБА_14 , після укладення договір купівлі-продажі, продовжили мешкати (користуватися) квартирою як житлом, а ОСОБА_5 не отримала фізичний доступ до нібито придбаної квартири та з 27 квітня 2007 року та до теперішньої часу та ніколи не користувалися квартирою, як це було обумовлено між учасниками до укладення договору купівлі-продажі та інвестиційного договору.

Інвестиційний договір з боку сім`ї ОСОБА_14 укладений з метою інвестування своєї квартири в будівельний бізнес, але ОСОБА_6 та ОСОБА_12 такої мети не мали та уклали цей договір з метою складення враження у сім`ї Бойко реальності участі в інвестиційному бізнесі. Жодної умови цього договору не виконано, сім`я ОСОБА_14 не отримала, а ні процентів за внесення інвестицій, а ні самих інвестиційних коштів. Формальна заміна власника квартири ОСОБА_11 була необхідна для ОСОБА_27 та ОСОБА_12 для укладення кредитного договору та отримання кредитних коштів, а отже після формальної заміни власника квартири сім`ї ОСОБА_14 , ОСОБА_5 та ОСОБА_7 отримали в ТОВ «Райффайзен Банк Аваль» кредитні кошти відповідно кредитного договору № 014/0043/74/73990 від 27 квітня 2007 року у розмірі 60 095 доларів США, а гарантією забезпечення кредиту послугувала квартира сім`ї Бойко. ОСОБА_6 та ОСОБА_12 розуміли, що без наявності забезпечення кредиту квартирою сім`ї ОСОБА_14 , вони не зможуть отримати кредитні кошти та розпорядитися ними на власний розсуд. Після отримання кредитних коштів, ОСОБА_6 та ОСОБА_12 розпорядилися ними на свій розсуд. Також ОСОБА_5 не здійснила погашення кредитних коштів перед банківською установою, в наслідок цього у неї виникла заборгованість за кредитом.

26.08.2015 року ОСОБА_11 померла.

Відповідно до ч. 4 ст. 12 КК України, кримінальне правопорушення, передбачене частиною 3 статті 190 КК України, є тяжким злочином за вчинення якого передбачене основне покарання у виді штрафу в розмірі не більше двадцяти п`яти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавлення волі на строк не більше десяти років.

Згідно до п. 4 ч. 1 ст. 49 КК України, особа звільняється від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності через десять років у разі вчинення тяжкого злочину.

Відповідно до п. 3-1 ч. 1 ст. 284 КПК України, кримінальне провадження закривається в разі, якщо не встановлено особу, яка вчинила кримінальне правопорушення, у разі закінчення строків давності притягнення до кримінальної відповідальності (крім випадків вчинення особливо тяжкого злочину проти життя чи здоров`я особи або злочину, за який згідно із законом може бути призначено покарання у виді довічного позбавлення волі).

Абз. 4 ч. 4 ст. 284 КПК України передбачено, що закриття кримінального провадження з підстави, передбаченої пунктом 3-1 частини першої цієї статті, здійснюється судом за клопотанням прокурора.

Так, проведеними у кримінальному провадженні слідчими (розшуковими) та процесуальними діями, з метою отримання доказів причетності особи у вчиненні кримінального правопорушення, однак отримати достатніх доказів для підозри особи у вчиненні кримінального правопорушення та направлення обвинувального акту до суду, не надалося можливим та на даний час вичерпано можливість отримання нових доказів.

У вказаному кримінальному провадженні жодній особі не оголошено про підозру у вчиненні даного кримінального правопорушення. Згідно вимоги бази ІАЗ (судимість) при ГУНП в Одеській області у відношенні громадян ОСОБА_5 та ОСОБА_6 інформація відсутня.

Крім того, від громадянина ОСОБА_4 , надійшла заява від 16.01.2024, в якій останній не заперечує, щодо закриття кримінального провадження №0004418 від 11.07.2013, в якому його визнано потерпілим, на підставі п.3-1 ч. 1 ст. 284 КПК України, у зв`язку з закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.

Враховуючи вищевикладене, прокурор звернувся до суду з клопотання в якому просить закрити кримінальне провадження № 0004418 від 11.07.2013 за ч. 3 ст. 190 КК України на підставі п. 3-1 ч. 1 ст. 284 КПК України.

В судовому засіданні прокурор клопотання підтримав.

Ознайомившись з клопотанням та з матеріалами кримінального провадження, вислухавши прокурора, суд дійшов наступних висновків.

Кримінальне правопорушення передбачене ч. 3 ст. 190 КК України, відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 12 КК України, відноситься до тяжкого злочину.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 КПК України процесуальна дія проводиться, а процесуальне рішення приймається згідно з положеннями цього Кодексу, чинними на момент початку виконання такої дії або прийняття такого рішення.

Відповідно до ч. 1 п. 3 і ст. 284 КПК України закриття кримінального провадження з підстави, передбаченої п. 3 і ч.1 цієї статті, здійснюється судом за клопотанням прокурора.

Кримінальне провадження закривається якщо не встановлено особу, яка вчинила кримінальне правопорушення, у разі закінчення строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.

Керуючись ст.ст. 284, 288, 372 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

Кримінальне провадження 0004418 від 11.07.2013 за ч. 3 ст. 190 КК України закрити, на підставі п. 3-1 ч. 1 ст. 284 КПК України, у зв`язку з не встановленням особи, яка вчинила кримінальне правопорушення та закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.

Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду на протязі семи днів.

Головуючий суддя: ОСОБА_1