Березівський районний суд Одеської області
11.04.2024
Справа № 494/18/24
Провадження № 1-кп/494/71/24
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.04.2024 року м. Березівка

Березівський районний суд Одеської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Березівка Одеської області матеріали кримінального провадження №0000652 щодо обвинуваченого:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, уродженця с. Данилівка Березівськго району Одеської області, громадянина України, з неповною середньою освітою, не працюючого, мешканця АДРЕСА_1 , раніше не судимий

в скоєні кримінального правопорушення, передбаченого частиною другою статті 289 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

04.01.2024 року до Березівського районного суду Одеської області надійшов обвинувальний акт з додатками відносно ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною другою статті 289 КК України та згідно протоколу автоматизованого розподілу справ між суддями визначено суддю ОСОБА_1 .

Так, 16.11.2023 приблизно о 01:00 год., ОСОБА_4 , з дозволу ОСОБА_6 , перебував у дворі її домоволодіння за адресою: АДРЕСА_2 . Перебуваючи на території двору за вказаною адресою, ОСОБА_4 помітив розташований у підсобному приміщенні мопед марки «Kanuni», чорного кольору, VIN НОМЕР_1 , який на праві власності належить ОСОБА_6 , та в останнього виник злочинний умисел, спрямований на незаконне заволодіння вказаним транспортним засобом. Після чого ОСОБА_4 залишив територію домоволодіння ОСОБА_6 . У подальшому, 16.11.2023, приблизно о 16:00год., більш точний час в ході досудового розслідування не встановлено, ОСОБА_4 , на виконання свого злочинного умислу, знову прийшов до домоволодіння ОСОБА_6 за вказаною адресою, проник на територію домоволодіння, та скориставшись відсутністю господарів домоволодіння, розв`язав мотузку на вхідних дверях до підсобного приміщення і проник до середини приміщення. Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на незаконне заволодіння транспортним засобом, діючи умисно, за відсутності дійсного та уявного права на його користування, усвідомлюючи протиправність своїх дій, застосувавши фізичну силу, ОСОБА_4 викотив мопед марки «Kanuni», б/в, чорного кольору, VIN НОМЕР_1 , за територію зазначеного домоволодіння, тобто встановив

фактичний контроль над ним, поза волевиявленням власника, чим здійснив незаконне заволодіння мопедом марки «Kanuni», б/в, чорного кольору, VIN НОМЕР_1 , вартістю 6000 грн., який належить ОСОБА_6 , та у подальшому розпорядився ним на власний розсуд.

На розгляд суду досудовим слідством внесено обвинувачення ОСОБА_4 у незаконному заволодінні транспортним засобом, вчиненого з проникненням у приміщення, тобто у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого частиною другою статті 289 КК України.

Судом встановлено, що з урахуванням обвинувачення, внесеного на розгляд суду, вказаними умисними діями ОСОБА_4 незаконно заволодів транспортним засобом, вчиненого з проникненням у приміщення, тобто вчинив злочин, передбачений частиною другою статті 289 КК України.

Потерпіла ОСОБА_6 на виклик суду не прибула, хоча відповідно до вимог ст. ст. 135, 136, 325 КПК України та положень п.12 Постанови Пленуму ВС України "Про практику застосування судами законодавства, яким передбачені права потерпілих від злочинів" № 13 від 02.07.2004 року належним чином повідомлялася про дату, час і місце судового засідання. Разом з цим, 10.04.2024 року на адресу суду надіслала заяву про слуханння справи у її відсутності.

Суд, виконуючи вимоги ст.325 КПК України, заслухав думку учасників судового провадження щодо проведення судового розгляду без потерпілої або про відкладення судового розгляду, та можливість за його відсутності з`ясувати всі обставини під час судового розгляду, і вважає за можливе провести судовий розгляд у відсутності потерпілого з огляду на вимоги КПК України, положення частини 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод від 04.11.1950 року щодо справедливого розгляду справи упродовж розумного строку.

Відповідно до положень частини третьої статті 349 Кримінально-процесуального кодексу України зі змінами та доповненнями (далі КПК України), з урахуванням того, що усі сторони просили суд про однаковий порядок дослідження доказів, що полягав у дослідженні пояснень обвинуваченого та письмових характеризуючих доказів, наданих суду та за відсутності заперечень сторін, з урахуванням розуміння сторін обставин справи, змісту цих обставин, за відсутності сумнівів у добровільності їх позиції, роз`яснивши сторонам правові наслідки таких їх дій про те, що вони будуть позбавлені права оскаржити вирок в апеляційному порядку з підстав не встановлення обставин, доказів про які суду сторони не надали, суд задовольнив вказані клопотання і встановив порядок дослідження доказів, про який просили сторони.

Крім того, суд з`ясував, що обвинувачений правильно розуміє зміст наданих йому прав та правові наслідки відмови від таких, що виходить також і з вимог п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, розділу ІІІ Рекомендації № 6 R (87) 18 Комітету міністрів Ради Європи "Відносно спрощеного кримінального правосуддя" та практики Європейського Суду з прав людини щодо їх застосування, ст. 349 КПК України, які передбачають, що суд повинен забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних проваджень шляхом спрощеного і скороченого розгляду.

Будучи допитаним під час судового розгляду обвинувачений ОСОБА_4 винуватим себе у вчинені кримінального правопорушення при обставинах, викладених в обвинувальному акті визнав повністю та надав суду пояснення про те, яким чином ним було скоєно кримінальне правопорушення, що він щиро розкаюється у вчинені злочину та просив суд призначити найменш суворе покарання. Захисник підтримав позицію обвинуваченого та фактичні обставини справи не оспорював.

Відповідно до статті 65 КК України при призначенні покарання ОСОБА_4 суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину та особу обвинуваченого.

Відповідно до пункту 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 № 7 "Про практику призначення судами кримінального покарання" рішення суду має бути повністю самостійним і не ставитись у залежність від наведених в обвинувальному висновку обставин, які пом`якшують чи обтяжують покарання.

До обставин, що пом`якшують покарання ОСОБА_4 передбачених статтею 66 КК України, суд відносить визнання вини ( щире каяття).

Відповідно до статті 65 КК України при призначенні покарання ОСОБА_4 суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину та особу обвинуваченого, який раніше не судимий, не перебуває на наркологічному та психіатричному обліку, з посередньою характеристикою

На думку суду, ціллю вказаного зізнання та щирого каяття є можливість отримання більш м`якого покарання, що є природним правом кожного обвинуваченого, яким обвинувачений скористався.

Обставини, які обтяжують обвинуваченій покарання, згідно статті 67 КК України вчинення кримінального правопорушення повторно.

Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» від 24 жовтня 2003 р. №7 у вироку суд обговорює питання призначення покарання. Так, державний обвинувач просив суд призначити обвинуваченому ОСОБА_4 покарання за частиною другою статті 289 КК України у виді позбавлення волі строком на 5 років без конфіскації майна та на підставі ст. 75 КК України звільнити його від відбування покарання з іспитовим строком на 3 роки із покладанням обов`язків передбачених статтею 76 КК України. Обвинувачений вказав, в подальшому житті не будуть вчиняти таких дій тапросив суворо не наказувати Захисник також просила призначити найменш суворе покарання Потерпіла у судове засіданні не з`явилася, у клопотанні зазначила покарання призначити згідно діючого законодавства України.

При цьому суд також враховує, що відповідно до ст.50 КК України покарання є заходом примусу та полягає в передбаченому законом обмеженні прав та свобод засудженого та у відповідності до ч.2 ст.50 КК України має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Зазначене узгоджується із положеннями частини 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод від 04.11.1950 року, яка набрала чинності для України з 11.09.1997 року і відповідно до ст.9 Конституції України є частиною національного законодавства, якими передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Злочин вчинений обвинуваченим є дійсно суспільно небезпечним. Однак мета покарання - це те, чого прагне держава, застосовуючи його, щодо особи, яка вчинила злочин. Покарання повинно володіти силою впливу та стримування, що полягає не у жорстокості, а у невідворотності та можливої швидкості.

Враховуючи вищевикладене, зважаючи на наявність пом`якшуючих та обтяжуючих покарання обвинуваченого обставин, наданих суду відомостей щодо особи обвинуваченого, тяжкості вчиненого ним злочину, позицію державного обвинувача та самого обвинуваченого, з врахуванням ставлення обвинуваченого до вчиненого діяння та наслідків діяння, а саме: що він щиро розкаявся у скоєному, визнав свою провину, усвідомив протиправну поведінку, суд доходить висновку, що ОСОБА_4 необхідно призначити покарання за частиною другою ст.289 КК України у виді позбавлення волі строком на 5 років без конфіскацією майна та на підставі ст. 75 КК України звільнити його від відбування покарання з іспитовим строком на 3 роки із покладанням обов`язків передбачених статтею 76 КК України , що на переконання суду відповідатиме меті покарання, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між захищуваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягується до кримінальної відповідальності, і захистом інтересів потерпілої.

Питання речових доказів суд вирішує у відповідності до ст.100 КПК України.

Речові докази у кримінальному провадженні №0000652, після набрання вироком законної сили, а саме: мопед марки «Kanuni», б/в, чорного кольору, VIN НОМЕР_1 залишити потерпілій по приналежності, згідно розписки

Цивільний позов = не заявлений.

Запобіжний захід не застосовувати.

Витрати на залучення експертів - відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 369, 374 КПК України, ч. 2 ст. 289 КК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 . ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною другою статті 289 КК України та призначити покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років без конфіскації майна.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від відбування призначеного покарання з випробуванням, встановивши йому іспитовий строк терміном на 3 (три) роки, якщо він протягом іспитового строку не вчинить нового злочину.

Відповідно до ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , наступні обов`язки:

-не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації;

-повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;

-періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації.

Речові докази у кримінальному провадженні №0000652, після набрання вироком законної сили, а саме: мопед марки «Kanuni», б/в, чорного кольору, VIN НОМЕР_1 залишити потерпілій по приналежності, згідно розписки.

Цивільний позов - не заявлений.

Запобіжний захід не застосовувати.

Витрати на залучення експертів - відсутні.

Вирок може бути оскаржений до Одеського апеляційного суду через Березівський районний суд Одеської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку на апеляційне оскарження, а в разі подачі апеляції - з моменту винесення рішення апеляційним судом.

Копію вироку негайно вручити учасникам судового провадження.

Суддя ОСОБА_1