Справа № 602/586/24
Провадження № 1-кп/602/78/2024
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"01" липня 2024 р. Лановецький районний суд Тернопільської області

в складі: головуючого ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участю сторін та учасників кримінального провадження: прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченої ОСОБА_4 , потерпілої ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в місті Ланівці кримінальне провадження №0000115, яке надійшло до суду з угодою про примирення, про обвинувачення

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с.Білка Лановецького району Тернопільської області, мешканки АДРЕСА_1 , громадянки України, з середньою спеціальною освітою, неодруженої, тимчасово не працюючої, раніше судимої 13.03.2024 року Лановецьким районним судом Тернопільської області за ст..390-1 КК України до покарання у виді обмеження волі на строк 1 рік, на підставі ст..75 КК України звільнена від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 рік,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.126-1 КК України, -

в с т а н о в и в :

ОСОБА_4 , будучи відповідно до Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» суб`єктом відповідальності, перебуваючи за місцем спільного проживання, що адресою: АДРЕСА_2 25.04.2024 року вчинила домашнє насильство психологічного характеру відносно своєї матері ОСОБА_5 ..

Так, ОСОБА_4 відповідно до ч. 2 ст. 3 Закону України «Про запобігання та протидії домашньому насильству», є кривдником та суб`єктом кримінальної відповідальності за вчинення домашнього насильства, вчинила злочини, пов`язані із домашнім насильством у сім`ї, за наступних обставин.

ОСОБА_4 проживає у житловому будинку, що розташований в АДРЕСА_2 разом із своєю мамою ОСОБА_5 ..

25.04.2024 року близько 22 години 00 хвилин у ОСОБА_4 виник злочинний умисел на вчинення домашнього насильства щодо своєї матері ОСОБА_5 ..

Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_4 , в порушення вимог ст.28 Конституції України, яка визначає, що ніхто не може бути підданий катуванню, жорстокому, нелюдському або такому, що принижує його гідність, поводженню чи покаранню, ст. 289 Цивільного кодексу України, яка встановлює, що фізична особа має право на особисту недоторканність та не може бути піддана катуванню, жорстокому, нелюдському або такому, що принижує її гідність, поводженню чи покаранню, перебуваючи за місцем свого проживання, маючи умисел на заподіяння психологічних страждань своїй матері ОСОБА_5 , усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій та передбачаючи негативні наслідки, умисно, систематично у період часу з 03.09.2023 року по 01.05.2024 року вчиняла психологічне насильство щодо своєї матері ОСОБА_5 , що призвело до психологічних страждань, погіршення якості життя потерпілої особи.

Зокрема, ОСОБА_4 03.09.2023 року о 22 годині 00 хвилин, перебуваючи за місцем спільного проживання, що в АДРЕСА_2 , вчинила домашнє насильство відносно своєї матері ОСОБА_5 , а саме ображала її нецензурними словами та погрожувала фізичною розправою, чим могла бути завдана шкода психічному чи фізичному здоров`ю потерпілої.

Відповідно до постанови Лановецького районного суду від 30.10.2023 року ОСОБА_4 визнано винною у скоєнні вище вказаного адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 173-2 КУпАП, та накладено на неї адміністративне стягнення у вигляді громадських робіт на строк 40 годин.

Окрім цього, ОСОБА_4 04.01.2024 року о 20 годині 00 хвилин, перебуваючи за місцем спільного проживання, що в АДРЕСА_2 , вчинила домашнє насильство відносно своєї матері ОСОБА_5 , а саме ображала її нецензурними словами та погрожувала фізичною розправою, чим могла бути завдана шкода психічному чи фізичному здоров`ю потерпілої.

Також, ОСОБА_4 05.01.2024 року о 18 годині 00 хвилин, перебуваючи за місцем спільного проживання, що в АДРЕСА_2 , вчинила домашнє насильство відносно своєї матері ОСОБА_5 , а саме ображала її нецензурними словами та погрожувала фізичною розправою, чим могла бути завдана шкода психічному чи фізичному здоров`ю потерпілої.

Відповідно до постанови Лановецького районного суду від 05.02.2024 року ОСОБА_4 визнано винною у скоєнні вище вказаного адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 173-2 КУпАП, та накладено на неї адміністративне стягнення у вигляді громадських робіт на строк 40 годин.

Окрім цього, ОСОБА_4 06.01.2024 року о 18 годині 00 хвилин, перебуваючи за місцем спільного проживання, що в АДРЕСА_2 , вчинила домашнє насильство відносно своєї матері ОСОБА_5 , а саме ображала її нецензурними словами та погрожувала фізичною розправою, чим могла бути завдана шкода психічному чи фізичному здоров`ю потерпілої.

Також, ОСОБА_4 07.01.2024 року о 19 годині 00 хвилин, перебуваючи за місцем спільного проживання, що в АДРЕСА_2 , вчинила домашнє насильство відносно своєї матері ОСОБА_5 , а саме ображала її нецензурними словами та погрожувала фізичною розправою, чим могла бути завдана шкода психічному чи фізичному здоров`ю потерпілої.

Відповідно до постанови Лановецького районного суду від 12.03.2024 року ОСОБА_4 визнано винною у скоєнні вище вказаного адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 173-2 КУпАП, та накладено на неї адміністративне стягнення у вигляді штрафу в сумі 340 грн.

Також, продовжуючи злочинну діяльність спрямовану на вчинення домашнього насильства, ОСОБА_4 01.05.2024 року близько 14 години 00 хвилин за місцем спільного проживання, що в АДРЕСА_2 , вчинила домашнє насильство відносно своєї матері ОСОБА_5 , а саме виражалася в її адресу нецензурною лайкою та погрожувала фізичною розправою, що призвело до психологічних страждань, погіршення якості життя потерпілої особи.

У результаті злочинної діяльності ОСОБА_4 грубо порушено норми щодо запобігання та протидії домашньому насильству, загальновизнані норми моральності та добропристойності у сфері сімейних правовідносин і заподіяно шкоду особистим правам та інтересам потерпілої ОСОБА_5 наданих їй Конституцією України.

Вказані дії ОСОБА_4 органом досудового розслідування кваліфіковані за ст. 126-1 КК України - домашнє насильство, тобто умисне систематичне вчинення психологічного насильства щодо особи, з якою винна перебуває у сімейних відносинах, що призводить до психологічних страждань, погіршення якості життя потерпілої особи.

05 червня 2024 року в приміщенні ВП №1 (м.Ланівці) Кременецького РВП ГУНП в Тернопільській області між потерпілою ОСОБА_5 та обвинуваченою ОСОБА_4 укладено угоду про примирення, згідно умов якої вони дійшли згоди щодо правової кваліфікації дій обвинуваченої за ст. 126-1 КК України за встановлених у висунутій підозрі обставин, істотних для даного кримінального провадження, ОСОБА_4 беззастережно визнала свою винуватість у зазначеному діянні.

Також, вказаною угодою визначено покарання, яке повинна понести ОСОБА_4 , а саме за ст. 126-1 КК України у виді обмеження волі строком на 1 рік.

В угоді передбачені наслідки укладання та затвердження угоди про примирення, встановлені ст. 473 КПК України та наслідки невиконання угоди, передбачені ст.476 КПК України.

Розглядаючи питання про затвердження угоди про примирення, суд виходить з наступного.

Згідно п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України при прийнятті рішення у підготовчому судовому засіданні суд має право, зокрема, затвердити угоду.

Відповідно до п. 1 ст. 468 КПК України в кримінальному провадженні може бути укладена угода між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим про примирення.

Згідно ч. 4 ст. 469 КПК України угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення..

Судом встановлено, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України, яке згідно ст. 12 КК України відноситься до нетяжких злочинів.

У підготовчому судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_4 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.126-1 КК України, визнала повністю, зазначила, що вона розуміє надані їй законом права, наслідки укладення та затвердження угоди про примирення, характер пред`явленого обвинувачення та вид покарання, який до неї буде застосований в результаті затвердження угоди про примирення та просить затвердити вказану угоду про примирення від 05.06.2024 року і призначити узгоджену міру покарання.

При цьому, судом з`ясовано, що обвинувачена ОСОБА_4 цілком розуміє відмову від здійснення прав, передбачених абзацами 1 та 4 п. 1 ч. 5 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ч. 1 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення та вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до неї у разі затвердження угоди судом.

Потерпіла ОСОБА_5 у підготовчому судовому засіданні підтвердила, що їй зрозумілі наслідки затвердження угоди про примирення, визначені ст. 473 КПК України та просить затвердити зазначену угоду, оскільки завдана матеріальна шкода повністю відшкодована, претензій матеріального та морального характеру до обвинуваченої ОСОБА_4 не має.

Прокурор в судовому засіданні вважає, що при укладення угоди про примирення дотримані вимоги КПК України та КК України, просить її затвердити.

Суд в порядку ст.474 КПК України, шляхом проведення опитування сторін кримінального провадження, переконався, що укладення угоди про примирення сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Також, судом встановлено, що умови даної угоди відповідають вимогам норм КПК України та КК України.

За таких обставин суд вбачає наявність фактичних підстав для доведення винуватості ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.126-1 КК України, тобто домашнє насильство, тобто умисне систематичне вчинення психологічного насильства щодо особи, з якою винна перебуває у сімейних відносинах, що призводить до психологічних страждань, погіршення якості життя потерпілої особи, за якою належить призначити йому узгоджену сторонами угоди про примирення від 05.06.2024 року міру покарання.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 314, 370, 373, 374, 471, 473-476 КПК України, суд, -

засудив:

Затвердити угоду про примирення, укладену 05 червня 2024 року між потерпілою ОСОБА_5 та обвинуваченою ОСОБА_4 у кримінальному провадженні №0000115 від 04 травня 2024 року.

ОСОБА_4 визнати винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.126-1 КК України, призначивши покарання у виді обмеження волі на строк 1 (один) рік.

Згідно ч.1 ст. 71 КК України за сукупністю вироків, шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання за вироком Лановецького районного суду Тернопільської області від 13.03.2024 року, до покарання, призначеного за цим вироком, призначити ОСОБА_4 остаточне покарання у виді 1 (одного) року 1 (одного) місяця обмеження волі.

Даний вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст.394 КПК України, до Тернопільського апеляційного суду через Лановецький районний суд Тернопільської області шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок, якщо інше не передбачено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Суддя: ОСОБА_1