Яготинський районний суд Київської області
Справа № 382/1531/23
Провадження № 1-кп/382/48/24
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 квітня 2024 року м. Яготин

Яготинський районний суд Київської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника адвоката ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 0000252, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 23.05.2023, за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Бориспіль Київської області, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , з середньою освітою, не працевлаштованого, неодруженого, має на утриманні малолітню дитину, в силу ст. 89 КК України раніше не судимого, у вчиненні кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ч. 4 ст. 187, ч. 1 ст. 361, ч. 1 ст. 200, ч. 4 ст. 185 Кримінального кодексу України,

ВСТАНОВИВ:

18 травня 2023 року, близько 22 години 00 хвилин (більш точний час в ході досудового розслідування не встановлено), між ОСОБА_4 та ОСОБА_6 , які перебували в альтанках біля магазину «Престиж», що по АДРЕСА_1 , виникли словесний конфлікт та суперечка. Після того як ОСОБА_6 пішов в сторону фельдшерського пункту ст. Яготин Державного закладу вузлової лікарні № 1 ст. Дарниця ДТГО «Південно-Західна залізниця», що по АДРЕСА_2 , ОСОБА_4 прослідкував за ним пішовши слідом. З метою вчинення нападу з метою заволодіння чужим майном, ОСОБА_4 наблизився до ОСОБА_6 , який перебував біля приміщення вищевказаного фельдшерського пункту, реалізуючи свій злочинний намір, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, діючи з корисливих мотивів, умисно та протиправно, розуміючи, що він діє в умовах воєнного стану, застосував до останнього насильство, небезпечне для його здоров`я, в результаті чого наніс один удар правою ногою в обличчя ОСОБА_6 , від якого потерпілий впав на землю. В результаті вказаних протиправних дій, потерпілому ОСОБА_6 , відповідно до висновку експерта, заподіяно тілесні ушкодження у вигляді припухлості м`яких тканин та садна на голові, припухлості верхньої губи справа, крововиливу та забійної рани на слизовій оболонці верхньої губи справа, синця під правим оком, садна на правому ліктьовому суглобі, які відносяться до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я. Надалі, скориставшись тим, що потерпілий ОСОБА_6 втратив свідомість, не долаючи опір останнього, ОСОБА_4 заволодів майном останнього, а саме: чоловічою сумкою на пояс (бананка), всередині якої знаходились: мобільний телефон марки «Xiaomi Redmi 5», вартістю 1850 гривень; грошові кошти у сумі 1500 гривень; золота чоловіча обручка, вартістю 3525 гривень; банківська картка «Приватбанк», паспорт громадянина України на ім`я ОСОБА_6 . Своїми протиправними діями ОСОБА_4 заподіяв ОСОБА_6 матеріальної шкоди, на загальну суму 6875 грн 00 коп.

Таким чином, ОСОБА_4 вчинив напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаному із насильством, небезпечним для здоров`я особи яка зазнала нападу, вчиненому в умовах воєнного стану, тобто вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 187 КК України.

Окрім цього, ОСОБА_4 в період часу з 18 травня 2023 року по 19 травня 2023 року (більш точний час в ході досудового розслідування не встановлено), перебуваючи за місцем свого проживання, що по АДРЕСА_1 , переслідуючи прямий умисел, направлений на здійснення протиправних дій у сфері електронно-обчислювальних машин (комп`ютерів), усвідомлюючи суспільно небезпечні наслідки у формі витоку і блокування інформації та бажаючи їх настання, діючи умисно, з корисливих мотивів, використовуючи раніше викрадений у ОСОБА_6 мобільний телефон марки «Xiaomi Redmi 5», з номерами стільникового оператора зв`язку НОМЕР_1 , НОМЕР_2 та банківську карту АТ КБ «ПриватБанк», держателем якої є ОСОБА_6 , ОСОБА_4 здійснив вхід до мобільного додатку «Приват 24», який діє на підставі банківської ліцензії № 22 від 05.10.2011 року, авторські права на який належать АТ КБ «ПриватБанк». Після чого у вказаному додатку здійснив несанкціоновану реєстрацію в особистому кабінеті від імені ОСОБА_6 , шляхом введення паролю реєстрації, який надійшов в CMC-повідомленні та після введення якого отримав вхідний дзвінок зі службового номеру « НОМЕР_3 », та видаючи себе за ОСОБА_6 , за допомогою голосового меню підтвердив реєстрацію, та вхід у мобільний додаток «Приват 24», у результаті чого отримав повний доступ до банківських рахунків ОСОБА_6 , що призвело до несанкціонованого витоку і блокування інформації, яка відповідно до Закону України «Про банки і банківську діяльність» є банківською таємницею. У подальшому, ОСОБА_4 в результаті несанкціонованого втручання до автоматизованої системи мобільного додатку «Приват 24», шляхом отримання повного доступу до всіх рахунків ОСОБА_6 , що призвело до витоку та блокуванню інформації, здійснив ряд операцій із збільшення кредитного ліміту та переказу грошових коштів з карткового рахунку, відкритого на ім`я ОСОБА_6 в АТ КБ «ПриватБанк» на інший картковий рахунок ОСОБА_6 , з якого в подальшому зняв кошти в сумі 20000 гривень, які перебували на його рахунку, чим завдав ОСОБА_6 майнової шкоди на вказану суму.

Таким чином, ОСОБА_4 несанкціоновано втрутився в роботу інформаційних (автоматизованих) систем, тобто вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 361 КК України.

Крім цього, 19 травня 2023 року, близько 16 години 00 хвилин (більш точний час в ході досудового розслідування не встановлено), ОСОБА_4 , порушуючи встановлений, діючим законодавством України порядок функціонування банківської системи України, як складової частини кредитно-фінансової системи держави, маючи умисел на заволодіння та обернення на свою користь грошових коштів ОСОБА_6 , перебуваючи по АДРЕСА_3 , з використанням попередньо викраденого мобільного телефону «Xiaomi Redmi 5», здійснив авторизацію в мобільному додатку «Приват 24» АТ КБ «Приватбанк» від імені потерпілого ОСОБА_6 , із використанням вищевказаного додатку, без дозволу та відома ОСОБА_6 , виконав підробку документу на переказ, який існує в електронній формі, а саме: заявки на збільшення кредитного ліміту та переказ коштів на іншу картку, після чого ініціював зняття готівки з банкомату за адресою: АДРЕСА_3 , здійснив операцію по зняттю готівкових коштів на суму 20000 гривень, які перебували на його рахунку, чим завдав ОСОБА_6 майнової шкоди на вказану суму.

Таким чином, ОСОБА_4 підробив документи на переказ коштів та їх використання, тобто вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 200 КК України.

Окрім цього, 19 травня 2023 року, близько 17 години 00 хвилин (більш точний час в ході досудового розслідування не встановлено), ОСОБА_4 перебуваючи біля банкомату АТ КБ «Приватбанк», що розташований в приміщенні магазину «Фора» по вулиці Незалежності 19, в місті Яготині, Бориспільського району, Київської області, виник злочинний умисел направлений на вчинення таємного викрадення чужого майна. Так, реалізовуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_4 після заволодіння офіційним документом, а саме: банківською карткою АТ КБ «Приватбанк», відкрите на ім`я ОСОБА_6 , переслідуючи умисел на таємне викрадення грошових коштів, які знаходилися на банківському рахунку, діючи умисно, в умовах воєнного стану, з метою незаконного збагачення за рахунок чужого майна, діючи таємно, перебуваючи біля вищевказаного банкомату АТ КБ «Приватбанк», викрав грошові кошти належні ОСОБА_6 , шляхом проведення транзакції, використовуючи банкомат, перед цим попередньо використавши викрадений у ОСОБА_6 мобільний телефон «Xiaomi Redmi 5», за допомогою додатку «Приват24», змінив діючий пін-код картки потерпілого ОСОБА_6 на новий, після чого здійснив операцію по зняттю готівкових коштів на суму 20 000 гривень, які перебували на рахунку ОСОБА_6 , чим завдав останньому майнової шкоди на вказану суму.

Таким чином, ОСОБА_4 таємно викрав чуже майно (здійснив крадіжку), вчиненій в умовах воєнного стану, тобто вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 185 КК України.

Після оголошення прокурором обвинувального акта та роз`яснення обвинуваченому суті обвинувачення, обвинувачений ОСОБА_4 вину в інкримінованих йому кримінальних правопорушеннях, передбачених ч. 1 ст. 361, ч. 1 ст. 200, ч. 4 ст. 185 КК України, визнав в повному обсязі. Щодо кримінального правопорушення за ч. 4 ст. 187 КК України обвинувачений заперечив інкримінований мотив вчинення.

Допитаний судом обвинувачений ОСОБА_4 показав, що 18 чи 19 травня 2023 року у вечірній час доби, точної дати не пам`ятає, йому необхідно було зустрітися зі знайомим на вокзалі м. Яготин для вирішення певних фінансових питань (зайняти гроші), оскільки були фінансові потреби. Обвинувачений чекав на зустріч в альтанці біля вокзалу навпроти магазину «Престиж», де були присутні інші наглядно знайомі йому особи (двоє наглядно знайомих хлопців із м. Яготин, які вживали алкогольні напої, їх імена не пам`ятає). Приблизно через 15 хвилин зі сторони вокзалу до альтанки підійшов потерпілий ОСОБА_7 , з яким обвинувачений раніше не був знайомий та бачив вперше, який в подальшому вживав алкогольні напої разом з іншими присутніми особами та поводив себе зухвало («мене провокував», «виражався нецензурно», «за шкірки мене тягав», що викликало у обвинуваченого «агресію»; також за словами обвинуваченого «потерпілий шукав собі приключеній»). Обвинувачений алкогольні напої разом з присутніми не вживав, але продовжував проводити час в альтанці, оскільки чекав на зустріч. В альтанці обвинувачений, потерпілий та інші особи перебували біля 40 хвилин. Потім обвинувачений не пішов на призначену зустріч із знайомим, а коли побачив, що потерпілий з двома іншими особами пішли, він теж прослідував за ними і йшов біля 5 хвилин. Потім обвинувачений підійшов до потерпілого, який перебував у стані алкогольного сп`яніння разом з іншими особами на території "амбулаторії" (де проходить стежка на платформу вокзалу), та, підійшовши до потерпілого ззаду та збоку, одразу наніс удар потерпілому правою ногою (взуту в кросівок) в праву частину голови (обличчя), потерпілий від нанесеного удару одразу впав на землю обличчям догори. Під час нанесення удару обвинуваченим потерпілому на місці події були присутні ті знайомі особи, які разом з потерпілим вживали алкогольні напої та разом залишили альтанку. Місце події, де наносився удар, було неосвітлене. Після того, як потерпілий впав, обвинувачений заволодів майном (мобільний телефон, наплічна сумка «бананка) потерпілого, який продовжував лежати на землі. Речі у потерпілого обвинувачений забрав «не в якості компенсації» за його попередню поведінку. Потерпілий згоди взяти його майноне давав. На запитання чи перебував потерпілий у свідомості після нанесеного удару, обвинувачений відповів «да звідки я знаю». Після заволодіння речами потерпілого обвинувачений одразу пішов до свого будинку (адреса: АДРЕСА_4 ). Потім вдома обвинувачений перевірив вміст сумки потерпілого, виявив та забрав гаманець із 1500 грн готівкою, банківську картку «Приватбанк», золоту обручку, документи (паспорт, код, документи щодо доходів й місця роботи). Телефон потерпілого був розблокований і його вміст обвинувачений передивився дорогою додому. Потім обвинувачений «зайшов» у мобільний додаток «приват24» телефону потерпілого, змінив пароль, використавши прив`язку до номера мобільного телефона, отримав доступ до вмісту банківських карток потерпілого, перевірив наявність грошових коштів на картках (на «віртуальній» картці був встановлений ліміт 33000 грн), перевів 33 000 грн із «віртуальної» (кредитної) картки на картку для виплат, яка була в розпорядженні обвинуваченого, з подальшою метою зняти готівку. На наступний день обвинувачений біля 16 год. зняв 20000 грн (на картці був встановлений ліміт) із картки потерпілого в банкоматі магазину «Фора» 20000 грн, потім біля зупинки викинув документи потерпілого, потім повернувся додому, потім через кілька годин разом зі своїм знайомим на таксі поїхав до ломбарду, де вони здали золоту обручку, а обвинувачений забрав виручені грошові кошти (біля 3500 грн, точно не пам`ятає). Потім поїхав додому, а на наступний день протягом кількох днів витрачав грошові кошти на поточні потреби (раніше, 1500 грн готівки, які знаходилися у гаманці, витратив у додатку свого телефона на «гральні автомати» шляхом поповнення свого акаунту через термінал; також в подальшому купував товари для дітей та витрачав на власні потреби). Банківську картку та гаманець потерпілого обвинувачений також викинув. Телефон потерпілого обвинувачений залишив собі, раніше викинувши сімкарту після отримання доступу до банківського мобільного додатку та переведення грошових коштів, поставив на нього власний пароль, користувався ним, а коли до нього приїхали працівники поліції, віддав телефон потерпілого їм. Потім брав участь у слідчих діях. За словами обвинуваченого його матеріальний стан був «не дуже», йому допомагала мати, він звільнився з місця попередньої роботи.

Потерпілий ОСОБА_6 показав, що проживає в м. Зіньків Полтавської області, працює електрозварювальником (автомагістраль «Південь»), за характером роботи працює на всій території України, має постійні відрядження. З обвинуваченим до події не був знайомий і після травми голови мало що пам`ятає. Потерпілий пам`ятає, що 18 травня перебував у робочому відрядженні в м. Яготин та, з метою придбання квитків додому на наступний день, приїхав до вокзалу. Потім пішов випити каву та підійшов до альтанок, які знаходилися біля вокзалу, де познайомився із присутніми в них людьми, чиї імена не пам`ятає. В альтанках перебували різні компанії людей. Протягом деякого часу він переміщався між компаніями, сам вживав алкогольні напої (слабоалкогольні напої, потім ОСОБА_8 ) та «пригощав» ними інших присутніх. Це тривало деякий час, скільки саме не пам`ятає, але коли почав вживати була ще світла пора доби. Потерпілий пам`ятає, що перебував в альтанці та збирався до місця, де він планував ночівлю. Він пішов та дорогою пам`ятає удар в праву задню і бокову частину голови. Чим його ударили і хто ударив не пам`ятає. Свідомість після удару втрачав. Прийшов до тями біля двох годин ночі наступного дня на тому самому місці, де пам`ятає нанесений удар. Коли прийшов до тями, то виявив нестачу речей (зокрема, мобільного телефону, наплічної сумки з гаманцем, грошовими коштами біля 2000 грн, банківської картки «Приватбанк», золотої обручки, документів). Після цього пішов на вокзал, взяв таксі та поїхав до місця, де він мав ночувати по місцю роботи. Додому в м. Зіньків поїхав через декілька днів. В лікарню одразу не звертався. Перед повернення додому приїжджав на вокзал та шукав документи. Кількість проведеного в альтанках часу та конкретних осіб, з якими проводив час, потерпілий не пам`ятає. Інші обставини події не пам`ятає. Через деякий час потерпілому стало відомо про зняття коштів з банківської картки. На його зниклому телефоні був встановлений мобільний додаток для банківської карти. Кредитна карточка у нього залишалася вдома, але з кредитної картки невідомі перерахували близько 30000 грн на поточну, а потім зняли деяку суму. В правоохоронні органи потерпілий звернувся в м. Зіньків Полтавської області приблизно через чотири дні після події. У потерпілого була страховка на кредитні кошти, банк виплатив втрачені кошти. В лікарню звертався пізніше щодо отриманої травми по місцю проживання. Щодо своєї поведінки під час розпивання спиртних напоїв потерпілий сказати нічого не може, не пам`ятає. Обвинувачений до потерпілого щодо вирішення питання про відшкодування не звертався. Своєї вини у події потерпілий не вбачає. Чому йому завдали удари потерпілий пояснити не може. Вважає, що його хотіли пограбувати, оскільки побачили, що у нього є грошові кошти. Коли біля альтанок купував алкоголь розраховувався карткою та готівкою, на яку суму не пам`ятає. Завдання йому моральної шкоди мотивує, зокрема, тим, що невідомі «зламали його фейсбук» та «хотіли оформити на його ім`я кредити».

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_9 показала, що вона працює в ломбарді в м. Яготин. 19.05.2023 року до неї прийшли два чоловіки, один з них (прізвище ОСОБА_10 ) надав свої документи та здав золоту обручку. За неї він отримав приблизно 3500 грн, точної суми не пам`ятає. Через обумовлені 14 днів він не прийшов за нею.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_11 показала, що влітку чи весною 2023 року до нього прийшов ОСОБА_4 , та повідомив, що знайшов золоту обручку, а також попросив його здати її в ломбард, оскільки у ОСОБА_4 був пошкоджений паспорт. На що свідок погодився. Свідку було відомо, що у ОСОБА_4 на утриманні було двоє дітей та в нього було скрутне матеріальне становище. Вони пішли до ломбарду та свідок за своїми документами здав обручку, отримані кошти віддав ОСОБА_4 та вони пішли звідти. Скільки отримали коштів точно не пам`ятає. Також зазначив, що про події дізнався вперше на похованні дитини ОСОБА_4 .

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_12 показав, що ОСОБА_4 знає близько 3-4 років. Він сам виховував дітей, працював на маслозаводі, дружина ОСОБА_13 проживає окремо. Зазначив, що 18.05.2023 року ОСОБА_4 приходив до нього забрати речі. Точно не пам`ятає чи були якісь чужі документи у обвинуваченого. Також повідомив, що 18.05.2023 року на вокзалі біля альтанок не був. 19.05.2023 року був там, приходив якийсь чоловік та шукав паспорт та ідентифікаційний код.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_14 показав, що ОСОБА_4 знає приблизно 4 роки, останній сам виховував дітей та рідко бував з ним в компанії. Також пояснив, що точної дати не пам`ятає, ближче до літа 2023 року близько 21 год. він разом із потерпілим вживали спиртні напої в м. Яготин, на вокзалі біля магазину «Престиж». Потім до них прийшов ОСОБА_4 та ОСОБА_15 , де продовжували вживати спиртні напої. Перебували там близько 15-20 хв. та пішли в сторону фельдшерського пункту для продовження розпивання спиртних напоїв. У потерпілого із ОСОБА_4 була словесна перепалка. Потерпілий своєю поведінкою провокував грубість. Зазначив, що він бачив як ОСОБА_4 вдарив потерпілого по обличчю, від чого останній впав на землю. Також зазначив, що бачив як у потерпілого щось випадало з кишені. ОСОБА_4 забирав у потерпілого гаманець. Після цього свідок повернувся на вокзал.

Факт вчинення обвинуваченим кримінальних правопорушень також підтверджується дослідженими в судовому засіданні письмовими доказами:

- відомостями з Єдиного реєстру досудових розслідувань від 22.05.2023 року № 0000252, 0001239 про реєстрацію кримінальних проваджень за ч. 4 ст. 187, ч. 4 ст. 185 КК України;

- рапортом від 22.05.2023 року, відповідно до якого «22.05.2023 о 14:12 надійшла заява до РУ про те, що 22.05.2023 о 13:52 за адресою: Яготинський район м. Яготин, вулиця не відома, 22.05.2023р. До ВП №4 Полтавського РУП ГУНІ в Полтавській області надійшла письмова заява від гр. ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_2 жителя с. Дейкалівка про те, що 18.05.2023р. Близько 21 год. в м. Яготин Київської області на ЖД вокзалі невідома особа відкрито заволоділа чоловічою сумкою (барсеткою), в якій знаходився паспорт, ідентифікаційний код, банхівська карта для виплат "Приват Банк", мобільний телефон, грошові кошти близько 2000 гривень, талон на мотоцик, золоте кільце, що належить заявникові»;

- протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення або таке, що готується від 14.06.2023 року;

- компакт-диском з відеозаписом супермаркету ТОВ «Фора» від 19.05.2023 року, переглянутим в судовому засіданні, та протоколом перегляду відеозапису від 16.06.2023 року до нього;

- протоколом проведення слідчого експерименту від 14.08.2023 року та відеозаписом до нього;

- висновком експерта № 22/д від 12.09.2023 року, в якому зазначено, що «враховуючи характер, кількість, морфологію та розташування тілесних ушкоджень, виявлених при судово-медичній експертизі ОСОБА_6 , їх утворення за викладених в протоколі проведення слідчого експерименту від 14.08.2023 року за його участю можливе»;

- виписками з розрахункового рахунку ОСОБА_6 ;

- компакт-диском на який поміщено інформацію вилучену з володіння АТ КБ «ПриватБанк», переглянутим в судовому засіданні;

- протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 20.06.2023 року та довідкою до протоколу;

- протоколом пред`явлення речей для впізнання від 20.06.2023 року;

- протоколом проведення слідчого експерименту від 16.08.2023 року та відеозаписом до нього;

- висновком експерта № 171 від 24.05.2023 року, відповідно до якого при проведенні судово-медичної експертизи гр-на ОСОБА_6 , у нього виявлено тілесні ушкодження у вигляді припухлості м?яких тканин та садна на голові, припухлості верхньої губи з права, крововиливу та забійної рани на слизовій оболонці верхньої губи з права, синця під правим оком, садна на правому ліктьовому суглобі, які утворились від дії тупих предметів з обмеженою контактуючою поверхнею, якими могли бути кулаки людини, ноги у взутті, чи інші схожі за характером предмети, і могли утворитись в строк та при обставинах на які вказує під експертний та які викладені у постанові і згідно «Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень», Наказу МОЗ України № 6 від 17.01.1995 р. п. 1.5.1. кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження, що спричинили короткочасний розлад здоров?я. Садно по задній поверхні правого ліктьового суглобу могло утворитись в результаті падіння потерпілого з висоти власного зросту на площину як з раніше наданим прискоренням, так і без такого;

- висновком експерта № 23/д від 14.09.2023 року, в якому зазначено, що «враховуючи характер, кількість, морфологію та розташування тілесних ушкоджень, виявлених при судово-медичній експертизі ОСОБА_6 , їх утворення за викладених в протоколі проведення слідчого експерименту від 16.08.2023 року за його участю не виключається»;

- відомостями з Єдиного реєстру досудових розслідувань від 27.06.2023 року № 0001558 про реєстрацію кримінального провадження за ч. 1 ст. 361, ч. 1 ст. 200 КК України;

- протоколами прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення або таке, що готується від 27.06.2023 року;

- протоколом огляду речей від 28.05.2023 року та ілюстративною таблицею до нього;

- висновком експерта № 3605/23 від 26.06.2023 року, відповідно до якого, ринкова вартість досліджуваних об?єктів, з урахуванням зносу, станом на 18.05.2023 могла становити: мобільний телефон марки «Xiaomi» модель «Redmi 5», технічно-справному стані, бувший у використанні - 1850 грн; чоловічі кросівки, чорного кольору зі смужками білого кольору з маркуванням «Adidas», бувші у використанні - 440 грн;

- протоколом про проведення слідчого експерименту від 27.06.2023 року та відеозаписом до нього, переглянутим в судовому засіданні;

- висновком експерта № 24/д від 14.09.2023 року, згідно даних якого, «враховуючи характер, кількість, морфологію та розташування тілесних ушкоджень, виявлених при судово-медичній експертизі ОСОБА_6 , їх утворення за обставин викладених на відеозаписі під час проведення слідчого експерименту від 27.06.2023 року за його участі, можливе. В протоколі проведення слідчого експерименту від 27.06.2023 року за участю підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 опис нанесення тілесних ушкоджень відсутній».

Таким чином, суд вважає доведеним факт вчинення ОСОБА_4 кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 187, ч. 1 ст. 361, ч. 1 ст. 200, ч. 4 ст. 185 КК України.

Після допиту свідків, потерпілого, дослідження письмових доказів, в тому числі відеозаписів, обвинувачений визнав себе винним у всіх інкримінованих кримінальних правопорушеннях (злочинах). Судом роз`яснено суть обвинувачення обвинуваченому, в тому числі за ч. 4 ст. 187 КК України, і обвинувачений підтвердив, що він визнає себе винним й у цьому злочині, і що це визнання є добровільним, не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин.

Згідно рішення "Коробов проти України" від 21.10.2011 року, "Ірландія проти Сполученого Королівства" від 18.01.1978 року Європейський суд з прав людини зазначає, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерій доведення "поза розумним сумнівом". Проте така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростованих презумпцій факту.

Надаючи кримінально-правову оцінку діям обвинуваченого, суд вважає доведеною винуватість ОСОБА_4 у нападі з метою заволодіння чужим майном, поєднаному із насильством, небезпечним для здоров`я особи яка зазнала нападу, вчиненому в умовах воєнного стану; несанкціонованому втручанні в роботу інформаційних (автоматизованих) систем; підробці документів на переказ коштів та їх використання; таємне викрадення чужого майна (крадіжці), вчиненій в умовах воєнного стану. Дії ОСОБА_4 за встановлених обставин суд кваліфікує за ч. 4 ст. 187, ч. 1 ст. 361, ч. 1 ст. 200, ч. 4 ст. 185 КК України.

Прокурор в судовому просив призначити обвинуваченому ОСОБА_4 покарання за ч. 4 ст. 187 КК України у виді позбавлення волі строком на 8 (вісім) років з конфіскацією майна; за ч. 1 ст. 361 КК України у виді обмеження волі строком на 2 (два) роки; за ч. 1 ст. 200 КК України у виді штрафу в розмірі 3 (трьох) тисяч неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 51000 гривень; за ч. 4 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі строком на 6 (шість) років. На підставі ч. 1 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточне покарання призначити у виді 8 (восьми) років позбавлення волі із конфіскацією майна.

Захисник та обвинувачений ОСОБА_4 просили призначити покарання із застосуванням ст. 69 КК України у зв`язку із наявністю кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, з урахуванням особи винного, який за місцем проживання характеризується позитивно, має на утриманні малолітню дитину, яка з ним проживає та призначити остаточне та основне покарання нижче від найнижчої межі.

Потерпілий в судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд справи у його відсутність.

Пунктом 3 ч. 1 ст. 65 КК України передбачено, що суд призначає покарання, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. У пункті 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 року № 7 "Про практику призначення судами кримінального покарання" зазначено, що визначаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, суди повинні виходити з класифікації злочинів (ст. 12) КК, а також із особливостей конкретного злочину й обставин його вчинення (форма вини, мотив і мета, спосіб, стадія вчинення, кількість епізодів злочинної діяльності, роль кожного зі співучасників, якщо злочин вчинено групою осіб, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали, тощо).

Вчинені ОСОБА_4 згідно зі ст. 12 КК України: кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 187 КК України, відноситься до особливо тяжких злочинів; кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 185 КК України, відноситься до тяжких злочинів; кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 361 КК України, відноситься до нетяжких злочинів, кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 200 КК України, є кримінальним проступком. Кримінальні правопорушення були вчинені ним умисно, є закінченими, ними спричинено наслідок у вигляді завдання майнової шкоди.

При призначенні покарання, суд враховує: визнання вини у інкримінованих кримінальних правопорушеннях; враховує, що ОСОБА_4 має постійне місце проживання, за місцем проживання характеризується посередньо; на диспансерному наркологічному обліку не перебуває; на лікуванні в психоневрологічній лікарні не перебував та за медичною психіатричною допомогою не звертався; офіційно не працевлаштований, будь-яких документів на підтвердження працевлаштування суду не надано; не одружений; на утриманні має малолітнього сина ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ; обвинувачений не вжив заходів щодо відшкодування завданих потерпілому збитків.

Обставиною, яка пом`якшує покарання ОСОБА_4 , згідно ст. 66 КК України суд визнає щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення. Обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченому ОСОБА_4 (за ч. 1 ст. 361 КК України), відповідно до ст. 67 КК України, суд визнає вчинення злочину з використанням умов воєнного стану.

Згідно з ч. 2 ст. 65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

З огляду на викладене, враховуючи особу обвинуваченого ОСОБА_4 , тяжкість вчинених кримінальних правопорушень, їх наслідки, приймаючи до уваги обтяжуючу обставину, ставлення обвинуваченого до вчиненого, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_4 за вчинені ним кримінальні правопорушення покарання: за ч. 4 ст. 187 КК України у виді позбавлення волі строком на 8 (восьми) років з конфіскацією всього майна, яке є його власністю; за ч. 1 ст. 361 КК України у виді обмеження волі строком на 2 (два) роки; за ч. 1 ст. 200 КК України у виді штрафу в розмірі 3 (трьох) тисяч неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 51000 гривень; за ч. 4 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі строком на 6 (шість) років. На підставі ч. 1 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточне покарання призначити у виді 8 (вісім) років позбавлення волі із конфіскацією всього майна, яке є його власністю. Оскільки на думку суду його подальше виправлення неможливе без ізоляції від суспільства, вважаючи дане покарання необхідним для його перевиховання та попередження вчинення нових злочинів. Крім цього, у пункті 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 року № 7 "Про практику призначення судами кримінального покарання" зазначено, що визначаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, суди повинні виходити з класифікації злочинів (ст. 12) КК, а також із особливостей конкретного злочину й обставин його вчинення (форма вини, мотив і мета, спосіб, стадія вчинення, кількість епізодів злочинної діяльності, роль кожного зі співучасників, якщо злочин вчинено групою осіб, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали, тощо).

Враховуючи вищевикладене, приймаючи до уваги санкцію за найтяжче кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 187 КК України, суд приходить до висновку, що мета покарання, передбачена ч. 2 ст. 50 КК України, буде досягнута за умови призначення ОСОБА_4 основного покарання у вигляді позбавлення волі на строк вісім років із конфіскацією майна, тобто мінімальний строк, передбачений цією санкцією.

Підстав для звільнення від відбування покарання з випробуванням, у відповідності до вимог ст. 75 КК України, або ж застосування ст. 69 КК України, чи норм ст. 69-1 КК України до обвинуваченого ОСОБА_13 , суд не знаходить, у зв`язку з відсутністю передумов, за яких дані правові норми мають змогу бути застосовані, та оскільки суд однозначно переконаний в тому, що відповідно до вимог ч. 2 ст. 65 КК України, визначена даним вироком міра покарання обвинуваченому за вчинення ним конкретних кримінальних правопорушень, а саме у виді позбавлення волі, є достатньою та необхідною для виправлення обвинуваченого та попередження нових кримінальних правопорушень.

Таке покарання перебуває у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного, адже справедливість розглядається як властивість права, виражена, зокрема, в рівному юридичному масштабі поведінки й у пропорційності юридичної відповідальності вчиненим порушенням. Це означає не тільки те, що передбачений законом склад злочину та рамки покарання відповідатимуть один одному, а й те, що покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного. Окремим виявом справедливості є питання відповідності покарання вчиненому злочину, так як категорія справедливості передбачає, що покарання за злочин повинно бути домірним злочину.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_4 необхідно рахувати з 30.06.2023 року, зарахувавши в строк відбування покарання період його попереднього ув`язнення у цьому кримінальному провадженні з 30.06.2023 року по 22.04.2024 року включно із розрахунку один день попереднього ув`язнення відповідає одному дню позбавлення волі.

Щодо цивільного позову, заявленого потерпілими ОСОБА_6 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, суд, з урахуванням положень ст. ст. 61, 128 КПК України, зазначає наступне.

Потерпілий пред`явив цивільний позов до обвинуваченого ОСОБА_4 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, відповідно до вимог якого просив стягнути: майнову шкоду на загальну суму 26875 гривень (двадцять шість тисяч вісімсот сімдесят п`ять) гривень та моральну шкоду на загальну суму 25 000 ( двадцять п`ять тисяч) гривень.

Вимоги цивільного позову обґрунтовані тим, що ОСОБА_4 добровільно відшкодовувати завдані збитки відмовляється, повертати викрадені речі не бажає, у зв?язку з чим потерпілий вимушений звернувся до суду із цією позовною заявою. Матеріалами справи встановлено, 18 травня 2023 року, близько 22 години 00 хвилин між потерпілим та ОСОБА_4 біля магазину «Престиж», що по АДРЕСА_1 , виник словесний конфлікт та суперечка. Після того, як потерпілий пішов в сторону фельдшерського пункту АДРЕСА_2 . ОСОБА_4 прослідкував за ним пішовши слідом, наблизився до нього, умисно та протиправно, застосував до нього насильство, небезпечне для його здоров?я, в результаті якого наніс потерпілому один удар правою ногою в обличчя від якого він впав на землю. В результаті вказаних протиправних дій, йому відповідно до висновку експерта, заподіяно тілесні ушкодження у вигляді припухлості м?яких тканин та садна на голові, припухлості верхньої губи з права, крововиливу та забійної рани на слизовій оболонці верхньої губи з права, синця під правим оком, садна на правому ліктьовому суглобі, які відносяться до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я. Надалі, скориставшись тим, що потерпілий втратив свідомість, не долаючи опір, ОСОБА_4 заволодів його майном, а саме: чоловічою сумкою на пояс (бананка), всередині якої знаходились: мобільний телефон марки «XiaomiRedmi 5», вартістю 1850 гривень; грошові кошти у сумі 1500 гривень; золота чоловіча обручка, вартістю 3525 гривень; банківська картка «Приватбанк», паспорт громадянина України на ім?я потерпілого, чим заподіяв останньому матеріальної шкоди, на загальну суму 6875 гринень. Окрім цього, використовуючи раніше викрадений у потерпілого мобільний телефон марки «Xiaomi Redmi 5», та банківську карту АТ КБ «ПриватБанк». ОСОБА_4 здійснив вхід до мобільного додатку «Приват 24», після чого у вказаному додатку здійснив несанкціоновану реєстрацію в особистому кабінеті від імені потерпілого, шляхом введення паролю реєстрації, який надійшов в СМС-повідомленні та після введення якого отримав вхідний дзвінок зі службового номеру « НОМЕР_3 », та видаючи себе за потерпілого, за допомогою голосового меню підтвердив реєстрацію, та вхід у мобільний додаток «Приват 24», у результаті чого здійснив ряд операцій із збільшення кредитного ліміту та переказу грошових коштів з карткового рахунку, відкритого на ім?я потерпілого в АТ КБ «ПриватБанк» на інший картковий рахунок відкритий ним на ім?я потерпілого, з якого в подальшому зняв кошти в сумі 20000 гривень, які перебували на тому рахунку, чим завдав потерпілому майнової шкоди на вказану суму та загальну суму 26875 гривень, що підтверджується матеріалами справи. Крім цього, заява обгрунтована тим, що протиправною поведінкою ОСОБА_4 потерпілому спричинено моральну шкоду, яка полягає у нервових розладах та душевних стражданнях. Внаслідок протиправної поведінки ОСОБА_4 порушений звичний уклад життя, потерпілий рознервований, вимушений боротися за своє право, моральна шкода також полягає у порушенні його права власності. Моральну шкоду від протиправної поведінки потерпілий оцінює у 25 000 гривень, яка полягає у розладі його душевного здоров?я внаслідок вчинення щодо нього кримінального правопорушення, переживаннях, які потерпілий отримав внаслідок порушення його права власності, моральних стражданнях, які спричинені протиправною поведінкою ОСОБА_4 . До цивільного позову додано копії обвинувального акту та паспорта.

Потерпілий подав заяву про подальший розгляд за його відсутністю. Обвинувачений правом подачі відзиву не скористався, вимоги цивільного позову визнав частково.

Дослідивши матеріали цивільного позову, суд дійшов наступних висновків.

Вище за текстом суд вже навів та обґрунтував свій висновок про винуватість ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 187, ч. 1 ст. 361, ч. 1 ст. 200, ч. 4 ст. 185 КК України.

Згідно із ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до листа АТ КБ "Приватбанк", наданого на ухвалу суду від 09.02.2024 року, зазначено, що клієнт банку ОСОБА_6 РНОКПП НОМЕР_4 має діючий договір страхування POZ1SKM-227W1EP від 24.08.2022 року захист клієнтів від шахрайства. 22.05.2023 був запит на страхове відшкодування, яке було ухвалено на користь клієнта, тобто була виплата по страховій події: 22-05-2023 POZ1SKM-227W1EP захист від шахрайства. Виплачено відшкодування. Сума виплати: 24008,95 грн.

Відповідно до частини першої статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки) (пункт 1 частини другої зазначеної статті).

Разом з тим, враховуючи, що заявлені до стягнення 20000 грн, які були зняті із банківської картки потерпілого, в подальшому були відшкодовані банком за договором страхування на випадок шахрайства, а понесені збитки повинні бути реальними, проте жодних доказів їх понесення (з урахуванням їх подальшого відшкодування банком) матеріали справи не містять, в задоволенні цивільного позову в цій частині необхідно відмовити. Не підлягає задоволенню й заявлена до стягнення вартість мобільного телефону, оскільки за наслідком розгляду кримінального провадження та ухвалення вироку він підлягає фактичному поверненню потерпілому. Таким чином, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення цивільного позову в сумі 5025 грн (1500 грн готівкових коштів та 3525 грн вартості золотої обручки відповідно до оцінки від 19.05.2023, яка міститься у справі). В іншій частині цивільного позову необхідно відмовити.

Щодо цивільного позову у частині відшкодування завданої кримінальним правопорушенням моральної шкоди, то суд виходить з вимог ч. 3 ст. 23 ЦК України, згідно з якими розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Під моральною шкодою необхідно розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, заподіяних фізичній або юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більшим, ніж достатньо для розумного задоволення потреб потерпілої особи й не повинен призводити до її безпідставного збагачення (Постанова КЦС ВС від 23.06.2022 у справі №607/4341/20).

Відповідно до пункту 9 цієї ж постанови розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин .

З урахуванням викладеного, виходячи з приписів статей 23, 1167, 1168 Цивільного кодексу України, враховуючи всі обставини справи, характер завданої моральної шкоди, ступінь та обсяг моральних переживань потерпілого та їх тривалість, приймаючи також до уваги, що в судовому засіданні потерпілий завдання йому моральної шкоди мотивував обставинами, які в цьому кримінальному провадженні не дослідужвалися (зазначав, що поніс моральні страждання, оскільки невідомі особи «зламали його фейсбук» та мали намір «оформити на його ім`я кредити»), наявність причинного зв`язку між вчиненим і моральною шкодою, яка настала, роль і ступінь участі обвинуваченого, її мотиви, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, суд дійшов до висновку про наявність підстав для часткового задоволення вимог у цій частині та стягнення з обвинуваченого на користь потерпілого моральної шкоди в розмірі 15 000 гривень. В іншій частині у задоволенні позову необхідно відмовити.

Долю речових доказів необхідно вирішити у відповідності до ст. 100 КПК України. На підставі ст. ст. 122, 124 КПК України необхідно стягнути з ОСОБА_4 на користь держави витрати, пов`язані із залученням експерта, в сумі 280 грн.

Крім того, виходячи з положень п. 14 ч. 1 ст. 368 КПК України, запобіжний захід стосовно обвинуваченого, з урахуванням положень ст. ст. 177, 178 КПК України, у вигляді тримання під вартою слід залишити без змін до набрання вироком законної сили.

Керуючись ст. ст. 100, 122-123, 368, 370, 371, 374, 376, 395, 615 КПК України,

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 187, ч. 1 ст. 361, ч. 1 ст. 200, ч. 4 ст. 185 КК України, і призначити йому покарання:

- ч. 4 ст. 187 КК України у виді позбавлення волі строком на 8 (вісім) років з конфіскацією всього майна, яке є його власністю;

- ч. 1 ст. 361 КК України у виді обмеження волі строком на 2 (два) роки;

- ч. 1 ст. 200 КК України у виді штрафу в розмірі 3 (трьох) тисяч неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 51000 гривень;

- ч. 4 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі строком на 6 (шість) років.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточне покарання призначити у виді 8 (восьми) років позбавлення волі із конфіскацією всього майна, яке є його власністю.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_4 рахувати з 30.06.2023 року, зарахувавши в строк відбування покарання період його попереднього ув`язнення у цьому кримінальному провадженні з 30.06.2023 року по 22.04.2024 року включно із розрахунку один день попереднього ув`язнення відповідає одному дню позбавлення волі.

Запобіжний захід у виді тримання під вартою, застосований до ОСОБА_4 , залишити без змін до набрання вироком законної сили.

Цивільний позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_4 , на користь ОСОБА_6 5025 грн (п`ять тисяч двадцять п`ять) грн матеріальної шкоди та 15 000 (п`ятнадцять тисяч) грн моральної шкоди.

В ншій частині в задоволенні цивільного позову відмовити.

Речові докази:

- мобільний телефон марки «Xiaomi» модель «Redmi 5», після набрання вироком законної сили, повернути власнику ОСОБА_6 ;

- компакт-диск лазерних систем зчитування марки «ALERUS» CD-R об?ємом 700Mb/80min, серійний номер НОМЕР_5 , компакт-диск лазерних систем зчитування марки «ALERUS» CD-R об?ємом 700Mb/80min, серійний номер 13849, компакт-диск для лазерних систем зчитування марки «ALERUS» DVD-R об?ємом 4.7Gb/120min, серійний номер 55113, Компакт-диск лазерних систем зчитування марки «ALERUS CD-R об?ємом 700 Mb/80min,серійний номер 72723, копії виписок з розрахункового рахунку на 3 аркушах, залишити зберігатися в матеріалах справи.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави витрати на залучення експертів у кримінальному провадженні в розмірі 280 грн.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржено до Київського апеляційного суду через Яготинський районний суд Київської області протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.

Вручити учасникам судового провадження повний текст вироку в день його проголошення.

Суддя ОСОБА_1