печерський районний суд міста києва
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 квітня 2024 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Києві судове провадження за клопотанням адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 про скасування арешту майна, накладеного ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва у справі № 761/43075/23 від 22.11.2023 у кримінальному провадженні № 0003834 від 07.11.2023,-

ВСТАНОВИВ:

09.04.2024 до Печерського районного суду м. Києва надійшло клопотання адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 про скасування арешту майна, накладеного ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва у справі № 761/43075/23 від 22.11.2023 у кримінальному провадженні № 0003834 від 07.11.2023.

В обґрунтування доводів клопотання зазначено, що Головним слідчим управлінням Національної поліції України, за процесуальним керівництвом Офісу Генерального прокурора, здійснюється досудове розслідування в кримінальному провадженні № 0004639 від 09.11.2023, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 190 КК України.

21.11.2023 прокурор Шевченківської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_5 звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва з клопотанням у кримінальному провадженні № 0004639 від 09.11.2023, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 190 КК України, про арешт віртуальних активів, які знаходяться на крипто-гаманцях онлайн-біржі з продажу віртуальних активів та крипто валюти «Binance».

22.11.2023 ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва задоволено клопотання прокурора в межах кримінального провадження № 0004639, серед іншого, накладено арешт на віртуальний актив, який знаходиться на крипто-гаманці онлайн-біржі з продажу віртуальних активів та криптовалюти «Binance» та перебуває у володінні ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; user ID: НОМЕР_1 , який підв?язаний до поштової скриньки - email: « ІНФОРМАЦІЯ_2 », з номером телефону НОМЕР_2 .

Так, віртуальний актив « НОМЕР_3 », який знаходиться на крипто-гаманці онлайн-біржі з продажу віртуальних активів та криптовалюти «Binance», належать ОСОБА_4 .

З моменту накладення арешту на майно та по сьогодні, правоохоронними органами не надано жодних фактів, зокрема щодо використання крипто-гаманця, належного ОСОБА_4 , з метою вчинення будь-яких протиправних, зокрема шахрайських дій, та яким чином ОСОБА_4 взагалі причетний до обставин відповідного кримінального правопорушення.

ОСОБА_4 не є підозрюваним, обвинуваченим у будь-якому кримінальному провадженні.

В частині зазначення мети накладення арешту на віртуальні активи, прокурор зазначив, окрім збереження речових доказів, й забезпечення спеціальної конфіскації. Натомість, спеціальна конфіскація застосовується у разі, коли майно вилучається в особи, яка не є власником або добросовісним володільцем такого майна. Однак, з моменту арешту віртуальних активів, власником якого є ОСОБА_4 , правоохоронні органи не вчинили жодних дій щодо встановлення обставин, яким чином ОСОБА_4 (не перебуває у статусі підозрюваного чи обвинуваченого у вищенаведеному кримінальному провадженні, чи особою щодо якої пред`явлено цивільний позов у такому провадженні) причетний до даного кримінального провадження, що підтверджує наявність обґрунтованих підстав для звільнення з-під арешту належного йому віртуального активу.

Таким чином, накладений ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва арешт на віртуальний актив, належний ОСОБА_4 , не виконує завдань, мети арешту, є безпідставним, суперечить приписам статей 170, 173 КПК України, що вказує на істотне порушення прав ОСОБА_4 як законного власника.

Викладене вище вказує на те, що віртуальний актив на крипто-гаманці онлайн-біржі з продажу віртуальних активів та криптовалюти «Binance», належний ОСОБА_4 , не є і не може бути визнаний речовим доказом, що свідчить про відсутність підстав та необхідності для накладення арешту на нього.

Отже, спираючись на вищенаведене доцільно зробити висновок, що в подальшому арешті віртуального активу, належного ОСОБА_4 , немає потреби, що є підставою для скасування арешту відповідно до положень абз. 2 ч. 1 ст. 174 КПК України.

Як убачається з пояснень, наданих ОСОБА_4 , від початку повномасштабного вторгнення він та його команда допомагали з доставкою гуманітарної допомоги громадянам України. Так, серед іншого, було поставлено у якості допомоги близько 500 тон, зокрема продуктів харчування, засобів гігієни, ліків, дронів, бронежелетів, шоломів тощо. У подальшому це призвело до офіційної співпраці з такими благодійними організаціями, як « Фонд ОСОБА_11 », «Повернись живим», «Разом для України» та ін.

Окрім того, надавалася допомога Консульству України у Польщі, до яких зверталися фонди та фізичні особи, в яких вилучали дрони та тепловізори (через відсутність експортної ліцензії, у зв`язку зі складанням адміністративних матеріалів). ОСОБА_4 надавалася допомога у звільненні такого конфіскованого товару та направлення його за призначенням до України. Отримавши ліцензію на ввезення дронів, було забезпечено умови належного (законного) експорту товарів подвійного та військового призначення.

Так, організаційна схема продажів передбачала наявність агентів (агентських відносин), які безпосередньо реалізовували дрони в Україні. Під час одного з періодів у агентів виникла заборгованість у національній валюті, у зв`язку з чим вони очікували надходження коштів від постачальників. Ними було запропоновано переказати ОСОБА_4 , як гарантію платежу за дрони, крипто-активи USDT (Tether) - виключно на період належного розрахунку у національній валюті (тобто до того моменту, як на рахунок зайде гривня). Відтак, на крипто-гаманець ОСОБА_4 було переказано Tether у якості гарантії подальшого платежу, після чого акаунт ОСОБА_4 було заблоковано.

Позбавлення ОСОБА_4 можливості користуватися, володіти, розпоряджатися віртуальним активом, на який накладено арешт, як захід забезпечення кримінального провадження, порушує права власності, користування, розпорядження ОСОБА_4 та суперечить ст. 1 Протоколу 1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод,

Із листа ГСУ НП України від 05.03.2024 вбачається, що досудове розслідування здійснюється Головним слідчим управлінням Національної поліції України за процесуальним керівництвом Офісу Генерального прокурора.

Представник особи, в інтересах якої подано клопотання в судове засідання не з`явився, про місце і час розгляду клопотання повідомлявся належним чином. Адвокат ОСОБА_3 через канцелярію суду подав заяву про розгляд клопотання за його відсутності.

Представник Офісу Генерального прокурора у судове засідання не з`явився, про час, дату та розгляд клопотання повідомлявся належним чином. Прокурор третього відділу управління процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення Департаменту нагляду за додержанням законів Національною поліцією України та органами, які ведуть боротьбу з організованою злочинністю, Офісу Генерального прокурора ОСОБА_8 через канцелярію суду подав заперечення, зазначивши, що слідчими Головного слідчого управління Національної поліції України, за процесуальним керівництвом прокурорів Офісу Генерального прокурора, здійснюється досудове розслідування в кримінальному провадженні № 0003834 від 07.11.2023, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч. 3, 5 ст. 190 КК України.

12.03.2024 прийнято рішення про приєднання до даного провадження матеріалів провадження № 00004639, оскільки наявні достатні підстави вважати, що кримінальні правопорушення, які розслідуються в рамках указаних проваджень, вчиненні одними тими ж особами.

Досудовим розслідуванням установлено, що у 2023 році під час повномасштабного вторгнення рф на територію України ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , діючи за попередньою змовою групою осіб, шляхом обману, під приводом поставки на користь військовослужбовців, волонтерів та юридичних осіб квадрокоптерів, які спрямовувалися для забезпечення відсічі агресії рф, заволодів грошовими коштами останніх в особливо великих розмірах.

Злочинна схема заволодіння коштами потерпілих полягала у тому, що ОСОБА_9 , діючи за попередньою змовою групою осіб, отримував від потерпілих кошти за повну вартість квадрокоптерів та брав на себе зобов?язання здійснити їх поставку в обумовлені строки.

У подальшому, в погоджені строки поставка квадрокоптерів не відбулася або здійснювалася не в повному обсязі. ОСОБА_9 пояснював потерпілим різні причини, які перешкоджають здійснити поставку квадрокоптерів, однак, вони не відповідали дійсності.

Після чого, ОСОБА_9 перестав виходити на зв?язок та кошти не повернув.

Потерпілі, маючи намір допомогти військовим підрозділам, які відсікають збройну агресію рф проти України, переводили ОСОБА_9 кошти за квадкрокоптери в повній сумі на надані ним банківські рахунки, картки та криптовалютні гаманці, сліпо вірячи в його порядність.

Після надходження коштів потерпілих на підконтрольні ОСОБА_9 рахунки та криптовалютні гаманці, останній здійснював їх переказ на інші підконтрольні рахунки та гаманці для безперешкодного доступу до них.

Для реалізації свого злочинного задуму, з метою заволодіння віртуальними активами потерпілих, направленими ОСОБА_9 в якості оплати за замовлені квадрокоптери, останній залучив ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , та інших осіб, шляхом виведення на їх криптовалютні гаманці активів потерпілих.

Під час досудового розслідування встановлено, що одним із контрагентів ОСОБА_10 був ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

У зв?язку з цим, 20.11.2023 криптоактиви, які знаходяться на криптовалютному гаманці ОСОБА_4 визнано речовими доказами, оскільки вони відповідають критеріям, визначеним ст. 98 КПК України.

Тому, прокурором у провадженні підготовлено відповідне клопотання про арешт криптоактивів, які знаходяться на криптовалютних гаманцях низки осіб, у тому числі ОСОБА_4 , з метою збереження речових доказів.

Далі, 22.11.2023 слідчим суддею Шевченківського районного суду м. Києва розглянуто подане клопотання прокурора та постановлено ухвалу про накладення арешту на криптоактиви, які знаходяться на криптовалютних гаманцях низки осіб, у тому числі ОСОБА_4 .

Станом на теперішній час слідство триває, вживаються заходи, спрямовані на встановлення об`єктивної істини у кримінальному провадженні, всіх причетних осіб.

У своєму клопотанні адвокат ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_4 , жодним чином не оспорив аргументи, викладені стороною обвинувачення в клопотанні про арешт майна та які відображено в ухвалі слідчого судді, тобто не навів вагомі факти, які суперечать позиції сторони обвинувачення.

Згідно норми ч. 4 ст. 107 КПК України фіксація за допомогою технічних засобів під час розгляду клопотання слідчим суддею не здійснювалась.

Слідчий суддя, вивчивши клопотання, матеріали, якими воно обґрунтовується, заяву прокурор, приходить до наступного.

Судовим розглядом встановлено, що слідчими Головного слідчого управління Національної поліції України, за процесуальним керівництвом прокурорів Офісу Генерального прокурора, здійснюється досудове розслідування в кримінальному провадженні № 0003834 від 07.11.2023, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч. 3, 5 ст. 190 КК України.

12.03.2024 прийнято рішення про приєднання до даного провадження матеріалів провадження № 00004639, оскільки наявні достатні підстави вважати, що кримінальні правопорушення, які розслідуються в рамках указаних проваджень, вчиненні одними тими ж особами.

22.11.2023 ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва задоволено клопотання прокурора в межах кримінального провадження № 0004639, серед іншого, накладено арешт на віртуальний актив, який знаходиться на крипто-гаманці онлайн-біржі з продажу віртуальних активів та криптовалюти «Binance» та перебуває у володінні ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; user ID: НОМЕР_1 , який підв?язаний до поштової скриньки - email: « ІНФОРМАЦІЯ_2 », з номером телефону НОМЕР_2 .

В частині зазначення мети накладення арешту на віртуальні активи, прокурор зазначив, окрім збереження речових доказів, й забезпечення спеціальної конфіскації. Натомість, спеціальна конфіскація застосовується у разі, коли майно вилучається в особи, яка не є власником або добросовісним володільцем такого майна. Однак, з моменту арешту віртуальних активів, власником якого є ОСОБА_4 , правоохоронні органи не вчинили жодних дій щодо встановлення обставин, яким чином ОСОБА_4 причетний до даного кримінального провадження, що підтверджує наявність обґрунтованих підстав для звільнення з-під арешту належного йому віртуального активу.

Таким чином, накладений ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва арешт на віртуальний актив, належний ОСОБА_4 , не виконує завдань, мети арешту, є безпідставним, суперечить приписам статей 170, 173 КПК України, що вказує на істотне порушення прав ОСОБА_4 як законного власника.

Відповідно до ст. 174 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.

Так, статтями, 16 КПК України встановлено, що загальною засадою кримінального провадження є недоторканість права власності. Позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Згідно ст. 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Ісмаїлов проти Росії» від 06.11.2008 року, де вказувалися порушення ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, в якому зазначено, що кожна фізична та юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше, як в інтересах суспільства на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права».

Між тим, статтею 28 КПК України передбачено, що під час кримінального провадження кожна процесуальна дія або процесуальне рішення повинні бути виконані або прийняті в розумні строки. Критерії для визначення розумності строків кримінального провадження визначені ч. 3 ст. 28 КПК України, однак він має бути об`єктивно необхідним для прийняття процесуальних дій та прийняття процесуальних рішень.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, продовження заходів забезпечення кримінального провадження, як упродовж досудового розслідування так і судового розгляду, ґрунтується на презумпції, що з перебігом ефективного розслідування справи та її судового розгляду зменшуються ризики, які стали підставою для застосування заходу забезпечення кримінального провадження, відповідно зі спливом певного часу орган досудового розслідування має навести додаткові доводи в обґрунтування наявних ризиків, що залишаються та їх аналіз, як підстави для подальшого втручання у права особи в тому числі щодо позбавлення або обмеження права власності.

Окрім того, Європейський суд з прав людини через призму своїх рішень неодноразово акцентував увагу на тому, що володіння майном повинно бути законним (див. рішення у справі "Іатрідіс проти Греції" [ВП], заява N 31107/96, п. 58, ECHR 1999-II). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див. рішення у справі "Антріш проти Франції", від 22 вересня 1994 року, Series А N 296-А, п. 42, та "Кушоглу проти Болгарії", заява N 48191/99, пп. 49 - 62, від 10 травня 2007 року). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити "справедливий баланс" між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див., серед інших джерел, рішення від 23 вересня 1982 року у справі "Спорронг та Льонрот проти Швеції", пп. 69 і 73, Series A N 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див., наприклад, рішення від 21 лютого 1986 року у справі "Джеймс та інші проти Сполученого Королівства", n. 50, Series A N 98).

Протягом досудового розслідування не встановлено, що віртуальні активи, які знаходяться на криптовалютному гаманці ОСОБА_4 , на який накладено арешт є предметом злочину чи отриманні незаконним шляхом.

Отже, відсутні обґрунтовані підстави накладення арешту на віртуальні активи, які знаходяться на криптовалютному гаманці ОСОБА_4 , оскільки він не мають жодного процесуального статусу у кримінальному провадженні.

При цьому, за встановлених обставин, слідчий суддя приходить до переконання, що віртуальні активи, які знаходяться на криптовалютному гаманці ОСОБА_4 , не були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, не зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть буди використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом.

Між тим, при застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження, слідчий суддя повинен діяти відповідно до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

За таких обставин, слідчий суддя дійшов висновку про задоволення клопотання та скасування арешту майна, накладеного на віртуальні активи, які знаходяться на криптовалютному гаманці ОСОБА_4 .

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 170-175, 309, 392, 532 КПК України, -

УХВАЛИВ:

Клопотання адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 про скасування арешту майна, накладеного ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва у справі № 761/43075/23 від 22.11.2023 у кримінальному провадженні № 0003834 від 07.11.2023 - задовольнити.

Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва у справі № 761/43075/23 від 22.11.2023 у кримінальному провадженні № 0003834 від 07.11.2023, на віртуальний актив «НОМЕР_3», який належить ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; user ID: НОМЕР_1 та який підв?язаний до поштової скриньки - email: « ІНФОРМАЦІЯ_2 », з номером телефону НОМЕР_2 .

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1