ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 лютого 2024 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

із секретарем ОСОБА_5 ,

за участі прокурора ОСОБА_6 ,

представника адвоката ОСОБА_7 ,

власника майна ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали провадження за апеляційною скаргою представника ОСОБА_7 в інтересах ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Октябрського районного суду м.Полтава від 01 грудня 2023 року, -

В С Т А Н О В И Л А :

Цією ухвалою задоволено клопотання прокурора Полтавської окружної прокуратури та накладено арешт на об`єкт нерухомого майна земельну ділянку (кадастровий номер :17:001:0079), площею 0,22 га., за адресою: АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_8 , із встановленням заборони користування, відчуження, розпоряджання та проведення будь-яких будівельних чи інших робіт.

Як вбачається зі змісту клопотання, слідчим відділом Полтавського РУП СУ ГУНП в Полтавській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні за №0000154 від 14.11.2023 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.364 КК України, за фактом зловживання владою та службовим становищем службовими особами при передачі у приватну власність земельних ділянок по АДРЕСА_2 , для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд за рахунок земель загального користування Полтавської міської ради (в тому числі зелених насаджень загального користування).

Відповідно до матеріалів провадження, рішенням виконавчого комітету Полтавської міської ради №155 від 13.04.2010 року земельну ділянку за адресою: АДРЕСА_3 , передано у приватну власність ОСОБА_9 для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд. В подальшому, даній земельній ділянці присвоєно кадастровий номер :17:001:0682. За договором купівлі-продажу від 22.11.2018 року, укладеного між ОСОБА_9 (продавець) та ОСОБА_10 (покупець), право власності на земельну ділянку набув ОСОБА_10 . У свою чергу, за договором купівлі-продажу від 08.02.2023 року ОСОБА_10 продав земельну ділянку ОСОБА_8 .

Також, рішенням виконавчого комітету Полтавської міської ради №369 від 12.08.2008 року земельну ділянку за адресою: АДРЕСА_1 , передано у приватну власність ОСОБА_9 для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд. В подальшому, даній земельній ділянці присвоєно кадастровий номер :17:001:0535. За договором купівлі-продажу від 22.11.2018 року, укладеного між ОСОБА_9 (продавець) та ОСОБА_11 (покупець), право власності на земельну ділянку набула ОСОБА_11 . У свою чергу, за договором купівлі-продажу від 08.02.2023 року ОСОБА_11 продала земельну ділянку ОСОБА_8 .

Рішенням виконавчого комітету Полтавської міської ради №131 від 27.03.2007 року земельну ділянку за адресою: АДРЕСА_1 , передано у приватну власність ОСОБА_12 для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд. В подальшому, даній земельній ділянці присвоєно кадастровий номер :17:001:0143. За договором купівлі-продажу від 21.05.2021 року, укладеного між ОСОБА_12 (продавець) та ОСОБА_11 (покупець), право власності на земельну ділянку набула ОСОБА_11 . У свою чергу, за договором купівлі-продажу від 08.02.2023 року ОСОБА_11 продала земельну ділянку ОСОБА_8

20.04.2023 року земельні ділянки по АДРЕСА_3 , АДРЕСА_1 та АДРЕСА_4 , були об`єднані, в результаті чого утворилася земельна ділянка (кадастровий номер :17:001:0079), площею 0,22 га, за адресою: АДРЕСА_1 , яка на праві приватної власності належить ОСОБА_8 .

Водночас, рішенням позачергової 24 сесії Полтавської міської ради 4 скликання від 21.04.2006 року затверджено генеральний план м.Полтава. Згідно викопіювання із плану, територію, на якій знаходиться частина земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1 , віднесено до „зелених насаджень загального користування. В подальшому, рішенням 20 сесії Полтавської міської ради 6 скликання від 16.03.2012 року затверджено генеральний план м.Полтава, відповідно до якого територію, на якій розташовується земельна ділянка за адресою: АДРЕСА_1 , віднесено до „території садибної забудови.

Згідно експлікації земель по довідці 6-зем (додано до технічної документації із землеустрою), землі за рахунок яких здійснюється відведення земельних ділянок обліковувалось як землі запасу та землі, не надані у власність та постійне користування в межах населених пунктів. Згідно висновку Полтавського сектору охорони навколишнього природного середовища (додано до технічної документації із землеустрою) на земельній ділянці по АДРЕСА_3 , наявні зелені насадження та земельна ділянка, яка вилучається та надається із земель Полтавської міської ради, не наданих у власність і користування.

Тобто, при прийнятті рішення про передачу у приватну власність земельних ділянок за адресами: АДРЕСА_3 та АДРЕСА_1 , було проігноровано імперативні норми закону щодо неможливості передачі земель загального користування населених пунктів у приватну власність.

На підставі ухвали слідчого судді Октябрського районного суду м.Полтава від 10.07.2023 року в межах кримінального провадження №00001810 від 22.06.2023 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.246 КК України, 25.07.2023 року за адресою АДРЕСА_1 , виявлено 29 сироростучих зрубів дерев породи „дуб. Також на земельній ділянці встановлено 4 ростучих дерева. Протокол огляду земельної ділянки долучено до матеріалів кримінального провадження №0000154 від 14.11.2023 року на підставі запиту прокурора та постанови про дозвіл на розголошення даних досудового розслідування від 17.11.2023 року.

17.11.2023 року постановою слідчого СВ Полтавського РУП ГУНП в Полтавській області земельну ділянку (кадастровий номер :17:001:0079), по АДРЕСА_1 , визнано речовим доказом.

З огляду на вказане, в ході досудового розслідування виникла необхідність у збереженні майна, яке є об`єктом кримінально-протиправних дій, а також може бути використано як доказ у кримінальному провадженні. Збереження майна на час проведення досудового розслідування можливе лише за умови накладення арешту на час проведення досудового розслідування у даному кримінальному провадженні.

Задовольняючи клопотання, слідчий суддя, посилаючись на положення ст.170 КПК України, вказав на наявність підстав вважати, що зазначене майно може мати відношення до вчинення кримінального правопорушення, а тому вважав за необхідне вжити заходи задля збереження речових доказів.

В поданій апеляційній скарзі, із внесеними до неї доповненнями, представник власника майна просить ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову, якою в задоволенні клопотання прокурора відмовити, оскільки прокурором не надано достатніх і належних доказів на обґрунтування необхідності накладення арешту.

ОСОБА_8 , як власник земельної ділянки, жодного відношення до кримінального провадження не має, а майно не відповідає ознакам ст.98 КПК України. У даному кримінальному провадженні жодній особі не повідомлено про підозру.

При цьому, ОСОБА_8 являється добросовісним набувачем земельної ділянки, яку законно придбав у 2023 році шляхом купівлі-продажу. Крім того, право власності на ділянку отримано у 2010 році в порядку безоплатної приватизації на підставі рішення виконавчого комітету Октябрської районної в м.Полтава ради, яке на даний час є чинним та в судовому порядку не оскаржувалось.

Заслухавши доповідача, представника ОСОБА_7 та власника майна ОСОБА_8 , які підтримали подану апеляційну скаргу, думку прокурора, яка просила залишити її без задоволення, а ухвалу слідчого судді без змін, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів прийшла до такого висновку.

Відповідно до ч.2 ст.173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати:

1) правову підставу для арешту майна;

2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу);

3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу);

3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу);

4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу);

5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження;

6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Згідно з ч.3 ст.132 КПК України застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що:

1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження;

2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора;

3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням.

Наведені вимоги закону слідчим суддею не дотримані.

Диспозицією ч.1 ст.364 КК України передбачено відповідальність за зловживання владою або службовим становищем, тобто умисне, з метою одержання будь-якої неправомірної вигоди для самої себе чи іншої фізичної або юридичної особи використання службовою особою влади чи службового становища всупереч інтересам служби, якщо воно завдало істотної шкоди охоронюваним законом правам, свободам та інтересам окремих громадян або державним чи громадським інтересам, або інтересам юридичних осіб.

Відповідно до Примітки, шкода, передбачена цією частиною статті, визнається істотною, якщо вона в сто і більше разів перевищує неоподатковуваний мінімум доходів громадян.

З об`єктивної сторони зловживання владою або службовим становищем відноситься до злочинів з матеріальним складом. Тому, крім діяння, її обов`язковими ознаками є матеріальна шкода, спричинена службовою особою, а також причинний зв`язок між цією шкодою і самим зловживанням.

Матеріали клопотання не містять жодних даних щодо того, що внаслідок дій службових осіб спричинено істотну шкоду, в чому вона виразилась та яка сума цієї шкоди.

Обґрунтовуючи клопотання про накладення арешту на майно, прокурор вказав про необхідність збереження майна, яке є об`єктом кримінально-протиправних дій, а також може бути використано як доказ у кримінальному провадженні.

Разом з тим, прокурор у своєму клопотанні не навів об`єктивних доводів про те, яким чином земельна ділянка бути знаряддям злочину, що розслідується, зберегти на собі його сліди або містити інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження. Тобто, вказане майно не являється безпосереднім об`єктом кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.364 КК України, та не відповідає критеріям, визначеним ст.98 КПК України.

При цьому, ОСОБА_8 являється добросовісним набувачем земельної ділянки, яку законно придбав у 2023 році шляхом купівлі-продажу. Право власності на ділянку отримано у 2010 році в порядку безоплатної приватизації на підставі рішення виконавчого комітету Октябрської районної в м.Полтава ради, яке на даний час є чинним та в судовому порядку не оскаржувалось.

Таким чином слідчий суддя, в порушення вимог ст.ст. 171, 173 КПК України, не оцінив підстави для накладення арешту, розумність і співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для власників майна та третіх осіб.

Крім того, як вбачається з матеріалів провадження, слідчим органом здійснюється досудове розслідування нетяжкого кримінального правопорушення, інкриміновані дії здійснені в період до 2010 року.

14.11.2023 року, тобто, на момент внесення відомостей до ЄРДР, визначені п.3 ч.1 ст.49 КК України строки давності для притягнення до кримінальної відповідальності закінчились, що є підставою для закриття кримінального провадження у відповідності до п.3-1 ч.1 ст.284 КПК України.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає за необхідне ухвалу слідчого судді скасувати у зв`язку з невідповідністю висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження та постановити нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні клопотання прокурора.

Отже, апеляційна скарга підлягає задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_7 в інтересах ОСОБА_8 задовольнити.

Ухвалу слідчого судді Октябрського районного суду м.Полтава від 01 грудня 2023 року скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою в задоволенні клопотання прокурора Полтавської окружної прокуратури про арешт майна на земельну ділянку (кадастровий номер :17:001:0079), площею 0,22 га., за адресою: АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_8 , відмовити.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4