ПРИМОРСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ОДЕСИ1
УХВАЛА

29 квітня 2024 року м. Одеса

Приморський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3

захисників - ОСОБА_4 , ОСОБА_5

обвинувачених - ОСОБА_6 , ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання захисника ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_8 та захисника ОСОБА_5 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 про скасування арешту майна, клопотання захисника ОСОБА_5 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 та заяву ОСОБА_9 про повернення суми застави, у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , у скоєнні злочину, передбаченого ч.3 ст. 332 КК України, -

встановив:

В провадженні Приморського районного суду м. Одеси перебуває кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_6 та ОСОБА_7 у скоєнні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України.

Захисником ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_8 до суду були подані клопотанні про скасування арешту на майно, зокрема автомобілі марки «Toyota Camry» та марки «Сhevrolet Bolt Ev 2021». Обґрунтовуючи клопотання захисникзазначає, що на даному етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування не виправдовують таке втручання у права та інтереси володільця транспортних засобів, у зв`язку із чим об`єктивно відпала потреба у застосуванні арешту.

Крім того, захисниками ОСОБА_5 та ОСОБА_4 до суду були надані клопотання про скасування арешту на майно, зокрема мобільні телефони марки «Xiaomi Redmi Note 10», в корпусі чорного кольору ІМЕІ 1: НОМЕР_1 ; ІМЕІ 2: НОМЕР_2 та марки «IPhone 14 Pro», в чорному кольорі, які обґрунтовуються тим, що на даному етапі судового розгляду, стороною обвинувачення реалізовані всі процесуальні дії і потреби КПК України щодо проведення експертиз, а тому подальше знаходження майна у розпорядженні сторони обвинувачення немає необхідності.

Також, захисник ОСОБА_5 та ОСОБА_9 надали до суду клопотання про повернення сум застави, внесених за обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , обґрунтовуючи їх тим, що строк дії застави закінчився.

Прокурор у судовому засіданні не заперечував проти задоволення клопотання сторони захисту в частині скасування арешту на автомобіль Тойота, зазначивши, що він не має значення в рамках даного кримінального провадження, водночас заперечував проти задоволення клопотань про скасування арешту на автомобіль Шевроле, мобільні телефони, а також щодо повернення внесеної суми застави.

Заслухавши думки учасників провадження, дослідивши доводи клопотань та матеріали кримінального провадження, суд приходить до наступного.

Вирішуючи питання щодо клопотання захисника ОСОБА_5 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 та заяви ОСОБА_9 про повернення суми застави, внесеної за обвинуваченого ОСОБА_6 , суд зазначає наступне.

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 01.06.2023 року відносно ОСОБА_6 застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою, з визначенням розміру застави, в якості альтернативного запобіжного заходу, у розмірі 20 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 53680 грн. та покладено у разі внесення застави на ОСОБА_6 певні обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України

В подальшому, ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 18.07.2023 року продовжено відносно ОСОБА_6 строк дії обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України. Строк дії ухвали було встановлено до 18.09.2023 року, при цьому прокурор не звертався до суду із клопотанням про продовження дії обов`язків, передбачених КПК України.

Окрім того, ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 21.07.2023 року застосовано відносно ОСОБА_7 запобіжний захід у виді тримання під вартою, з визначення розміру застави, в якості альтернативного запобіжного заходу, у розмірі 23 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 63732 грн. та покладено у разі внесення застави на ОСОБА_7 певні обов`язки, передбачені ч.5 ст. 194 КПК України. Строк дії ухвали було встановлено до 17.09.2023 року, при цьому прокурор не звертався до суду із клопотанням про продовження дії обов`язків, передбачених КПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Так, частинами 1-3 ст. 182 КПК України передбачено, що застава полягає у внесенні коштів у грошовій одиниці України на спеціальний рахунок, визначений в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, з метою забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків, під умовою звернення внесених коштів у доход держави в разі невиконання цих обов`язків. Можливість застосування застави щодо особи, стосовно якої застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, може бути визначена в ухвалі слідчого судді, суду у випадках, передбачених частинами третьою або четвертою статті 183 КПК України.

Застава може бути внесена як самим підозрюваним, обвинуваченим, так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем).

Згідно із ч. 6 ст. 182 КПК України з моменту звільнення підозрюваного, обвинуваченого з-під варти внаслідок внесення застави, визначеної слідчим суддею, судом в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, підозрюваний, обвинувачений, заставодавець зобов`язані виконувати покладені на них обов`язки, пов`язані із застосуванням запобіжного заходу у вигляді застави.

Водночас, чинні положення кримінального процесуального закону не визначають конкретного строку дії запобіжного заходу у виді застави.

При цьому, з аналізу положень ч. 3 ст. 182 КПК України, вбачається, що на підозрюваного при застосування запобіжного заходу у виді застави автоматично в обов`язковому порядку покладаються обов`язки із забезпечення його належної процесуальної поведінки та його явки за викликом.

Тобто, обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України є додатковими, а тому їх припинення, не припиняє дію обов`язків визначених ч. 3 ст. 182 КПК України та не пливає на продовження дії запобіжного заходу у виді застави в кримінальному провадженні.

Таким чином, системний аналіз норм чинного КПК України свідчить, що застава є безстроковим запобіжним заходом ( в межах розумних строків кримінального провадження) та повертається лише при зміні запобіжного заходу, із винесенням вироку, якщо її не було звернуто в дохід держави на виконання вироку в частині майнових стягнень, або закриття кримінального провадження. Водночас, закінчення строку дії покладених на підозрюваного слідчим суддею обов`язків не припиняє дію основного запобіжного заходу, а саме застави, та не є підставою або умовою для повернення суми застави, визначеної в ухвалі про застосування запобіжного заходу.

Враховуючи вищевикладене, суд зауважує на тому, що клопотання про повернення застави є передчасним та таким, що суперечить меті застосування запобіжного заходу, зокрема меті застосованого відносно обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді застави, оскільки розгляд справи не закінчено, остаточне рішення у справі не прийнято, а тому таке клопотання не підлягає задоволенню.

Вирішуючи клопотання захисників ОСОБА_4 та ОСОБА_5 про скасування арешту на майно, зокрема мобільні телефони, а також клопотання захисника ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_8 про скасування арешту на майно, а саме автомобілі, суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 170 КК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Відповідно до ч. 1 ст. 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Так, ухвалами слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 01.06.2023 року накладено арешти на майно, зокрема на: мобільний телефон марки «IPHONE 14 Pro» в корпусі чорного кольору, ІМЕІ 1: НОМЕР_3 , ІМЕІ2: НОМЕР_4 з сім-картою із номером НОМЕР_5 ; мобільний телефон марки «ХІАОМІ REDMI NOTE 10» в корпусі чорного кольору, ІМЕІ1: НОМЕР_1 , ІМЕІ2: НОМЕР_2 , з сім-карткою мобільного оператора з номером НОМЕР_6 , при цьому правовою підставою для арешту вказаного майна слугувало виключення можливості втрати слідів злочину та можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні.

При цьому, зі змісту вищезазначеної ухвали вбачається, що зазначені мобільні телефони визнанні речовими доказами в даному кримінальному провадженні.

З урахуванням вищевикладеного, а також враховуючи, що зазначені мобільні телефони в подальшому можуть підлягати дослідженню під час судового розгляду кримінального провадження, суд не вбачає підстав для задоволення клопотань сторони захисту та скасування арешту на вказане майно.

Окрім того, в межах даного кримінального провадження, ухвалами слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 01.06.2023 року накладено арешти на майно, шляхом заборони розпорядження та користування, зокрема: на автомобіль марки «Chevrolet Bolt Ev 2021» білого кольору, д.н.з. НОМЕР_7 ; на автомобіль марки «ТОYОТА САМRY» сірого кольору, д.н.з. НОМЕР_8 .

Разом із цим, зі змісту вищевказаної ухвали слідчого судді, вбачається, що зазначені автомобілі визнанні речовими доказами в даному кримінальному провадженні.

Водночас, стороною захисту надано довідку державного нотаріуса, відповідно до якої 12.06.2023 року державним нотаріусом Приморської державної нотаріальної контори у м. Одеса зведено спадкову справу №201Б/2023 до майна померлого 16.12.2022 року гр. ОСОБА_10 . Так, до складу спадкового майна входить: автомобіль марки «Chevrolet Bolt Ev 2021» білого кольору, д.н.з. НОМЕР_7 ; на автомобіль марки «ТОYОТА САМRY» сірого кольору, д.н.з. НОМЕР_8 . При цьому, з вищезгаданої довідки вбачається, що єдиним спадкоємцем померлого є ОСОБА_8 .

За вказаних обставин, на думку суду, для ефективного судового провадження у цій справі, з урахуванням конкретних її обставин справи та ризику подальшої втрати арештованого майна, як речових доказів, існує потреба у вжитті заходів забезпечення кримінального провадження, зокрема накладення арешту на вказані автомобілі, до встановлення всіх фактичних обставин вчинення кримінального правопорушення, що цілком відповідає вимогам ст. 2 КПК України.

Разом з цим, вирішуючи питання про накладення арешту на автомобілі із тимчасовим позбавленням права на його користування, які успадковує ОСОБА_8 після смертіф їх власника ОСОБА_10 , суд враховує положення ч. 11 ст. 170 КПК України, згідно якої, заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна. Підтвердження таких обставин в матеріалах справи відсутні, та сторона обвинувачення їх наявність не довела, а тому суд дійшов до переконання, що на даний час відсутні підстави застосовувати такі обмеження як заборона користування арештованими транспортними засобами, як на даний час перебувають на арештмайданчику, а ОСОБА_8 , як єдиний спадкоємець позбавляється права офомити свої спадкові права після смерті батька.

Разом із цим, суд зауважує на тому, що прокурор в судовому засіданні не надав раціонального пояснення щодо можливості скасування арешту на автомобіль «Тойота», зазначивши при цьому, що воно не має значення в рамках даного кримінального провадження, проте, як вже зазначалось вище, зазначений автомобіль визнано речовим доказом, доля якого за чинними нормами процесуального закону вирішується за результатами розгляду справи по суті.

З урахуванням вищевикладеного, суд вважає за можливе частково скасувати арешт на вищевказані автомобілі, зокрема в частині заборони користування ними, оскільки в зазначеному кримінальному провадженні вони визнанні речовими доказами та їх доля буде вирішуватись відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

Керуючись ст. ст. 369-372, 376 КПК України, суд -

постановив:

У задоволенні клопотань захисників ОСОБА_4 та ОСОБА_5 про скасування арешту на майно, а саме мобільні телефони, захисника ОСОБА_5 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 та заяви ОСОБА_9 про повернення суми застави - відмовити.

Клопотання захисника ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_8 про скасування арешту на майно, а саме автомобілі - задовольнити частково.

Арешти на майно, накладенні ухвалами слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 01.06.2023 року (єдиний унікальний номер справи №947/26496/22), зокрема на: - автомобіль марки «Toyota Camry», сірого кольору, державні номерні знаки НОМЕР_8 (провадження: №1-кс/947/6907/23); - автомобіль марки «Сhevrolet Bolt Ev 2021», білого кольору, державні номерні знаки НОМЕР_9 (провадження: №1-кс/947/6908/23), - скасувати в частині заборони користування зазначеним майном.

У задоволенні іншої частини клопотань захисника ОСОБА_4 - відмовити.

Ухвала оскарженню в апеляційному порядку не підлягає.

Суддя

Приморського районного суду м. Одеси ОСОБА_1

29.04.2024

Єдиний унікальний номер справи: №522/17180/23

Номер провадження № 1-кп/ 522/2455/24

Головуючий суддя- ОСОБА_1