Справа №613/726/23 Провадження № 1-кп/613/53/24
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 червня 2024 року м. Богодухів

Богодухівський районний суд Харківської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Богодухові в режимі відеоконференції клопотання прокурора Харківської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону ОСОБА_3 про звернення застави в дохід держави та зміну запобіжного заходу на тримання під вартою у кримінальному провадженні №0000595 від 31.03.2023 за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Барвінкове, українця, громадянина України, з вищою освітою, не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.407 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Богодухівського районного суду Харківської області перебуває кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 за ч. 5 ст. 407 КК України.

28.03.2024 прокурором було подано клопотання про звернення застави в дохід держави та застосування до ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою одночасно з клопотанням про надання дозволу на затримання обвинуваченого з метою його приводу до суду для розгляду вказаного клопотання.

В обґрунтування зазначених клопотань прокурор посилається на те, що ОСОБА_4 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України. Ухвалою суду від 29.07.2023 стосовно ОСОБА_4 було продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з визначенням застави у 107360,00 грн. 08.08.2023 ОСОБА_4 був звільнений з-під варти у зв`язку з внесенням застави, з покладенням обов`язків, передбачених ст.194 КПК України, зокрема, прибувати до суду на першу вимогу, не відлучатися з постійного місця несення військової служби, яке буде визначено його командуванням, та з населеного пункту, в якому він проживає, без дозволу прокурора або суду, повідомляти прокурора чи суд про зміну місця проживання та/або роботи. Обвинуваченому було роз`яснено, що з моменту звільнення з-під варти внаслідок внесення застави він зобов`язаний виконувати вказані обов`язки. Однак, обвинувачений ОСОБА_4 в судове засідання, призначене на 23.10.2023, не з`явився, про дату, час та місце судового засідання повідомлявся належним чином, про причини неявки суду не повідомив, у зв`язку з чим ухвалою суду від 23.10.2023 до обвинуваченого ОСОБА_4 застосовано привід в судове засідання на 20.11.2023. Відомості про виконання ухвали суду у прокурора та суду відсутні. В подальшому ОСОБА_4 не з`явився в судове засідання, призначене на 01.03.2024, у зв`язку з чим ухвалою суду від 01.03.2024 до обвинуваченого було застосовано привід в судове засідання, призначене на 28.03.2024. Відомості про виконання вказаної ухвали суду у прокурора та у суду відсутні. Вказані систематичні неявки до зали судових засідань свідчать про невиконання обвинуваченим ОСОБА_4 обов`язків, передбачених ст.194 КПК України, покладених на нього ухвалою суду від 29.07.2023, та про наявність ризику переховування від суду, передбаченого п.1 ч.1 ст.177 КПК України. Отже, є достатні підстави вважати, що обвинувачений уникає явки до суду з метою ухилення від кримінальної відповідальності. Враховуючи викладене, на думку прокурора, наявні підстави, передбачені ч.ч.8-10 ст.182 КПК України, для звернення застави у дохід держави та зміни ОСОБА_4 запобіжного заходу із застави на тримання під вартою у зв`язку з невиконанням обов`язків, передбачених ст.194 КПК України та наявністю ризиків, передбачених ст.177 КПК України.

У судовому засіданні прокурор підтримав подане клопотання про звернення застави у дохід держави та зміну запобіжного заходу на тримання під вартою ОСОБА_4 з підстав, викладених у клопотанні.

Обвинувачений в судовому засіданні не заперечував проти клопотання прокурора про звернення застави у дохід держави та про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Пояснив, що після внесення застави та звільнення з-під варти у серпні 2023 року контракт про проходження військової служби з ним було розірвано та його звільнено зі служби у зв`язку з порушенням трудової дисципліни. Після цього він не зміг знайти нове місце служби або місце роботи, оскільки втратив свої документи, у т.ч. військовий квиток, під час переїзду від дружини. Наразі ніде не працює. До суду він не з`являвся, оскільки не отримував повісток, у свою чергу, повістки ним не отримувались, оскільки він змінив місце проживання, не мав жодної адреси та втратив мобільний телефон. Так, за зареєстрованим місцем проживання АДРЕСА_1 , яке є місцем проживання його дружини, він не проживає, шлюбні відносини між ними припинено, дружина подала позов до суду про розірвання шлюбу. З батьками він також не проживає. Підтвердив, що був обізнаним про обов`язки, які покладені на нього судом та підлягали виконанню ним після внесення за нього застави, та про наслідки порушення таких обов`язків, однак, не повідомив суд про зміну місця проживання, звільнення зі служби та втрату засобів зв`язку.

Вислухавши думку прокурора та обвинуваченого, розглянувши клопотання прокурора, дослідивши матеріали справи, суд зазначає наступне.

Згідно зі ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Згідно з ч. 1 ст. 182 КПК України застава полягає у внесенні коштів у грошовій одиниці України на спеціальний рахунок, визначений в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, з метою забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків, під умовою звернення внесених коштів у дохід держави в разі невиконання цих обов`язків. Можливість застосування застави щодо особи, стосовно якої застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, може бути визначена в ухвалі слідчого судді, суду у випадках, передбачених частинами третьою або четвертою статті 183 цього Кодексу.

Відповідно до вимог ч. 4 ст. 202 КПК України підозрюваний, обвинувачений звільняється з-під варти після внесення застави, визначеної слідчим суддею, судом в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, якщо в уповноваженої службової особи місця ув`язнення, під вартою в якому він перебуває, відсутнє інше судове рішення, що набрало законної сили і прямо передбачає тримання цього підозрюваного, обвинуваченого під вартою.

З моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави підозрюваний, обвинувачений вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

За приписами ч. 3 ст. 182 КПК України при застосуванні запобіжного заходу у вигляді застави підозрюваному, обвинуваченому роз`яснюються його обов`язки і наслідки їх невиконання, а заставодавцю - у вчиненні якого кримінального правопорушення підозрюється чи обвинувачується особа, передбачене законом покарання за його вчинення, обов`язки із забезпечення належної поведінки підозрюваного, обвинуваченого та його явки за викликом, а також наслідки невиконання цих обов`язків.

У разі внесення застави згідно з ухвалою слідчого судді, суду щодо особи, стосовно якої раніше було обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, передбачені цією частиною роз`яснення здійснюються уповноваженою службовою особою місця ув`язнення.

Відповідно до ч.ч. 8-10 ст. 182 КПК України у разі якщо підозрюваний, обвинувачений, будучи належним чином повідомлений, не з`явився за викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду без поважних причин чи не повідомив про причини своєї неявки, або якщо порушив інші покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору.

Питання про звернення застави в дохід держави вирішується слідчим суддею, судом за клопотанням прокурора або за власною ініціативою суду в судовому засіданні за участю підозрюваного, обвинуваченого, заставодавця, в порядку, передбаченому для розгляду клопотань про обрання запобіжного заходу.

У разі звернення застави в дохід держави слідчий суддя, суд вирішує питання про застосування до підозрюваного, обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді застави у більшому розмірі або іншого запобіжного заходу з урахуванням положень частини сьомої статті 194 цього Кодексу.

З наведеного вище слідує, що звернення застави в дохід держави є невід`ємною складовою зміни запобіжного заходу в вигляді застави, яка передбачена частинами 8 та 10 статті 182 КПК України, та охоплюється поняттям застосування запобіжного заходу в вигляді застави.

У зв`язку із викладеним, звернення застави в дохід держави має (із врахуванням особливостей цього заходу) відповідати встановленим правилам застосування заходів забезпечення кримінального провадження.

Ухвалою слідчого судді Ленінського районного суду м. Харкова від 14.04.2023 по справі № 642/1836/23 до обвинуваченого ОСОБА_4 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 10 червня 2023 року включно з визначенням суми застави.

Ухвалою Богодухівського районного суду Харківської області від 29.05.2023 за клопотанням прокурора продовжено дію запобіжного заходу стосовно обвинуваченого ОСОБА_4 у вигляді тримання під вартою до 27 липня 2023 року включно. Визначено ОСОБА_4 заставу у 40 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 107360 грн..

Ухвалою Богодухівського районного суду Харківської області від 26.07.2023 за клопотанням прокурора продовжено дію запобіжного заходу стосовно обвинуваченого ОСОБА_4 у вигляді тримання під вартою до 24 вересня 2023 року включно. Визначено ОСОБА_4 заставу у 40 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 107360 грн..

Вказаною ухвалою у разі внесення застави, на підставі ч.5 ст.194 КПК України, покладено на ОСОБА_4 наступні обов`язки:

- прибувати до суду на першу вимогу;

- не відлучатися з постійного місця несення військової служби, яке буде визначено його командуванням, без дозволу прокурора або суду, не відлучатися з населеного пункту, в якому він проживає чи перебуває, без дозволу прокурора або суду;

- повідомляти прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи.

Роз`яснено обвинуваченому, що у разі внесення застави та з моменту звільнення обвинуваченого з-під варти внаслідок внесення застави, визначеної у даній ухвалі, обвинувачений зобов`язаний виконувати покладені на нього обов`язки, пов`язані із застосуванням запобіжного заходу у вигляді застави. У разі невиконання обов`язків заставодавцем, а також якщо обвинувачений, будучи належним чином повідомлений, не з`явиться за викликом до суду без поважних причин чи не повідомить про причини своєї неявки, або якщо порушить інші покладені на нього при застосуванні застави обов`язки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору. У разі звернення застави в дохід держави суд вирішує питання про застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді застави в більшому розмірі або іншого більш суворого запобіжного заходу.

Копію вказаної ухвали ОСОБА_4 отримав під підпис 26.07.2023.

Ухвалою Богодухівського районного суду Харківської області від 03.08.2023 по справі № 613/726/23 призначено судовий розгляд по кримінальному провадженню № 0000595 за обвинуваченням ОСОБА_4 та призначено розгляд справи на 03.08.2023 о 14 год. 30 хв.

03.08.2023 було розпочато розгляд справи по суті за участю прокурора та обвинуваченого, в судовому засіданні було оголошено перерву до 08.08.2023 до 10 год. 30 хв.

Відповідно до повідомлення Державної установи «Харківський слідчий ізолятор» від 08.08.2023, повідомлення Територіального управління Державної судової адміністрації України у Харківській області від 07.08.2023 та розписки від 07.08.2023, за ОСОБА_4 була внесена застава в сумі 107500 грн., заставодавець ОСОБА_5 (т.1, а.с.171-173).

07.08.2023 ОСОБА_4 був звільнений з Державної установи «Харківський слідчий ізолятор» після внесення застави.

Відповідно до наявної в матеріалах справи розписки, наданої ОСОБА_4 уповноваженій службовій особі начальнику ВКВСР ДУ «Харківській слідчий ізолятор», обвинуваченому відповідно до ч.3, ч.8 ст.182 КПК України роз`яснено обов`язки, покладені ухвалою суду та вимогами ст.194 КПК України: прибувати до суду за першою вимогою; не відлучатися з постійного місця несення військової служби, не відлучатися з населеного пункту, в якому він проживає чи перебуває, без дозволу прокурора або суду; повідомляти суд про зміну свого місця проживання або роботи. Також йому роз`яснено, що у разі неприбуття за викликом до суду без поважних причин або неповідомлення про причини неявки, а також у випадку порушення інших покладених на нього обов`язків, застава звертається у дохід держави і використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору (т.1, а.с.174).

Таким чином, ОСОБА_4 було неодноразово роз`яснено під розписку про умови запобіжного заходу у вигляді застави та обов`язки, покладені на нього у разі звільнення з-під варти під заставу (у т.ч. прибуття до суду на першу вимогу та повідомлення про причини неявки у разі неможливості прибуття, повідомлення про зміну місця роботи та місця проживання), а також про наслідки порушення цих обов`язків звернення застави у дохід держави та можливість обрання більш суворого запобіжного заходу, у т.ч. перебування під вартою.

08.08.2023 ОСОБА_4 взяв участь у судовому засіданні, та під розписку був повідомлений про наступну дату судового засідання 18.09.2023 об 11 год. 00 хв.

Після цього ОСОБА_4 , який належним чином повідомлявся про дату, час та місце розгляду справи (як повісткою, направленою засобами поштового зв`язку, так і за допомогою направлення судових повісток SMS-повідомленнями на номер телефону, вказаний обвинуваченим), не з`явився у судові засідання, призначені на 18.09.2023, 23.10.2023, 20.11.2023, 08.12.2023, 10.01.2024, 05.02.2024, 01.03.2024, 28.03.2024, 29.04.2024 та 24.05.2024, жодного разу не повідомив про причини неприбуття та не подав клопотання про відкладення судового засідання.

Ухвалою суду від 23.10.2023 за клопотанням прокурора застосовано привід до обвинуваченого ОСОБА_4 у судове засідання, призначене на 20 листопада 2023 року. Ухвалу для виконання направлено до Богодухівського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Харківській області.

Відповідно до повідомлення Богодухівського РВП ГУНП в Харківській області від 20.11.2023 № 7559вс/119-71/01-2023, працівниками поліції неодноразово здійснено виїзд за місцем мешкання обвинуваченого за адресою: АДРЕСА_1 , однак, з домоволодіння ніхто не виходив, номер телефону, який значиться у кримінальному провадженні ) не обслуговується, місцезнаходження ОСОБА_4 на момент виконання ухвали суду не встановлено, у зв`язку з чим привід виконати неможливо.

Ухвалою суду від 01.03.2024 за клопотанням прокурора застосовано привід обвинуваченого ОСОБА_4 , який проходить службу та фактично знаходиться у Військовій частині НОМЕР_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , до Богодухівського районного суду Харківської області у судове засідання, призначене на 28 березня 2024 року о 09 год. 30 хв..

Ухвалу для виконання направлено до ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Разом з тим, відомостей про причини невиконання вказаної ухвали до суду не надано.

Поштові відправлення з судовими повістками, надісланими судом за зареєстрованим місцем проживання обвинуваченого, яке було ним повідомлено суду АДРЕСА_1 , поверталися з відміткою «за закінченням терміну зберігання».

Жодний із телефонних номерів ОСОБА_4 , які були повідомлені ним суду та наявні у матеріалах кримінального провадження, не був доступним та судові повістки, направлені СМС-повідомленнями, не були доставлені з причин «абонент тимчасово недоступний».

Надіслана судом повістка за адресою фактичного проживання ОСОБА_4 адресою батьків обвинуваченого, яка була повідомлена його дружиною АДРЕСА_2 повернулась без вручення адресату з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою».

Незважаючи на вжиті судом заходи, протягом тривалого часу фактичне місце перебування ОСОБА_4 не було встановленим та залишалося не відомим ані прокурору, ані суду.

Неявка ОСОБА_4 в судові засідання протягом півроку поспіль, неповідомлення ним причин неявки у судові засідання, неповідомлення обвинуваченим про зміну свого фактичного місця проживання та місця служби, а також номеру телефону свідчать про ухилення обвинуваченого від прибуття до суду та слугували підставою для оголошення обвинуваченого у розшук ухвалою суду від 24.05.2024.

Невиконання обвинуваченим обов`язку прибуття до суду, а також обов`язку не відлучатися з постійного місця несення військової служби, а поза несенням служби - з населеного пункту, в якому він проживає чи перебуває, без дозволу прокурора або суду, обов`язку повідомити прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи є підставою для звернення внесеної застави у дохід держави та розгляду питання про зміну запобіжного заходу стосовно ОСОБА_4 на більш суворий.

Відповідно до п. 1 ч.1, ч.2 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам, зокрема, переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

За приписами ч. 1 ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного, обвинуваченого; майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; ризик продовження чи повторення протиправної поведінки, зокрема ризик летальності, що його створює підозрюваний, обвинувачений, у тому числі у зв`язку з його доступом до зброї.

Судом враховано, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, а саме самовільне залишення місця служби, вчинене військовослужбовцем в умовах воєнного стану.

Так, ОСОБА_4 обвинувачується в тому, що він, будучи військовослужбовцем, який проходить службу за контрактом, перебуваючи на посаді офіцера групи сил підтримки штабу військової частини НОМЕР_1 Збройних сил України, 21.03.2023, перебуваючи на об`єкті несення служби, тимчасовому місці розташування підрозділу групи сил підтримки штабу військової частини НОМЕР_1 Збройних сил України (поблизу АДРЕСА_3 ), реалізуючи свій раптово виниклий злочинний умисел, спрямований на ухилення від військової служби, з мотивів небажання виконувати обов`язки військової служби та незаконно ухилитися від неї, маючи об`єктивні можливості продовжувати несення служби, в умовах воєнного стану, в порушення вимог ст.ст.65, 68 Конституції України, ст.17 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу», ст.ст.11, 16, 49 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст.1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, не одержави дозволу відповідних командирів або начальників, за відсутності поважних причин, самовільно залишив місце служби - тимчасове місце розташування підрозділу групи сил підтримки штабу військової частини НОМЕР_1 Збройних сил України (поблизу АДРЕСА_3 ), та до 31.03.2023 проводив час на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби.

Оцінку обґрунтованості підозри було надано в ухвалі слідчого судді Ленінського районного суду м. Харкова від 14.04.2023 по справі № 642/1836/23 про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Виходячи зі змісту показань ОСОБА_4 , наданих у судовому засіданні, ним не оспорювалась обґрунтованість пред`явленого обвинувачення та підтверджено факт події самовільного залишення військової частини.

Перевірка судом обґрунтованості пред`явленого обвинувачення та правомірності кваліфікації дій ОСОБА_4 за ч.5 ст.407 КК України є завданням судового провадження, яке триває наразі, і для забезпечення якого необхідним є належне виконання своїх процесуальних обов`язків усіма учасниками провадження.

Суд бере до уваги правову позицію ЄСПЛ, викладену в рішенні за скаргою «Ферарі-Браво проти Італії», відповідно до якої затримання та тримання особи під вартою, безумовно, можливе не лише у випадку доведеності факту вчинення злочину та його характеру, оскільки така доведеність сама по собі і є метою розгляду провадження, сприяти якому має тримання під вартою.

Отже, беручи до уваги, що обвинуваченим не заперечується факт події, про яку зазначено в обвинувальному акті, у суду, на даний час, відсутні підстави вважати пред`явлену ОСОБА_4 підозру необґрунтованою.

При цьому суд, вирішуючи клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, ґрунтуючись на принципі презумпції невинуватості, не ставить ціллю передбачити винність ОСОБА_4 у вчиненні злочину, в якому він обвинувачується, або передбачити можливе покарання за інкриміноване обвинуваченому діяння.

Водночас, відповідно до практики Європейського Суду з прав людини, вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є ризик переховування цієї особи від правосуддя. При цьому, небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосуддя може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи, її зв`язками з державою, у якій його переслідують.

Підставою для застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, на думку прокурора, є наявність ризику переховування від суду, передбаченого пунктом 1 ч.1 ст.177 КПК України.

Систематична неявка ОСОБА_4 в судові засідання, неповідомлення обвинуваченим про зміну свого фактичного місця проживання протягом більше ніж півроку, відсутність його як за зареєстрованим місцем проживання ( АДРЕСА_1 ), так і за іншим зазначеним у матеріалах кримінального провадження місцем проживання(за місцем проживання батьків - АДРЕСА_2 ), неповідомлення про зміну місця роботи (служби), а також про зміну засобів зв`язку, неповідомлення фактичного місця перебування, що унеможливило проведення судового засідання протягом 8 місяців, свідчать про ухилення ОСОБА_4 від явки до суду та переховування обвинуваченого від суду.

Крім того, суд враховує, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 5 до 10 років.

У справі «Ілійков проти Болгарії» Європейський суд з прав людини зазначив, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів.

Враховуючи викладене, суд погоджується з доводами прокурора про наявність ризику переховування від суду, передбаченого п.1 ч.1 ст.177 КПК України.

При цьому, судом при наданні оцінки наявності такого ризику взято до уваги не лише тяжкість інкримінованого обвинувачення та суворість ймовірного покарання, а й відсутність у обвинуваченого будь-якого працевлаштування, джерела доходу, а також міцних соціальних зв`язків у місці постійного проживання, оскільки, як пояснив сам обвинувачений у судовому засіданні, ОСОБА_4 наразі не працює, з серпня 2023 року звільнений з військової частини НОМЕР_1 (контракт з ним було розірвано), проживає окремо від дружини та дитини, а також від батьків.

Керуючись приписами ч.1 ст.194 КПК України, судом надано оцінку можливості застосування до обвинуваченого більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою.

Разом з тим, з підстав, наведених вище (порушення умов альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави, попередня поведінка обвинуваченого, перебування обвинуваченого у розшуку, неповідомлення про зміну місця свого проживання, та як наслідок - ризик втечі та переховування від суду), суд вважає, що застосування більш м`яких запобіжних заходів, у тому числі особистого зобов`язання чи домашнього арешту, не здатне забезпечити запобігання ризику, передбаченому п.1 ч.1 ст.177 КПК України та належного виконання ОСОБА_4 процесуальних обов`язків.

Згідно з п. 3, п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою може бути застосований до раніше не судимої особи, яка обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до п`яти років, - виключно у разі, якщо прокурором, крім наявності підстав, передбачених статтею 177 цього Кодексу, буде доведено, що перебуваючи на волі, ця особа переховувалася від органу досудового розслідування чи суду, перешкоджала кримінальному провадженню або їй повідомлено про підозру у вчиненні іншого злочину; до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Згідно з ч.4 ст.183 КПК України суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо особи, стосовно якої у цьому провадженні вже обирався запобіжний захід у вигляді застави, проте був порушений нею.

З урахуванням викладеного вище, беручи до уваги стадію, на якій перебуває кримінальне провадження, суд приходить до висновку, що заявлене прокурором клопотання про звернення застави у дохід держави та про зміну запобіжного заходу із застави на тримання під вартою підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись вимогами ст. ст. 177, 178, 182, 183, 193, 194, 196, 197, 372, 376, 392 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Клопотання прокурора Харківської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону ОСОБА_3 у кримінальному провадженні № 0000595 від 31.03.2023 про звернення застави в дохід держави та зміну запобіжного заходу на тримання під вартою стосовно обвинуваченого ОСОБА_4 задовольнити.

Заставу в розмірі 107360 (сто сім тисяч триста шістдесят) гривень, внесену 03 серпня 2023 року заставодавцем ОСОБА_5 за ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на депозитний рахунок Територіального управління Державної судової адміністрації України у Харківській області, визначену ухвалами Богодухівського районного суду Харківської області від 29 травня 2023 року та від 26 липня 2023 року у кримінальному провадженні № 0000595 від 31.03.2023 (справа 613/726/23), звернути в дохід держави та зарахувати її до спеціального фонду Державного бюджету України.

Змінити запобіжний захід у вигляді застави стосовно обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в умовах Державної установи «Харківський слідчий ізолятор» строком на 60 днів, тобто до 23 серпня 2024 року включно, взявши ОСОБА_4 під варту в залі суду.

Ухвала щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Строк тримання під вартою рахувати з моменту взяття під варту в залі суду - з 25.06.2024.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом 5 (п`яти) днів з дня її оголошення, а обвинуваченим, який тримається під вартою - протягом 5 днів з дня вручення йому копії ухвали.

Повний текст ухвали складено та оголошено 25.06.2024.

Суддя ОСОБА_1