Справа № 359/2332/24
Провадження № 1-кп/359/416/2024
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 березня 2024 року м. Бориспіль

Бориспільський міськрайонний суд Київської області у складі головуючого судді

ОСОБА_1

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , його захисника ОСОБА_5 , потерпілої ОСОБА_6 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 0000617 від 18.08.2023 року за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Грибова Рудня, Ріпкинського району, Чернігівської області, громадянина України, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_4 , будучи військовослужбовцем Національної гвардії України та проходив військову службу за призовом під час мобілізації, обіймаючи посаду стрільця (помічника кулеметника) 2-го відділення 3-го взводу оперативного призначення 12-ї роти оперативного призначення у військовій частині НОМЕР_1 , яка відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону України «Про державний захист працівників суду і правоохоронних органів», має статус правоохоронного органу, ІНФОРМАЦІЯ_4, приблизно о 06.30 год., керував технічно справним автомобілем марки «VOLKSWAGEN TRANSPORTER», реєстраційний номер НОМЕР_2 та здійснюючи рух автодорогою О100409 від с. Старе в бік до перехрестя з автодорогою Н-08, Бориспільського району Київської областідіючи в порушення вимог п.п. 1.5, 2.3 (д) Правил дорожнього руху України, відповідно до яких «дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків; та для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний: д) не створювати своїми діями загрози безпеці дорожнього руху) - проявив особисту необережність та недбалість до забезпечення вимог безпеки дорожнього руху, належним чином не стежив за дорожньою обстановкою та своєчасно не відреагував на її зміну, в порушення вимог п. 10.1 Правил дорожнього руху України, відповідно до якого «перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і створить перешкод або небезпеки іншим учасником руху» - перед початком руху, виїжджаючи з другорядної автодороги О100409 на головну автодорогу Н-08, нехтуючи вимогами дорожнього знаку 2.1 «Дати дорогу» Правил дорожнього руху України, відповідно до якого «водій повинен дати дорогу транспортним засобам, що під`їжджають до нерегульованого перехрестя по головній дорозі» не переконався в безпечності своїх дій та в порушення вимог п. 16.11 Правил дорожнього руху України, відповідно до якого «на перехресті нерівнозначних доріг водій транспортного засобу, що рухається другорядною дорогою, повинен дати дорогу транспортним засобам, які наближаються до даного перехрещення проїзних частин по головній дорозі, незалежно від напрямку їх подальшого руху» - на перехресті нерівнозначних доріг, рухаючись другорядною дорогою О100409, не надав дорогу транспортним засобам, які наближалися до даного перехрещення проїзних частин по головній дорозі Н-08, чим створив небезпеку іншим учасникам руху, внаслідок чого допустив зіткнення з автомобілем «BMW X5» реєстраційний номер НОМЕР_3 під керуванням водія ОСОБА_7 , що рухався головною автодорогою Н-08 в напрямку до м. Переяслав Бориспільського району Київської області.

В результаті зіткнення транспортних засобів пасажир автомобіля «VOLKSWAGEN TRANSPORTER», реєстраційний номер НОМЕР_2 ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , отримав тілесні ушкодження у вигляді переломів кісток основи і склепіння черепа з крововиливами над і під оболонки головного мозку та в тканину стовбура мозку, від яких 06.09.2023 помер в приміщенні ДУ «ГМЦ МВС України».

Грубе порушення водієм ОСОБА_4 вимог пунктів 1.5, 2.3 (д), 10.1, 16.11 та дорожнього знаку 2.1 «Дати дорогу» Правил дорожнього руху України перебуває у прямому причинному зв`язку з виникненням дорожньо-транспортної пригоди та настанням наслідків у вигляді спричинення смерті потерпілому ОСОБА_8 .

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 повністю визнав свою вину у вчиненні злочину, не оспорює жодні фактичні обставини кримінального правопорушення, погоджується із правовою кваліфікацією дій та підтвердив, що дійсно ІНФОРМАЦІЯ_4 близько 06 годин 30 хвилин, він керував автомобілем марки «VOLKSWAGEN TRANSPORTER», реєстраційний номер НОМЕР_2 та здійснюючи рух автодорогою О100409 від с. Старе в бік до перехрестя з автодорогою Н-08, Бориспільського району Київської області, виїжджаючи з другорядної автодороги О100409 на головну автодорогу Н-08, не надав дорогу транспортним засобам, які наближалися до даного перехрещення проїзних частин по головній дорозі Н-08, внаслідок чого допустив зіткнення з іншим автомобілем, що рухався головною автодорогою Н-08. ОСОБА_4 визнає, що ним порушено вимог пунктів 1.5, 2.3 (д), 10.1, 16.11 та дорожнього знаку 2.1 «Дати дорогу» Правил дорожнього руху України, внаслідок чого потерпілий ОСОБА_8 отримав тілесні ушкодження, від яких помер в приміщенні лікарні.

Обвинувачений, захисник, прокурор та потерпіла не висловили жодних заперечень щодо встановлених обставин, у зв`язку із чим, на підставі ч. 3 ст. 349 КПК України судом визнано недоцільним дослідження доказів стосовно тих обставин, які ніким не оспорюються. На виконання вимог ч. 3 ст. 349 КПК України судом з`ясовано чи правильно розуміють учасники судового провадження зміст цих обставин, суд переконався у добровільності їх позиції та роз`яснив учасникам судового провадження, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Отже, судом визнається доведеним, що ОСОБА_4 керуючи транспортним засобом порушив правила безпеки дорожнього руху, що спричинило смерть потерпілого, тобто він вчинив злочин, передбачений ч. 2 ст. 286 КК України. Таку правову кваліфікацію дій обвинуваченого суд вважає правильною.

Статтею 50 КК України передбачено, що покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні злочину, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами. Відповідно до вимог ст. 65 КК України при призначенні покарання суд повинен урахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, обставини, що обтяжують та пом`якшують покарання.

Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного, які підлягають обов`язковому врахуванню.

Суд звертає увагу на те, що щире каяття - це певний психічний стан винної особи, коли вона засуджує свою поведінку, прагне усунути заподіяну шкоду та приймає рішення більше не вчиняти злочинів, що об`єктивно підтверджується визнанням особою своєї вини, розкриттям всіх відомих їй обставин вчиненого діяння, вчиненням інших дій, спрямованих на сприяння розкриттю злочину, або відшкодування завданих збитків чи усунення заподіяної шкоди. Каяття передбачає, окрім визнання особою факту вчинення злочину, ще й дійсне, відверте, а не уявне визнання своєї провини у вчиненому злочині, відверту негативну оцінку своєї злочинної поведінки, визнання тих обставин, які ставляться в провину, щирий жаль з приводу цього та осуд своєї поведінки, що насамперед повинно виражатися в намаганні особи відшкодувати завдані злочином збитки, бажанні виправити наслідки вчиненого та готовність нести покарання. Факт щирого каяття особи у вчиненні злочину повинен знайти своє відображення в матеріалах кримінального провадження (аналогічна думка викладена в Постанові ВП ВС №629/847/15к).

У судовому засіданні обвинувачений визнав свою провину, висловив жаль з приводу вчиненого, засудив свою поведінку, добровільно відшкодував потерпілій шкоду, зазначені обставини підтвердила і потерпіла в судовому засіданні, а тому щире каяття та добровільне відшкодування шкоди суд визнає обставинами, які пом`якшують покарання. Окрім цього, оскільки обвинувачений після вчинення злочину весь час надавав органам досудового розслідування допомогу у встановленні обставин, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, суд вважає за необхідне визнати ще однією обставиною, яка пом`якшує покарання активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення. Вищезазначені обставини, що пом`якшують покарання суд вважає такими, що істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення.

Обставин, які обтяжують покарання не встановлено.

Призначаючи покарання ОСОБА_4 , суд виходить з того, що обвинуваченим вчинено необережний тяжкий злочин проти безпеки руху та експлуатації транспорту. Дані про особу ОСОБА_4 свідчать про те, що він раніше не притягувався до кримінальної відповідальності, має постійне місце проживання, веде соціально активний спосіб життя, одружений має двох дітей та міцні соціальні зв`язки. Згідно характеристики ПП « ОСОБА_9 » від 03.01.2024 року вбачається, що ОСОБА_4 працював на вищевказаному підприємстві з 03.05.2006 р. по 07.12.2020 р. на посаді водія автотранспортних засобів. За період роботи в ПП «Славія» зарекомендував себе позитивно, посадові обов`язки виконував сумлінно, відповідально, якісно. Поставлені завдання виконував точно, техніку безпеки та трудовий розпорядок не порушував, має патріотичні переконання.

Окрім цього, з 05.04.2023 року по теперішній час ОСОБА_4 перебуває на військовій службі за призовом під час мобілізації та обіймає посаду стрільця (помічника кулеметника) 2-го відділення 3-го взводу оперативного призначення 12-ї роти оперативного призначення військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України, яка відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону України «Про державний захист працівників суду і правоохоронних органів», має статус правоохоронного органу. Згідно службової характеристики за час проходження служби обвинувачений зарекомендував себе відповідальним та дисциплінованим військовослужбовцем, шанує честь та гідність товаришів по службі, дотримується правил військової ввічливості. Відповідно до довідки виданої начальником відділення кадрів військової частини НОМЕР_1 полковника ОСОБА_10 вбачається, що в період з 25.08.2023 р. по 19.11.2023 р. обвинувачений приймав участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України. Згідно медичної характеристики на обліку у психіатра та лікаря нарколога обвинувачений не перебуває.

Суд звертає увагу, що на момент розгляду кримінального провадження відбулося повномасштабне вторгнення Російської Федерації на територію України та проводяться військові дії. В такий період слід більш виважено підходити до оцінки тих людей, які проявили себе як захисники держави, що зі зброєю в руках захищають її суверенітет та територіальну цілісність, оскільки бойові заслуги перед Батьківщиною набувають у такий момент підсиленого значення. На даний час більш актуальними та корисними для суспільства є навички та реальний досвід осіб, які здатні протистояти збройній агресії нападника на полі бою.

Отже, з огляду на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного, наявність кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, приймаючи до уваги позицію учасників провадження, суд вважає необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів призначити покарання у виді позбавлення волі на строк чотири роки з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк два роки.

Вирішуючи питання звільнення обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням, суд виходить з наступного. У судовому засіданні усі учасники просили суд застосувати ст. 75 КК України та звільнити обвинуваченого від реального відбування покарання з випробуванням.

Згідно з приписами ст. 75 КК України якщо суд, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, кримінальне правопорушення, пов`язане з корупцією, кримінальне правопорушення, передбачене статтями 403, 405, 407, 408, 429 цього Кодексу, вчинене в умовах воєнного стану чи в бойовій обстановці, порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, катування, передбачене частиною третьою статті 127 цього Кодексу, при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Загальні засади та правила призначення покарання, наділяють суд правом вибору однієї із форм реалізації кримінальної відповідальності - призначити покарання або звільнити від покарання чи від його відбування, завданням яких є виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Ця функція за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки потребує врахування та оцінки конкретних обставин справи, ступеня тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особи винного, обставин, що впливають на покарання. Зваживши на наведені обставини, суд з урахуванням положень, зокрема 75 КК приймає рішення про можливість чи неможливість звільнити особу від відбування покарання з випробуванням.

При вирішенні питання про застосування статті 75 КК України суд враховує, що ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, яке у відповідності до ст. 12 КК України є необережним тяжким злочином проти безпеки руху та експлуатації транспорту. Судом враховуються конкретні обставини цієї справи, а саме: під час вчинення злочину він не перебував у стані алкогольного сп`яніння або у стані, викликаному вживанням наркотичних або інших одурманюючих засобів; його ставлення до вчиненого - вину визнав повністю, щиро каявся у вчиненому, відшкодував потерпілій шкоду; не притягнення в минулому обвинуваченого до адміністративної відповідальності, в тому числі за скоєння адміністративних правопорушень на транспорті. Крім того, під час судового розгляду потерпіла висловила свою думку щодо призначення покарання та просила суд призначити обвинуваченому покарання не пов`язане із реальним позбавленням волі.

Суд враховує обставини, що характеризують особу винного, зокрема, з матеріалів кримінального провадження встановлено, що ОСОБА_4 раніше не притягувався до кримінальної відповідальності; перебуває на військовій службі та обіймає посаду стрільця (помічника кулеметника) 2-го відділення 3-го взводу оперативного призначення 12-ї роти оперативного призначення військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України; за місцем служби характеризується позитивно; приймав участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України; одружений, має двох дітей. Окрім цього, під час слухання вказаного кримінального провадження, обвинувачений будучи військовослужбовцем не зловживав своїм становищем, сумлінно виконував свій обов`язок і з`являвся в судові засідання.

Отже, детально проаналізувавши та врахувавши тяжкість кримінального правопорушення, дані про особистість ОСОБА_4 , конкретні обставини цієї справи, суд дійшов висновку про можливість виправлення засудженого ОСОБА_4 без реального відбування покарання.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_4 підлягає звільненню від відбування призначеного покарання у виді позбавлення волі з випробуванням із встановленням іспитового строку терміном два роки. Відповідно до ст. 76 КК України необхідно покласти на нього наступні обов`язки: 1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу (військова частина); 2) повідомляти уповноважений орган (військова частина) про зміну місця проживання, роботи або навчання. Нагляд за особами, звільненими від відбування покарання з випробуванням щодо засуджених військовослужбовців здійснюється командирами військових частин.

Суд вважає, що таке покарання буде відповідати загальним засадам призначення покарання, буде законним та справедливим, сприятиме виправленню винного, попередженню вчинення нових злочинів, а також не буде становити «особистий надмірний тягар для особи», адже відповідатиме справедливому балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.

Документи, надані учасниками судового провадження на підставі ст. 100 КПК України слід залишити в матеріалах кримінального провадження.

Речові докази, а саме: автомобіль марки «VOLKSWAGEN TRANSPORTER», реєстраційний номер НОМЕР_2 - повернути ОСОБА_4 ; автомобіль марки «BMW X5», реєстраційний номер НОМЕР_3 - повернути ОСОБА_11 .

Крім того, з обвинуваченого слід стягнути на користь держави витрати, пов`язані із залученням експерта у кримінальному провадженні у загальній сумі 13346,40 грн.

Судом не встановлено наявності ризиків, які б давали достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, у зв`язку із чим відсутні правові підстави для застосування до обвинуваченого запобіжного заходу до набрання вироком законної сили.

Керуючись ст. 368, 373, 374 КПК України, суд

у х в а л и в :

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк чотири роки з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк два роки.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_4 звільнити від відбування призначеного покарання у виді позбавлення волі з випробуванням із встановленням іспитового строку терміном два роки. Відповідно до ст. 76 КК України необхідно покласти на нього наступні обов`язки: 1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу (військова частина); 2) повідомляти уповноважений орган (військова частина) про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Нагляд за особами, звільненими від відбування покарання з випробуванням щодо засуджених військовослужбовців здійснюється командирами військових частин.

На підставі ч. 3 ст. 55, 77 КК України строк відбування додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами слід обчислювати з моменту набрання законної сили вироком.

Речові докази, а саме: автомобіль марки «VOLKSWAGEN TRANSPORTER», реєстраційний номер НОМЕР_2 - повернути ОСОБА_4 ; автомобіль марки «BMW X5», реєстраційний номер НОМЕР_3 - повернути ОСОБА_11 .

Стягнути із ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , на користь держави витрати, пов`язані із залученням експертів у кримінальному провадженні у сумі 13346,40 грн.

На вирок суду може бути подана апеляційна скарга до Київського апеляційного суду через Бориспільський міськрайонний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок не набрав законної сили.

На підставі ч. 3 ст. 376 КПК України роз`яснити обвинуваченому, захиснику, його законному представнику, потерпілому, його представнику, представнику юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, право подати клопотання про помилування, право ознайомитися із журналом судового засідання і подати на нього письмові зауваження.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя ОСОБА_1