Справа № 686/2549/24
Провадження № 1-кс/686/2578/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 березня 2024 року м.Хмельницький

Слідчий суддя Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , підозрюваного ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання слідчого про продовження строку тримання під вартою відносно

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця селища Стрельно Іванівського району Брестської області Республіки Білорусь, жителя АДРЕСА_1 , білоруса, громадянина Республіки Білорусь, з вищою освітою, одружений, на утриманні неповнолітня дитина, військовослужбовця військової частини НОМЕР_1 , учасника бойових дій, раніше не судимого,

у кримінальному провадженні №0000245,

встановив:

20.03.2024 року слідчий ВРЗЗС СВ Хмельницького РУП ГУНП в Хмельницькій області ОСОБА_4 звернувся до слідчого судді з клопотанням, погодженим з прокурором Хмельницької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону ОСОБА_3 , про продовження строку тримання під вартою відносно ОСОБА_6 , який підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.307 КК України, посилаючись на те, що строк перебування підозрюваного під вартою закінчується 21.03.2024 року, однак, завершити досудове розслідування до вказаного строку не представляється можливим. При цьому, визначені ст.177 КПК України, ризики: переховування від органів досудового розслідування та суду; незаконного впливу на свідків у даному кримінальному провадженні; вчинення іншого кримінального правопорушення, продовжують існувати.

В обґрунтування поданого клопотання слідчий, окрім іншого, зазначив, що « досудовим розслідуванням встановлено, що з 03.02.2023 ОСОБА_6 перебуває в статусі військовослужбовця - особи, яка проходить військову службу. Будучи військовослужбовцем Збройних Сил України, сержант ОСОБА_6 , відповідно до вимог ст.ст.11, 16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст.ст.1, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, зобов`язаний неухильно додержуватись Конституції та законів України, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, бути дисциплінованим, поводитися з гідністю й честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків. Разом з тим, сержант ОСОБА_6 , в порушення вимог вищевказаного законодавства, діючи з прямим умислом, тобто усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та свідомо бажаючи їх настання, порушуючи правовий режим обігу наркотичних засобів в Україні, всупереч вимогам ст.ст.2, 7, 12, 25, 27 Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори», діючи з метою реалізації свого злочинного умислу, спрямованого на незаконне придбання та зберігання, з метою збуту, особливо небезпечної психотропної речовини - PVP, 22.01.2023, в невстановлений досудовим розслідуванням час та місці, використовуючи власний мобільний телефон, марки «Iphone» моделі 14 Pro Max, IMEI: НОМЕР_2 , IMEI2: НОМЕР_3 , в ході листування з невстановленою особою в чаті месенджеру «Telegram», домовився про придбання психотропної речовини, після чого, в мережі Інтернет, за допомогою невстановленого досудовим розслідуванням криптообмінника, здійснив перерахунок грошових коштів, в сумі 1500 гривень, попередньо узгодивши місце отримання поштової посилки.

В подальшому, сержант ОСОБА_6 , продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел, спрямований на незаконне придбання та зберігання, з метою збуту, особливо небезпечної психотропної речовини - PVP, 23.01.2023, близько 13 год. 35 хв., перебуваючи біля поштомату ТОВ «Нова Пошта» №36479, який розташований за адресою: м.Хмельницький, вул.Пілотська, 74 А, (біля приміщення мінімаркету «Троя»), отримав з комірки вказаного поштомату посилку, всередині якої знаходився один поліетиленовий пакет із кристалічною речовиною жовтого кольору, яка містить в своєму складі особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено, - PVP, масою 127,18675 г., яку ОСОБА_6 , таким чином, умисно, незаконно, придбав та яку розпочав умисно незаконно, зберігати при собі, з метою подальшого збуту, шляхом розкладання «закладок», який полягав у тому, що останній мав ховати згортки, із особливо небезпечною психотропною речовиною, під різними предметами на місцевості в загальнодоступних місцях, після чого, за допомогою мобільного телефону, марки «Iphone» моделі 14 Pro Max, IMEI: НОМЕР_2 , IMEI2: НОМЕР_3 , який перебував у його власності, фіксувати місцезнаходження вказаної особливо небезпечної психотропної речовини та зберігати фотознімки для подальшого пересилання, за допомогою месенджеру «Telegram», невстановленим в ході досудового розслідування особам, з метою отримання незаконного прибутку від протиправної подальшої реалізації.

Так, 23.01.2024, в період часу з 17 год. 45 хв. по 18 год. 21 хв., за адресою: АДРЕСА_2 , в ході затримання ОСОБА_6 , в порядку ст.208 КПК України, під час особистого обшуку, працівниками поліції виявлено та вилучено поліетиленовий пакет із кристалічною речовиною жовтого кольору, яка містить в своєму складі особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено, - PVP, масою 127,18675 г.

Відповідно до Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, що підлягають спеціальному контролю, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 770 від 06.05.2000, PVP (Таблиця І Список № 2) віднесено до особливо небезпечних психотропних речовин, обіг яких заборонено.

Згідно Наказу Міністерства охорони здоров`я України «Про затвердження Таблиць невеликих, великих та особливо великих розмірів наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, які знаходяться у незаконному обігу» №188 від 01.08.2000 (Таблиця 2) PVP, масою 127,18675 г., відноситься до особливо великих розмірів.

24 січня 2024 року, в ході проведення досудового розслідування кримінального провадження, відповідно до ст.ст.42, 276, 277, 278 КПК України, ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.307 КК України.

26 січня 2024 року Хмельницьким міськрайонним судом Хмельницької області відносно ОСОБА_6 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строком по 21.03.2024 року включно, із можливістю внесення застави, у розмірі 242240,00 гривень.

Двомісячний строк досудового слідства у даному провадженні закінчується 24 березня 2024 року, однак, завершити досудове розслідування до вказаного строку не представляється можливим, внаслідок складності кримінального провадження та необхідності всебічного, повного і неупереджено дослідження обставин кримінального провадження, зокрема, необхідно: забезпечити повідомлення ОСОБА_6 про зміну раніше повідомленої підозри у вчиненні кримінального правопорушення; провести допит підозрюваного ОСОБА_6 з приводу обставин, викладених в повідомленні про зміну раніше повідомленої підозри у вчиненні кримінального правопорушення; виконати вимоги ст. 290 КПК України.

19 березня 2024 року, постановою керівника Хмельницької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону, продовжено строк досудового розслідування у вказаному кримінальному провадженні до 3-х місяців.

Враховуючи те, що ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину, а також наявність ризиків, передбачених п.п.1, 3, 5 ст.177 КПК України, слідчий у клопотанні просить продовжити строк застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в межах строків досудового розслідування, оскільки інші більш м`які запобіжні заходи, не пов`язані з триманням під вартою, не будуть достатніми для забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного та уникнення вищевказаних ризиків.»

Заслухавши пояснення прокурора та слідчого, які клопотання підтримали та наполягали на його задоволенні, підозрюваного та його захисника, які заперечили з приводу задоволення клопотання слідчого, просили застосувати відносно підозрюваного більш м`який запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, дослідивши надані матеріали клопотання та матеріали кримінального провадження, слідчий суддя дійшов до наступних висновків.

Відповідно до ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Частиною 2 ст. 177 КПК України передбачено, що підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Відповідно до ч.2 ст.131 КПК України одним із заходів забезпечення кримінального провадження з метою досягнення його дієвості є запобіжні заходи.

Частиною 1 ст.183 КПК України визначено, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років (п.4 ч.2 ст.183 КПК України).

Відповідно до ч.3 ст.197 КПК України, строк тримання під вартою може бути продовжений слідчим суддею в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому цим Кодексом. Сукупний строк тримання під вартою підозрюваного, обвинуваченого під час досудового розслідування не повинен перевищувати: 1) шести місяців - у кримінальному провадженні щодо нетяжкого злочину; 2) дванадцяти місяців - у кримінальному провадженні щодо тяжких або особливо тяжких злочинів.

Встановлено, що Хмельницьким районним управлінням поліції ГУНП в Хмельницькій області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні за № 0000245 від 23.01.2024 р., за ознаками злочину, передбаченого ч.3 ст.307 КК України.

23.01.2024 р. ОСОБА_6 був затриманий, в порядку ст.208 КПК України, фактичний час затримання: згідно з протоколом затримання - 13 год. 40 хв. 23.01.2024 р.; зі слів підозрюваного, його було фактично затримано близько 11 год. 30 хв. 23.01.2024 р.

24.01.2024 р. ОСОБА_6 було повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.307 КК України.

Твердження сторони захисту щодо необґрунтованості підозри є безпідставними, оскільки на даній стадії досудового розслідування оцінка такої обґрунтованості робиться виходячи з наявності фактів або інформації, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення, а представлені слідчим докази ( протокол затримання ОСОБА_6 від 23.01.2024 р.; висновок експерта № СЕ-19/123-24/943-НЗПРАП від 24.01.2024 р.; протокол огляду предмету від 06.02.2024 р.; протоколи допитів свідків: ОСОБА_7 , ОСОБА_8 від 23.01.2024 р., ОСОБА_9 , ОСОБА_10 від 24.01.2024 р.; протокол обшуку від 27.01.2024 р. та інші матеріали кримінального провадження), на переконання слідчого судді, є підтвердженням обґрунтованості підозри ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.307 КК України.

Таким чином, станом на момент розгляду клопотання, беззаперечних доказів того, що ОСОБА_6 не причетний до вчинення кримінального правопорушення, не встановлено.

При цьому слідчий суддя керується поняттям «обґрунтованості підозри», яка сформована практикою Європейського суду з прав людини та яка відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є джерелом права.

Зокрема, у своїх рішеннях «Фокс, Кемпбел і Гартлі проти Сполученого Королівства», «Нечипорук та Йонкало проти України», Європейський суд з прав людини наголошує, що «обґрунтована підозра» передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача у тому, що відповідна особа могла вчинити злочин.

При цьому факти, що підтверджують обґрунтовану підозру не повинні бути такого ж рівня, що й факти, на яких має ґрунтуватися обвинувальний вирок.

Стандарт доказування «обґрунтована підозра» не передбачає, що уповноважені органи мають оперувати доказами, достатніми для пред`явлення обвинувачення чи ухвалення обвинувального вироку, що пов`язано з меншою мірою ймовірності, необхідною на ранніх етапах кримінального провадження для обмеження прав особи.

Долучені до матеріалів клопотання докази об`єктивно доводять можливу причетність підозрюваного до інкримінованого йому кримінального правопорушення. При цьому факти, які викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеня необхідного для засудження чи навіть для пред`явлення обвинувачення, що є задачею наступних стадій кримінального провадження.

Тобто, ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.307 КК України.

Санкція ч.3 ст. 307 КК України передбачає покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 9 до 12 років з конфіскацією майна, тобто згідно зі ст.12 КК України даний злочин класифікується як особливо тяжкий.

Ухвалою слідчого судді Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 26.01.2024 р. відносно ОСОБА_6 було застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строком по 21.03.2024 року включно.

19.03.2024 р., постановою керівника Хмельницької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону ОСОБА_11 , було продовжено до трьох місяців строк досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000245.

На даний час продовжують існувати визначені ст.177 КПК України та наведенні в клопотанні слідчого ризики: переховування від органів досудового розслідування та суду; незаконного впливу на свідків у даному кримінальному провадженні; вчинення іншого кримінального правопорушення.

Так, з досліджених у судовому засіданні матеріалів встановлено, що ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, за яке передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до дванадцяти років, а тому, зважаючи на покарання, яке загрожує ОСОБА_6 у випадку визнання його винуватим, співставляючи можливі негативні для нього наслідки у вигляді засудження до покарання у виді позбавлення волі, слідчий суддя вважає, що ризик переховування від органів досудового розслідування та суду й надалі існує, оскільки опинившись на волі, підозрюваний може переховуватись від органів досудового розслідування, суду, з метою уникнення кримінальної відповідальності за інкриміноване йому кримінальне правопорушення.

Досудове розслідування у кримінальному провадженні не закінчено, на даний час свідки у цьому провадженні судом не допитані, а тому продовжує існувати ризик незаконного впливу на свідків у кримінальному провадженні, з метою зміни наданих ними свідчень або відмови від надання показань в подальшому. При оцінці наявності зазначеного ризику, слідчим суддею врахована встановлена КПК України процедура отримання показань від осіб, які є свідками, а саме: спочатку на стадії досудового розслідування показання отримують шляхом допиту цих осіб слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акту до суду на стадії судового розгляду усно, шляхом допиту особи в судовому засідання (ч.1, 2 ст.23, ст.224 КПК України). Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих в порядку, передбаченому ст. 225 КПК України, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору або посилатися на них (ч. 4 ст.95 КПК України). Отже ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження під час збирання доказів, а й на стадії судового розгляду до моменту отримання показань судом від осіб, які є свідками.

Також, на думку слідчого судді, обставини кримінального правопорушення, у якому підозрюється ОСОБА_6 , наявні у матеріалах кримінального провадження протоколи оглядів, а також кількість вилученої у підозрюваного психотропної речовини, дозволяють дійти до висновку про існування ризику вчинення іншого кримінального правопорушення.

Тобто ризики, які враховувались під час застосування відносно підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, на даний час не зменшились, а й продовжують існувати, що й доведено в судовому засіданні стороною обвинувачення.

Беззаперечних даних, які б виключали вказані ризики, слідчим суддею на даний час не встановлено.

Аналізуючи особу підозрюваного, слідчий суддя враховує, що ОСОБА_6 є раніше не судимою особою, яка позитивно характеризується, має постійне місце проживання, родину, на утриманні неповнолітню дитину, є військовослужбовцем та учасником бойових дій, потребує лікування, зокрема й внаслідок поранення.

Проте, вказані обставини не спростовують доведених стороною обвинувачення ризиків та не є такими, що давали б можливість слідчому судді застосувати запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою. Окрім того, вказані обставини не були стримуючими від вчинення дій, що стали підставою для підозри ОСОБА_6 у вчиненні злочину.

Стороною обвинувачення доведено, що застосування більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, не зможе запобігти відповідним ризикам, та не забезпечить належну процесуальну поведінку підозрюваного, оскільки не встановлено тих стримуючих чинників, які б були у повному обсязі здатні мінімізувати ймовірність вчинення підозрюваним дій, спрямованих на ухилення від можливого покарання, впливу на свідків, вчинення інших кримінальних правопорушень. Відсутні й відомості щодо інших обставин, які б переважили ризики, передбачені ст.177 КПК України. Більш того, стороною захисту не доведено, як змінилися обставини, які були взяті до уваги при застосуванні запобіжного заходу, які нові обставини виникли після прийняття рішення про застосування запобіжного заходу.

Даних, які б перешкоджали триманню ОСОБА_6 під вартою, не встановлено.

Таким чином, зважаючи на те, що заявлені ризики, які були враховані при застосуванні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, зокрема, ризики переховування від органів досудового розслідування та суду; незаконного впливу на свідків у цьому кримінальному провадженні; вчинення інших кримінальних правопорушень, продовжують існувати та вони виправдовують тримання підозрюваного під вартою, враховуючи усі визначенні ст.178 КПК України обставини в їх сукупності, приходжу до висновку, що слід продовжити строк тримання під вартою ОСОБА_6 , адже лише такий найсуворіший запобіжний захід, на даний час, зможе забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного та буде достатнім стримуючим засобом для запобігання ризикам, доведеним слідчим та прокурором.

Слідчий суддя вважає обґрунтованою і доведеною ту обставину, що застосування більш м`якого запобіжного заходу, в тому числі й запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання, особистої поруки та домашнього арешту, навіть із покладенням додаткового обов`язку у вигляді носіння електронного засобу контролю, на даному етапі досудового розслідування, не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного та не зможе запобігти вищевказаним ризикам. Так, особисте зобов`язання не підлягає до застосування з огляду на тяжкість злочину, який інкримінується підозрюваному, та наявність реальних сумнівів того, що ОСОБА_6 виконуватиме покладені на нього обов`язки. Особиста порука не підлягає застосуванню, оскільки будь-яких клопотань від осіб, яких би слідчий суддя міг вважати такими, що заслуговують на довіру, про те, що вони поручаються за виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків, до слідчого судді не надходило. Застосування запобіжного заходу у виді домашнього арешту, навіть з покладенням обов`язку носіння електронного засобу контролю, на даному етапі досудового розслідування, не унеможливить запобіганню вищевказаних ризиків, оскільки ОСОБА_6 не перебуватиме під цілодобовим наглядом правоохоронних органів та зможе переховуватись від органу досудового розслідування та суду, а також, за допомогою засобів телефонного зв`язку, через третіх осіб або особисто, зможе незаконно впливати на свідків, анкетні дані яких відомі ОСОБА_6 , окрім того, зможе вчиняти інші кримінальні правопорушення.

Завдання кримінального провадження виправдовують вжиття таких обмежувальних заходів та такий ступінь втручання у права і свободи підозрюваного, з метою уникнення вищевказаних ризиків. При цьому, слідчим суддею також враховується суспільний інтерес у швидкому, повному і об`єктивному судовому розгляді цього кримінального провадження, що також можливе за умови нівелювання зазначених ризиків.

Саме застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, на думку слідчого судді, забезпечує виконання підозрюваним процесуальних обов`язків.

За наведених обставин, слідчим суддею відхиляються, зазначені стороною захисту аргументи про те, що ОСОБА_6 немає намірів перешкоджати кримінальному провадженню, ухилятися від органу досудового розслідування та суду, впливати на свідків, а також щодо можливості застосування до підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу не пов`язаного із триманням під вартою, зокрема й у вигляді домашнього арешту. Крім того, саме для запобігання вказаним ризикам і був застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, який, у зв`язку із цим, слід вважати дієвим заходом.

Не може слугувати підставою для відмови у продовженні строку тримання під вартою ОСОБА_6 . й той факт, що останній хворіє, зокрема й внаслідок поранення, окрім того, сам ОСОБА_6 в судовому засіданні повідомив, що його фізичний стан дозволяє приймати участь у бойових діях з метою захисту країни. Тому, слідчий суддя критично сприймає аргументи сторони захисту щодо неможливості тримання підозрюваного ОСОБА_6 під вартою, в зв`язку з його станом здоров`я, як підставу для відмови у задоволенні клопотання, оскільки доказів неможливості тримання ОСОБА_6 в умовах СІЗО стороною захисту не надано.

Окрім того, існує Порядок взаємодії закладів охорони здоров`я Державної кримінально-виконавчої служби України із закладами охорони здоров`я з питань надання медичної допомоги особам, узятим під варту (далі Порядок), затверджений спільним Наказом Міністерства юстиції України та Міністерства охорони здоров`я України від 10 лютого 2012 року № 239/5/104 визначає взаємодію закладів охорони здоров`я Державної кримінально-виконавчої служби України із закладами охорони здоров`я з питань надання медичної допомоги особам, узятим під варту.

Згідно п. 2.3. Порядку медичне обстеження осіб, узятих під варту, здійснюється у разі їх звернення зі скаргою на стан здоров`я за ініціативою лікаря медичної частини СІЗО або адміністрації СІЗО.

Під час медичного обстеження особи, узятої під варту, з метою встановлення діагнозу лікар медичної частини СІЗО використовує дані анамнезу, медичної документації, яка долучена до особової справи, результати огляду, дані лабораторних, рентгенологічних і функціональних методів дослідження. За необхідності, керівництво СІЗО подає запит до закладу охорони здоров`я, який надавав медичну допомогу особі, узятій під варту, щодо результатів диспансерного, амбулаторного, стаціонарного нагляду або лікування.

У випадках, коли лікарі медичної частини СІЗО не можуть самостійно встановити діагноз, начальник медичної частини СІЗО подає запит до керівництва СІЗО щодо направлення хворого на лікування до обраного закладу охорони здоров`я з орієнтовного переліку або залучення відповідного лікаря-фахівця закладу охорони здоров`я.

Керівництво СІЗО забезпечує допуск відповідного лікаря-фахівця чи направлення хворого на лікування до обраного начальником медичної частини СІЗО закладу охорони здоров`я з орієнтовного переліку.

Відповідно до п.п. 2.6., 2.7 Порядку особа, узята під варту, має право на вільний вибір лікаря. У разі необхідності в додаткових лабораторних обстеженнях, які не можуть бути проведені в медичних частинах СІЗО (наявним обладнанням, лабораторіями та обсягом медико-санітарної допомоги не передбачено проведення цих обстежень), вони проводяться на базі закладів охорони здоров`я з орієнтовного переліку.

Враховуючи вищевказані положення, особи, які перебувають під вартою, та є хворими, отримують медичну допомогу в амбулаторних умовах в медичних частинах та в спеціально визначених закладах охорони здоров`я.

Щодо посилання захисника на те, що у представників органу досудового розслідування було достатньо часу, щоб завершити досудове розслідування, то слід звернути увагу на те, що ОСОБА_6 було повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення лише 24.01.2024 р., і на сьогодні стороною обвинувачення доведено необхідність проведення тих слідчих та процесуальних дій, які раніше проводити було недоцільно, з огляду на обрану тактику досудового розслідування вказаного кримінального провадження, крім того, потреба у проведенні ряду додаткових слідчих дій може виникнути й після допиту підозрюваного.

Підстав для зменшення розміру застави, як альтернативи застосованому запобіжному заходу у вигляді тримання під вартою, слідчим суддею не встановлено. При цьому, слідчим суддею враховуються обставини, передбаченні ст. 178 КПК України, зокрема, майновий та сімейний стан ОСОБА_6 , відсутність у нього та його дружини на даний час належного грошового забезпечення, репутація ОСОБА_6 , тяжкість покарання, що загрожує у разі визнання підозрюваного винуватим у вчиненні особливо тяжкого кримінального правопорушення, вік та стан його здоров`я. До того ж, вказані обставини вже були враховані слідчим суддею під час застосування відносно ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою 26.01.2024 р., крім того, стороною захисту не доведено, що змінилися обставини, які були взяті до уваги при визначенні розміру застави під час застосування відносно підозрюваного запобіжного заходу. До того ж, стороною захисту не надано вагомих доказів того, що матеріальна спроможність родини ОСОБА_6 , не дозволяє внести заставу у тому розмірі, який був визначений слідчим суддею. Тому, слідчим суддею відхиляються, як неспроможні, наведені стороною захисту аргументи про те, що попередньо визначений розмір застави в сумі 242240 грн., яка визначена у мінімальному розмірі, з передбаченого ч.5 ст.182 КПК України, є таким, що завідомо непомірний для ОСОБА_6 , крім того, виходячи з практики Європейського суду з прав людини, розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втратити заставу, буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні. На даний час, належні правові підстави для зменшення розміру застави, визначеної як альтернативи запобіжному заходу у виді тримання під вартою, у слідчого судді відсутні.

Враховуючи викладене, строк тримання під вартою ОСОБА_6 слід продовжити в межах строку досудового розслідування та в межах строку, визначеного ст.197 КПК України, а саме до 22.04.2024 року включно.

Керуючись ст.ст.177, 178, 182, 183, 194, 196, 197, 199 КПК України, слідчий суддя

постановив:

Клопотання слідчого задовольнити.

Строк тримання під вартою підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.307 КК України, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , продовжити до 22 квітня 2024 року включно.

У разі внесення застави, визначеної ухвалою слідчого судді Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 26.01.2024 року в розмірі 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 242240 грн., продовжити до 22 квітня 2024 року включно термін дії покладених цією ж ухвалою на ОСОБА_6 обов`язків:

- не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає, без дозволу слідчого, прокурора, суду;

- повідомляти слідчого, прокурора, суд про зміну свого місця проживання;

- утриматись від спілкування зі свідками у даному кримінальному провадженні;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України та в`їзд в Україну, у разі їх наявності.

У разі невиконання даних обов`язків, застава звертається в дохід держави.

Ухвала діє до 22 квітня 2024 року включно.

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена до Хмельницького апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя