печерський районний суд міста києва
Справа № 757/3041/24-к
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 березня 2024 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві клопотання прокурора Дарницької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону ОСОБА_3 про арешт майна,-

В С Т А Н О В И В :

22.01.2024 у провадження слідчого судді Печерського районного суду м. Києва надійшло клопотання прокурора Дарницької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону ОСОБА_3 про накладення арешту на речові докази, а саме: пристрій для відстрілу набоїв споряджених гумовими кулями «Форт 17Р» 9мм. № НОМЕР_1 , один магазин та п`ятнадцять набоїв до нього, які на праві власності належать ОСОБА_4 .

21 березня 2024 року, до початку розгляду клопотання, стороною кримінального провадження, прокурором було подане клопотання про розгляд клопотання у його відсутність, також, прокурором у заяві зазначено, що клопотання підтримує в повному обсязі, із підстав, наведених у ньому та просить слідчого суддю задовольнити вказане клопотання.

На підставі ч. 2 ст. 172 КПК України, клопотання слідчого, прокурора, цивільного позивача про арешт майна, яке не було тимчасово вилучене, може розглядатися без повідомлення підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, їх захисника, представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо це є необхідним з метою забезпечення арешту майна.

Частиною 1 статті 172 КПК України передбачено окрім іншого, що неприбуття слідчого, прокурора у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.

У відповідності до положень ст. 26 КПК України, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та спосіб, передбачених цим Кодексом.

Зважаючи на ці положення закону та враховуючи принцип диспозитивності, суд визнав можливим прийняти рішення по суті клопотання у відсутність не з`явившихся осіб, оскільки їх не прибуття не перешкоджає розгляду клопотання на підставі наданих доказів.

Вивчивши клопотання та докази, якими обґрунтовується клопотання, надходжу до наступних висновків.

Обґрунтовуючи вказане клопотання слідчий вказує, що Територіальним управлінням Державного бюро розслідувань, розташованим у місті Києві здійснюється досудове розслідування в рамках кримінального провадження №0001190 від 26.10.2023 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 426-1 КК України.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що 25.10.2023 приблизно о 15 год. 30 хв. він самостійно прибув до ІНФОРМАЦІЯ_1 з метою вирішення питання з приводу його незаконного призову на військову службу. В подальшому ОСОБА_5 без пояснення причин, відправили для проходження військово-лікарської комісії. Від проходження вказаної комісії заявник відмовився після чого один з військовослужбовців ІНФОРМАЦІЯ_2 застосувавши фізичну силу, схопив ОСОБА_5 за руку та намагався нанести йому удар в груди. ОСОБА_5 розуміючи, що йому можуть бути нанесені тілесні ушкодження, відвів руку військовослужбовця який намагався його вдарити. В подальшому заступник військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 дістав з кобури предмет схожий на вогнепальну зброю та здійснив один постріл в нижню кінцівку ОСОБА_5 , в подальшому на ОСОБА_5 було одягнено кайданки та поміщено на підлогу в коридорі другого поверху будівлі, при цьому попередньо силоміць відібравши в нього гаманець, документи, мобільні телефони. Протягом деякого часу заявник перебував в кайданках на підлозі, та співробітниками ІНФОРМАЦІЯ_2 йому періодично наносилися тілесні ушкодження.

Через деякий час на місце події прибула карета швидкої медичної допомоги та екіпаж поліції Броварського РУП ГУНП в Київській області, та ОСОБА_5 було госпіталізовано до закладу охорони здоров`я.

26.10.2023 сектором дізнання Броварського районного управління поліції ГУ НП в Київській області, за процесуального керівництва групи прокурорів Броварської окружної прокуратури розпочато досудове розслідування у кримінальному провадженні за №0001190 від 26.10.2023, за фактом вчинення кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України.

02.01.2024 правова кваліфікація кримінального провадження змінено, та кваліфіковано за ч. 5 ст. 426-1 КК України.

Крім цього, 02.01.2024 підслідність у вказаному кримінальному провадженні визначено за Третім слідчим відділом Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Києві.

Вивчивши матеріали кримінального провадження встановлено, що в ході огляду місця події в приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_2 , виявлено та вилучено пристрій для відстрілу набоїв споряджених гумовими кулями «Форт 17Р» 9мм. №ВІ147237, одну стріляну гільзу та один предмет зовні схожий на кулю.

16.12.2023 за заявою ОСОБА_4 пристрій для відстрілу набоїв споряджених гумовими кулями «Форт 17Р» 9мм. №ВІ147237 співробітниками Броварського РУП ГУНП в Київській області повернуто власникові на відповідальне зберігання.

12.01.2024 за добровільної видачі ОСОБА_4 вилучено пристрій для відстрілу набоїв споряджених гумовими кулями «Форт 17Р» 9мм. № НОМЕР_1 , один магазин та п`ятнадцять набоїв до вказаного пристрою.

Право власності ОСОБА_4 на вилучене майно підтверджується копією дозволу № НОМЕР_2 .

Прокурор вказує, що з метою забезпечення кримінального провадження, запобігти можливостям приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення чи відчуження вказаних вище речей, що можливо досягти лише шляхом позбавлення власника чи інших зацікавлених осіб права на його відчуження, розпорядження чи користування ними. При цьому слідство вважає, що повернення вилучених речей (майна) для зберігання особам, яким вони належать, жодним чином не гарантуватиме унеможливлення настання вказаних ризиків.

Статтею 170 КПК України передбачено, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: речових доказів.

Згідно ч. 10 ст. 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

Згідно ч. 2 ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 КПК України); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 КПК України); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Так, слідчим суддею встановлено, що 12.01.2024 вищеописане майно постановою визнано речовими доказами у кримінальному провадженні № 0001190 від 26.10.2023.

Прокурором доведено, що вказане майно могло бути набуто кримінально протиправним шляхом та отримано внаслідок вчинення кримінального правопорушення, тобто відповідає критеріям визначеним ст. 98 КПК України, та у випадку не накладення арешту на вказане майно, це може призвести до подальшого відчуження або до інших наслідків, які можуть перешкоджати досудовому розслідуванню.

За викладених обставин, враховуючи правове обґрунтування клопотання, яке відповідає положенням ст. ст. 170-173 КПК України, приходжу до переконання, що клопотання слідчого про накладення арешту на майно підлягає задоволенню з метою збереження речових доказів, задля забезпечення дієвості та об`єктивності розслідування у вказаному кримінальному провадженні, оскільки незастосування арешту може призвести до відчуження майна.

Приходячи до такого висновку, слідчий суддя враховує й те, що в даному випадку обмеження права власності є розумним і співрозмірним завданням кримінального провадження та обставини кримінального провадження станом на час прийняття рішення вимагають вжиття такого методу державного регулювання як накладення арешту. При цьому, доказів негативних наслідків від застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження слідчим суддею не встановлено.

Таким чином, клопотання підлягає задоволенню.

На підставі викладеного і керуючись ст. ст. 107, 131, 132, 170173, 309 КПК України, слідчий суддя,-

У Х В А Л И В :

Клопотання прокурора Дарницької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону ОСОБА_3 про арешт майна задовольнити.

Накласти арешт на речові докази, а саме: пристрій для відстрілу набоїв споряджених гумовими кулями «Форт 17Р» 9мм. № НОМЕР_1 , один магазин та п`ятнадцять набоїв до нього, які на праві власності належать ОСОБА_4 .Підозрюваний, його захисник, інший власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Ухвала про накладення арешту може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1