Єдиний унікальний номер 722/501/24
Номер провадження 1-в/722/63/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 березня 2024 року Сокирянський районний суд Чернівецької області в складі:

судді: ОСОБА_1

секретаря: ОСОБА_2

з участю прокурора: ОСОБА_3

представника ДУ

«Сокирянська ВК (№67)» ОСОБА_4

засудженого ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в залі суду в м.Сокиряни Чернівецької областіклопотання засудженого ОСОБА_5 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання у виді позбавлення волі,

ВСТАНОВИВ:

Засуджений ОСОБА_5 звернувся до Сокирянського районного суду Чернівецької області з клопотанням, в якому просив звільнити його умовно-достроково від подальшого відбування покарання у виді позбавлення волі.

Прокурор ОСОБА_3 в судовому засіданні заперечував щодо задоволення клопотання засудженого, вказуючи, що поведінка засудженого ОСОБА_5 під час відбування покарання не була сумлінна, він не досяг необхідного ступеня виправлення, а тому не заслуговує на умовно-дострокове звільнення від подальшого відбування покарання.

Представник виправної колонії ОСОБА_4 в судовому засіданні заперечував щодо задоволення клопотання засудженого ОСОБА_6 , оскільки засуджений під час відбування покарання в п`яти випадках притягувався до дисциплінарної відповідальності, жодного разу не заохочувався. Крім цього зазначив, що засуджений не досяг необхідного ступеню виправлення.

Засуджений ОСОБА_5 в судовому засіданні підтримав подане ним клопотання та просив його задовольнити.

Голова спостережної комісії Дністровської РДА ОСОБА_7 в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву про проведення судового засідання без його присутності, вирішення даного клопотання покладає на розсуд суду.

Заслухавши думку учасників судового розгляду, дослідивши письмові документи, додані до клопотання та матеріали особової справи засудженого суд вважає, що клопотання засудженого ОСОБА_5 задоволенню не підлягає, з огляду на таке.

Відповідно до ч.1 ст.81 КК України до осіб, що відбувають покарання у виді виправних робіт, службових обмежень для військовослужбовців, обмеження волі, тримання в дисциплінарному батальйоні військовослужбовців або позбавлення волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання. Особу може бути умовно-достроково звільнено повністю або частково і від відбування додаткового покарання.

Таким чином, виходячи із вказаної норми кримінального закону, застосування умовно-дострокового звільнення засудженого від відбування як основного, так і додаткового покарання, є виключною дискрецією суду.

Пунктом 2 частини 3 ст.81 КК України передбачено, що умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим, не менше двох третин строку покарання, призначеного судом за умисний тяжкий злочин.

Судом встановлено, що ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , раніше судимий: 1) 22.04.2016 року вироком Садгірського районного суду м.Чернівці за ст.185 ч.3 КК України та на підставі ст.75 КК України звільнено від відбування покарання з однорічним іспитовим строком; 2)15.06.2020 року вироком Садгірського районного суду м.Чернівці за ст.185 ч.3 КК України та на підставі ст.75,76 КК України звільнено від відбування покарання з дворічним іспитовим строком; засуджений вироком 13.04.2021 року Садгірського районного суду м.Чернівці ст.ст.185 ч.3, 71 ч.1 КК України та призначено покарання у виді 4 років 1 місяця позбавлення волі. Вирок набрав законної сили 13.05.2021 року.

Строк відбування покарання засудженому відраховувати з 01.06.2021 року. Відповідно кінець строку відбування покарання засудженого ОСОБА_5 01.07.2025 року.

Станом на час розгляду судом клопотання, засуджений ОСОБА_5 відбув більше двох третин строку покарання, призначеного судом.

Невідбутий засудженим ОСОБА_5 строк покарання у виді позбавлення волі, станом на час постановлення судом даної ухвали, становить 1 рік 3 місяці 12 днів.

Відповідно до роз`яснень, які містяться у п.2 постанови Пленуму Верховного суду України «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» №2 від 26.04.2002 року (далі Постанова №2), умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому, головною умовою прийняття рішення при умовно-достроковому звільненні від відбування покарання є доведеність того, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення (ч.2 ст.81 КК).

Тобто, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише за умови обов`язкової та одночасної наявності вказаних в законі підстав і умов в їх сукупності. При цьому, основним і вирішальним є не факт відбуття визначеної частини покарання, а досягнення однієї із цілей покарання виправлення засудженого.

Відповідно до Постанови № 2, суди під час судового засідання у справах цієї категорії повинні приділяти особливу увагу поясненням засудженого, представників органу, який відає виконанням покарання, спостережної комісії по суті внесеного подання.

Головною підставою умовно-дострокового звільнення є виправлення особи, а висновок суду про доведеність виправлення засудженого повинен засновуватись на всебічному врахуванні даних про його поведінку і ставлення до праці за весь період перебування у виправно-трудовій установі.

Відповідно до п.17 Постанови №2 під час судового розгляду питання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання суди повинні ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправно-трудової установи, а також його наміри щодо прилучення до суспільно корисної праці та потребу в наданні допомоги при обранні місця проживання і працевлаштування.

Із досліджених в судовому засіданні письмових матеріалів клопотання та особової справи засудженого судом встановлено, що засуджений ОСОБА_5 міру кримінального покарання у виді позбавлення волі відбуває у державній установі «Сокирянська виправна колонія (№67)» з 29.06.2021 року.

Після розподілу з дільниці карантину, діагностики та розподілу і по теперішній час до будь-якої оплачуваної суспільно-корисної праці не залучається, хоча засудженому неодноразово пропонувалось працевлаштування на оплачуваних роботах, від чого він у категоричній формі відмовлявся.

За порушення встановленого режиму відбування покарання у п`яти випадках притягувався до дисциплінарної відповідальності, усі раніше накладені стягнення погашені у встановленому законом порядку (останнє стягнення погашене лише у лютому 2024 року). В жодному випадку не заохочувався.

Роботи з благоустрою установи виконує, однак потребує періодичного контролю за якістю виконання даних робіт. Своє спальне місце та приліжкову тумбочку намагається утримувати в чистоті й порядку.

Заходи виховного характеру, які проводяться у відділенні відвідує переважно у якості спостерігача, намагається робити для себе відповідні висновки.

У відношенні до персоналу установи переважно тактовний, їх законні вимоги намагається виконувати.

По відношенню до інших засуджених вживчивий, не конфліктний, дружні стосунки підтримує із засудженими різної спрямованості.

Реалізував програму диференційованого виховного впливу «Професія». В 2022 році здобув професією «Столяр будівельник» у навчальному центрі, який функціонує при установі.

Соціально-корисні зв`язки з рідними шляхом листування, отримує посилки та передачі. Взаємовідносини задовільні.

Згідно вироку суду має судові витрати, які на даний час не відшкодовано.

Відповідно до ч.2 ст.81 КК України, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Критерієм сумлінної поведінки є неухильне дотримання всіх вимог режиму місця відбування покарання та всіх покладених на засудженого обов`язків. Чесним ставленням до праці є постійна старанність у роботі, прагнення до кращого виконання дорученої роботи, підвищення кваліфікації, бережливе ставлення до матеріалів, обладнання. Висновок про виправлення засудженого має ґрунтуватися на аналізі даних про його поведінку за весь період відбування покарання, а не за час, що безпосередньо передує розгляду питання про можливість застосування ст.81 КК України.

Тобто, умовно-достроковому звільненню підлягають ті засуджені, які протягом всього, а не певного періоду часу, сумлінною поведінкою і ставленням до праці довели своє виправлення і ці дані оцінюються в їх сукупності.

Суд враховує, що засуджений ОСОБА_5 до будь-яких оплачуваних робіт не залучається, у зв`язку із стійким небажанням працювати. Роботи з благоустрою установи виконує, однак потребує періодичного контролю за якістю виконання даних робіт.

Разом з цим, одним з елементів, необхідних для застосування до засудженого ст.81 КК України, є сумлінна поведінка.

Згідно розділу ІІІ Положення про відділення соціально-психологічної служби, затвердженого наказом Міністерства юстиції України №2300/5 від 04.11.2014 року, в обов`язки начальника відділення соціально-психологічної служби входить вивчення особистості засуджених, аналізування стану виконання індивідуальних програм роботи із засудженими та періодичне здійснювання оцінки ступеня виправлення засуджених.

Соціально-виховна та психологічна робота із засудженими здійснюється відповідно до індивідуальних програм, які складаються за результатами медичного обстеження, психодіагностики і психолого-педагогічного вивчення, кримінологічної, кримінально-правової характеристики, оцінки ризиків вчинення повторного кримінального правопорушення та реалізуються, в тому числі за допомогою програм диференційованого виховного впливу.

Ступінь виправлення засуджених визначається з урахуванням оцінки ризиків вчинення повторного кримінального правопорушення та стану реалізації індивідуальної програми соціально-виховної роботи із засудженим.

Корисна ініціатива засуджених реалізується шляхом їх участі у програмах диференційованого виховного впливу, роботі гуртків за інтересами (прикладної творчості, художньої самодіяльності тощо) та у спортивних секціях, порядок роботи яких затверджується наказом начальника установи.

З матеріалів особової справи засудженого встановлено, що ОСОБА_5 , реалізував програму диференційованого виховного впливу «Професія». В 2022 році здобув професією «Столяр будівельник» у навчальному центрі, який функціонує при установі.

Згідно довідки медичної частини ДУ «СВК (№67) від 08.03.2024 року №144 на даний час стан здоров`я ОСОБА_5 задовільний.

Комісією установи прийнято рішення: 13.10.2022 року відмовлено у застосуванні ст.101 КВК України, як особі, яка не довела, що стає на шлях виправлення; 29.06.2023 року відмовлено у застосуванні ст.82 КК України, як особі, яка не довела, що стала на шлях виправлення; 29.02.2024 року відмовлено у застосуванні ст.81 КК України, як особі, яка не довела свого виправлення.

Відповідно до Єдиного реєстру засуджених та осіб, взятих під варту, в підсистемі «КАСАНДРА», засудженому ОСОБА_5 проведено оцінку ризиків вчинення повторного кримінального правопорушення засудженими до позбавлення волі, на основі чого визначено середній рівень ризику вчинення повторного кримінального правопорушення та рівень втручання.

Оцінюючи встановлені обставини в сукупності, суд вважає, що поведінка та ставлення до праці засудженого ОСОБА_5 протягом всього строку відбування покарання в ДУ «СВК (№67)» не були сумлінними, заходи виховного характеру, які проводяться у відділенні відвідує у вигляді спостерігача, намагається робить для себе відповідні висновки, відсутність заохочень та за час перебування в даній установі у п`яти випадках притягувався до дисциплінарної відповідальності. При цьому, доводи засудженого, про те, що він отримав спеціальність під час відбування покарання, а також те, що дисциплінарні стягнення погашені, не є обставинами, за наявності яких в сукупності з іншими обставинами, можна зробити висновок про те, що засуджений довів своє виправлення, враховуючи.

За таких обставин, процес позитивних змін у його особистості на даний час, на думку суду та з урахуванням оцінки ДУ "СВК (№67)", думки прокурора, не відповідають відповідному ступеню, що дає підстави для однозначного висновку про унеможливлення у подальшому вчинення ним нових умисних кримінальних правопорушень.

В зв`язку з вищевикладеним, суд погоджується з висновком адміністративної комісії Сокирянської ВК(№67)» щодо визначення ступеня оцінки виправлення засудженого, з огляду на досліджені характеризуючи дані та матеріали особової справи.

Таким чином та з урахуванням думки учасників судового розгляду, суд приходить до висновку, що встановлені обставини свідчать про те, що засуджений ОСОБА_5 своєю поведінкою та своїм ставленням до праці він не довів своє виправлення, а тому не може бути звільнений на підставі ст.81 КК України умовно-достроково від подальшого відбування покарання у виді позбавлення волі, відповідно у задоволенні клопотання слід відмовити.

Також, суд вважає, що лише перебуваючи під пильним контролем з боку працівників установи виконання покарань, поведінка засудженого ОСОБА_5 може зазнати позитивних змін, що відповідатиме меті призначеного покарання.

Враховуючи викладене, керуючись ст.81 КК України, ст.6 КВК України, ст.ст.537-539 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:

В задоволенні клопотанні засудженого ОСОБА_5 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання у виді позбавлення волі відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Чернівецького апеляційного суду протягом 7-ми діб з дня її постановлення, шляхом подачі апеляційної скарги через Сокирянський районний суд Чернівецької області, а засудженим в той же строк з дня вручення йому копії ухвали.

Суддя: