Справа №760/1276/24
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 квітня 2024 року слідчий суддя Солом`янського районного суду міста Києва ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , представників особи, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування ОСОБА_3 - адвокатів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві клопотання адвоката ОСОБА_4 , подане в інтересах ОСОБА_3 , про скасування арешту майна в кримінальному провадженні № 0000259 від 23.12.2021,

В С Т А Н О В И В :

У провадження слідчого судді Солом`янського районного суду міста Києва надійшло клопотання адвоката ОСОБА_4 , який діє в інтересах ОСОБА_3 , про скасування арешту майна, накладеного ухвалою слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва від 17.02.2022 (справа №760/3307/22), в кримінальному провадженні № 0000259 від 23.12.2021.

Вимоги клопотання обґрунтовані тим, що слідчим відділом Солом?янського управління поліції ГУ НП в м. Києві здійснюється досудове розслідування у розпочатому та незакінченому кримінальному провадженні №0000259 від 23.12.2021 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 190 КК України.

Ухвалою слідчого судді Солом?янського районного суду м. Києва від 17.02.2022 у справі №760/3307/22 (провадження - 1-кс/760/1186/22) було задоволено клопотання прокурора Солом?янської окружної прокуратури м.Києва у вказаному кримінальному провадженні №0000259 та накладено арешт на об?єкт нерухомого майна, а саме однокімнатну квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , шляхом заборони відчуження.

На думку заявника, означений арешт має бути скасовано з огляду на наступне.

Як вказує заявник, своє клопотання про накладення арешту прокурор обгрунтовував, серед іншого, можливим визнанням спадщини відумерлою через відсутність спадкоємців за заповітом і за законом і, як наслідок, переходом права власності на вказане майно до територіальної громади.

Проте, прокурор не повідомив, а слідчий суддя не знав та, відповідно, не врахував, що на момент звернення прокурора з відповідним клопотанням до суду, а також постановлення ухвали про накладення арешту на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , за заявою ОСОБА_3 про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_6 , який був єдиним власником квартири, була відкрита відповідна спадкова справа.

Так, 28.01.2022 ОСОБА_3 звернулася до Приватного нотаріуса Київського нотаріального округу ОСОБА_7 з заявою про прийняття спадщини після померлого ОСОБА_6

07.02.2022, тобто у межах визначеного законом строку для прийняття спадщини, означена заява надійшла до приватного, у зв?язку з чти було відкрито спадкову справу №1/2022 (номер у Спадковому реєстрі №69101960).

Після початку повномасштабного вторгнення російської федерації в Україну, враховуючи, що приватний нотаріус ОСОБА_7 не була включена до затвердженого Міністерством юстиції переліку нотаріусів, якими в умовах воєнного стану вчиняються нотаріальні дії щодо цінного майна (нерухомого зокрема), спадкова справа після смерті ОСОБА_6 за актом приймання-передачі була передана Приватному нотаріусу Київського міського нотаріального округу ОСОБА_8 , а справі присвоєно новий номер - 12/2022. Приватному нотаріусу були надані всі наявні у спадкоємця документи, що підтверджують родинний зв?язок з померлим ОСОБА_6 , а також належність йому спадкового майна.

13.12.2022 приватним нотаріусом ОСОБА_8 було видано довідку про те, що по спадковій справі №12/2022 щодо майна померлого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який на день смерті був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 і помер ІНФОРМАЦІЯ_2, до кола спадкоємців, що прийняли спадщину, належить громадянка ОСОБА_3 .

Разом з тим, заявник зазначає, що через відсутність у ОСОБА_3 документів, що підтверджували б зміну її матір?ю прізвища і, як наслідок, родинний зв?язок з померлим ОСОБА_6 , вона звернулася до Попільнянського районного суду Житомирської області з відповідною заявою про становлення факту, що має юридичне значення.

Рішенням Попільнянського районного суду Житомирської області від 05.09.2023 у справі №288/780/23 заяву ОСОБА_3 було задоволено, встановлено, що уродженка села Білки Житомирської області ОСОБА_9 (рос. ОСОБА_10 ), 1903 року народження та ОСОБА_11 , 1903 року народження, є однією і тією ж самою особою, а також є матір?ю ОСОБА_3 , 1938 року народження. Встановлено, що ОСОБА_3 , 1938 року народження є троюрідною сестрою ОСОБА_6 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Таким чином, заявник зазначає, що на момент накладення ухвалою слідчого судді від 17 лютого 2022 арешту на нерухоме спадкове майно після смерті ОСОБА_6 , зокрема, квартири за адресою: АДРЕСА_1 , була законна спадкоємиця померлого, не було жодних невстановлених осіб, що посягали би на шахрайство відносно спадкового майна, законний спадкоємець вчасно прийняв спадщину, за її заявою нотаріусом заведена спадкова справа, а отже арешт на спадкове майно, зокрема квартиру, було накладено абсолютно необґрунтовано і він підлягає скасуванню на підставі абзаців 1 та 2 ч. 1 ст. 174 КПК України.

Враховуючи вищенаведене, просить задовольнити клопотання та скасувати арешт квартири за адресою: АДРЕСА_1 .

У судовому засіданні представники ОСОБА_3 - адвокати ОСОБА_12 та ОСОБА_5 клопотання про скасування арешту майна підтримали, просили задовольнити з підстав, викладених у клопотанні.

Прокурор Солом`янської окружної прокуратури м.Києва ОСОБА_13 у судовому засіданні проти задоволення клопотання заперечував, посилаючись на необґрунтованість клопотання, відсутність осіб, яким у встановленому законом порядку видано свідоцтво на спадщину, а також можливість порушення прав територіальної громади міста Києва в особі Київської міської ради щодо відумерлої спадщини. Окрім того, 08.04.2024 до суду від Солом`янської окружної прокуратури м.Києва надійшли письмові заперечення в яких прокурор зазначає, що жодних доказів щодо наявності родинних зв`язків в ході досудового розслідування не здобуто. Київська міська рада не була стороною у цивільній справі №288/780/23, а тому наявні підстави вважати, що під час розгляду даної справи можливе порушення її прав, у зв`язку з чим, прокуратурою було направлено лист до Київської міської ради задля перевірки наявності підстав для оскарження рішення Попільнянського районного суду Житомирської області від 05.09.2023 в апеляційному порядку. Акцентує увагу на тому, що квартира є предметом вчинення злочину, який зберіг на собі його сліди або містить інші відомості. Які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час досудового розслідування у кримінальному провадженні, в тому числі предметом, що був об`єктом кримінально протиправних дій внаслідок вчинення кримінального правопорушення. Даний об`єкт нерухомого майна визнано речовим доказом у кримінальному провадженні, а відтак, підстави для задоволення клопотання відсутні.

Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши клопотання та додані до нього матеріали у їх сукупності, суд приходить до висновку, що клопотання підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Слідчим суддею встановлено, що ухвалою слідчого судді Солом`янського районного суду міста Києва від 17.02.2022 (справа №760/3307/22, провадження №1-кс/760/1186/22) накладено арешт на об`єкт нерухомого майна: квартиру АДРЕСА_2 , шляхом заборони відчуження.

Відповідно до ч.1 ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Відповідно до ч.2 ст.170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Як зазначається в ухвалі про накладення арешту метою застосування арешту є збереження речового доказу, згідно п.1 ч.2 ст.170 КПК України.

Відповідно до ч.1 ст.98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.

Згідно ч.1 ст.22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом.

Так, арешт майна є триваючим втручанням у право власності, тому рішення, навіть правильне, яке встановлює арешт майна, може з часом втратити свою обґрунтованість в результаті зміни обставин, які правомірність такого арешту обґрунтовували. А тому може потребувати зміни в режимі арешту майна і навіть його скасування.

Відповідно до п.7 ч.12 ст.131 КПК України арешт майна є одним із видів заходів забезпечення кримінального провадження.

Застосування заходів забезпечення кримінального провадження, за п.2 ч.3 ст.132 КПК України, є неможливим, якщо потреби досудового розслідування не виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні.

Крім цього, відповідно до ч.1 ст.131 КПК України, заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

При вирішенні питання про накладення арешту в рамках кримінального провадження № 0000259 від 23.12.2021 слідчий суддя враховував, що Солом`янською окружною прокуратурою м. Києва отримано інформацію щодо можливого замаху на шахрайське заволодіння в особливо великих розмірах невстановленими особами, спадковим майном померлих громадян ОСОБА_14 та ОСОБА_6 , в тому числі об`єктом нерухомості, а саме квартирою, розташованою за адресою: АДРЕСА_1 , яка належала на праві власності померлим, у яких відсутні родичі. Слідчий суддя дійшов висновку, що вказана квартира, відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України та може бути використана, як доказ факту та обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Разом з тим, рішенням Попільнянського районного суду Житомирської області від 05.09.2023 у справі №288/780/23 (провадження №2-о/288/15/23) задоволено заяву ОСОБА_3 , заінтересована особа: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу ОСОБА_8 про встановлення факту, що має юридичне значення. Встановлено, що уродженка села Білки Житомирської області ОСОБА_9 (рос. ОСОБА_10 ), 1903 року народження та ОСОБА_11 , 1903 року народження, є однією і тією ж самою особою, а також є матір?ю ОСОБА_3 , 1938 року народження. Встановлено, що ОСОБА_3 , 1938 року народження є троюрідною сестрою ОСОБА_6 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Згідно довідки приватного нотаріуса КМНО ОСОБА_8 від 13.12.2022 вих.№47/02-14, у спадковій справі щодо майна померлого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який на день смерті був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , і помер ~ ІНФОРМАЦІЯ_2, до кола спадкоємців, що прийняли спадщину належить громадянка ОСОБА_3 .

Заява ОСОБА_3 про прийняття спадщини після померлого ОСОБА_6 , була подана нею 28.01.2022 до приватного нотаріуса Київського нотаріального округу ОСОБА_7 та зареєстрована за реєстровим №103, що підтверджується відповідною відміткою на заяві.

Таким чином, вбачається, що законною спадкоємицею ОСОБА_6 є його троюрідна сестра ОСОБА_3 , яка на момент вирішення питання про накладення арешту на майно, звернулась до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини, на підставі якої була заведена спадкова справа.

Відповідно до чч.1, 4 ст.41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Відповідно до ч.5 ст.1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

У відповідності до усталеної практики Європейського Суду з прав людини в контексті вищевказаних положень, володіння майном повинно бути законним (рішення ЄСПЛ у справі "Іатрідіс проти Греції" від 25 березня 1999 року). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (рішення ЄСПЛ у справі "Антріш проти Франції" від 22 вересня 1994 року, "Кушоглу проти Болгарії" від 10 травня 2007 року).

Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити "справедливий баланс" між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (рішення ЄСПЛ у справі "Спорронг та Льонрот проти Швеції" від 23 вересня 1982 року). Таким чином, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (рішення у справі "Джеймс та інші проти Сполученого Королівства" від 21 лютого 1986 року).

Статтею 13 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини визначено, що кожен, чиї права та свободи, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі.

На підставі ч.2 ст.8, ч.5 ст.9 КПК України принцип верховенства права у кримінальному провадженні та кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» зобов`язано суди застосовувати при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Статтею 174 КПК України встановлено, що підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

На підставі викладеного, слідчий суддя приходить до висновку, що доводи заявника щодо відсутності підстав для продовження дії такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна, знайшли своє підтвердження під час судового розгляду клопотання порядку ст.174 КПК України.

На підставі викладеного та враховуючи вимоги національного та міжнародного законодавства, відсутність на даний час підстав для продовження дії даного заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна, слідчий суддя приходить до висновку, що дане клопотання підлягає задоволенню.

Керуючись ст.41 Конституції України, ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, стст. 98, 131, 132, 170-173, 174, 309 КПК України, слідчий суддя, -

У Х В А Л И В:

Клопотання задовольнити.

Скасувати арешт, накладений в рамках кримінального провадження № 0000259 від 23.12.2021 на підставі ухвали слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва від 17.02.2022 (справа №760/3307/22), на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 .

Скасувати заборону органам державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, державним реєстраторам, нотаріусам усіх нотаріальних округів, як спеціальним суб`єктам, наділеним функціями державного реєстратора, а також іншим особам, уповноваженим на виконання функцій державних реєстраторів, вчиняти будь-які реєстраційні та нотаріальні дії щодо вищевказаного майна.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1