В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14.03.2024 р. м.Львів

Галицький районний суд м. Львова в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

з участю прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження № 0000074 від 04.01.2024 р. про обвинувачення:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Дубляни, Жовківського району, Львівської області, громадянина України, з неповною середньою освітою, офіційно не працевлаштованого, одруженого, має на утриманні двох неповнолітніх дітей, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого, востаннє 10.05.2023 р. вироком Шевченківського районного суду м. Львова за ч. 2 ст. 309 КК України до покарання у виді 1 року позбавлення волі, на підставі 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим терміном 1 рік на обліку в лікаря психіатра та нарколога не перебуває, --

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України -

в с т а н о в и в :

Обвинувачений ОСОБА_4 20.12.2023 року, близько 20:11 год, перебуваючи у приміщенні магазину "Єва-1503" (ТзОВ «РУШ»), що за адресою: м. Львів, пр. Чорновола, 1, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна (крадіжку), в умовах воєнного стану, введеного відповідно до Указу Президента №64/2022, у зв`язку із озброєною агресією Російської Федерації, на території України з 05:30 год. 24.02.2022, який неодноразово продовжувався, востаннє на підставі Указу президента України №49/2024 від 05 лютого 2024, діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, з метою власного безпідставного збагачення, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння та суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, шляхом вільного доступу, переконавшись, що за його протиправним діями ніхто не спостерігає, таємно, викрав із торгового залу вказаного магазину товар, а саме: «Persil Капсули для прання Універсальні 26 шт.», у кількості одної упаковки, вартістю 326,33 гри. без ПДВ, яку сховав під куртку у яку був одягнений, після чого, не маючи наміру здійснити оплату за викрадений товар покинув приміщення магазину «Єва-1503».

Своїми умисними діями ОСОБА_4 заподіяв ТзОВ «РУШ» матеріальну шкоду на загальну суму 326,33 гривень без ПДВ.

Таким чином, ОСОБА_4 вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжку), вчиненому повторно, в умовах воєнного стану, тобто кримінальне правопорушення, передбачене ч.4 ст.185 КК України.

Допитаний в судовому засіданні обвинуваченийОСОБА_4 , після роз`яснення суті обвинувачення, визнавши себе винним, підтвердив вищезазначені обставини, у вчиненому щиро розкаявся та просив його суворо не карати.

Відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України за згодою учасників судового розгляду судом визнано недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються.

Відповідно до цих вимог закону суд обмежив дослідження доказів допитом обвинуваченої та дослідженням тих матеріалів кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченої.

Обвинувачений та інші учасники судового процесу правильно розуміють зміст цих обставин, а також те, що в такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці фактичні обставини справи. Суд не має сумнівів у добровільності та істинності їх позиції.

Діїобвинуваченого ОСОБА_4 слід кваліфікувати за ч. 4 ст.185 КК України, так як він вчинив таємневикрадення чужого майна (крадіжку), вчиненому повторно, в умовах воєнного стану.

Суд, призначаючи покарання обвинуваченому, відповідно до ст. 65 КК України, враховує його особу, наявність судимості та невідбутого покарання, ступінь тяжкості вчиненого злочину та обставини, при яких такий вчинено.

Обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд враховує щире каяття.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченому, передбачені ст. 67 КК України, судом не встановлено.

Виходячи з мети покарання, принципів його справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного.

Призначаючи покарання обвинуваченому суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, який розкаюється у вчиненні злочину, раніше судимий, шкоду потерпілому не відшкодовано, на обліку у лікаря психіатра чи нарколога не перебуває, раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності за майнові злочини, томусуд вважає необхідним призначити йому покарання в межах санкції інкримінованої йому статті КК України у виді позбавленняволі, так як виправлення обвинуваченого неможливе без ізоляції від суспільства.

Встановлено, що обвинувачений ОСОБА_4 засуджений востаннє вироком Шевченківського районного суду м. Львова від 10.05.2023 р. за ч. 2 ст. 309 КК України до покарання у виді позбавлення полі на термін 1 рік з подальшим звільненням, на підставі ст.75 КК України, від відбування призначеного покарання з випробуванням та встановленням іспитового строку тривалістю 1 (один) рік.

Встановлено, що вказане кримінальне правопорушення обвинувачений ОСОБА_4 вчинив під час іспитового строку, який йому було призначено згідно вироку Шевченківського районного суду м. Львова від 10.05.2023 року за ч. 2 ст. 309 КК України.

Згідно з положеннями ч. 3 ст. 78 КК України у разі вчинення засудженим протягом іспитового строку нового кримінального правопорушення суд призначає йому покарання за правилами, передбаченими в статтях 71, 72 цього Кодексу.

Оскільки обвинувачений ОСОБА_4 вчинив новий злочин в період перебування на іспитовому терміні за вироком Шевченківського районного суду м. Львова від 10.05.2023 року, суд вважає, що невідбуте покарання за цим попереднім вироком слід частково приєднати.

Принцип обрання остаточного покарання обвинуваченій відповідно до ч. 1 ст.71 КК України, за сукупністю вироків, враховуючи характер та співвідношення тяжкості злочинних діянь, їх наслідки, слід обрати часткове приєднання.

Суд приходить до висновку, що обвинуваченому ОСОБА_4 , слід обрати покарання у виді позбавлення волі в межах санкції статті, за якою він притягується до кримінальної відповідальності із застосуванням ч. 1 ст.71 КК України за сукупністю вироків.

Запобіжний захід відносно обвинуваченого ОСОБА_4 до вступу вироку у законну силу слід залишити тримання під вартою.

Речовий доказ по справі оптичний носій інформації (диск DVD) на якому збережено відео файли із камер відеоспостереження, слід залишити в матеріалах кримінального провадження.

Керуючись ст.ст. 368, 370, 374 КПК України, суд,-

у х в а л и в:

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, та призначити йому покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

На підставі ч. 1 ст. 71 КК України засудженому ОСОБА_4 частково приєднати невідбуте покарання за вироком Шевченківського районного суду м. Львова від 10.05.2023 року, та за сукупністю вироків, остаточно обрати покарання у виді 5 (п`яти) років і 1 (одного) місяця позбавлення волі.

Строк відбування покарання засудженому ОСОБА_4 рахувати з моменту обрання йому запобіжного заходу у виді тримання під вартою, а саме з 28.02.2024 року.

Запобіжний захід відносно засудженого ОСОБА_4 до вступу вироку у законну силу слід залишити тримання під вартою.

Речовий доказ по справі оптичний носій інформації (диск DVD) на якому збережено відео файли із камер відеоспостереження, слід залишити в матеріалах кримінального провадження.

Апеляційна скарга на вирок суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення через Галицький районний суд м. Львова з підстав, передбачених ст.394 КПК України, а засудженим - з моменту вручення копії вироку.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1