Справа № 932/669/24
Провадження № 1-кс/932/263/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 квітня 2024 року м. Дніпро

Слідчий суддя Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , представника власника майна адвоката ОСОБА_3 , дізнавача ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпрі клопотання дізнавача СД Дніпровського РУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_4 , погодженого прокурором Центральної окружної прокуратури м. Дніпра ОСОБА_5 , по кримінальному провадженню № 0000059 від 25.01.2024, про арешт майна,-

ВСТАНОВИВ:

До суду надійшло вищевказане клопотання, яке обґрунтоване тим, що у провадженні сектору дізнання Дніпровського РУП ГУНП в Дніпропетровській області перебувають матеріали досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000059 від 25.01.2024, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України.

Досудовим розслідування встановлено, що 24.01.2024 року приблизно о 17:40 годині, за адресою: м. Дніпро, вул. Січеславська Набережна, 1, співробітниками УПП Дніпропетровській області було зупинено автомобіль марки «BMW X5», реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням гр. ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який при перевірці надав свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 з явними ознаками підробки (ЖЄО № 2401 від 24.01.2024).

В ході досудового розслідування, відповідно до рапорту працівників УПП під час патрулювання екіпажем патрульної поліції «222» в районі адреси: Центральний район АДРЕСА_1 , було зупинено транспортний засіб, а саме автомобіль марки «BMW» модель «Х5», державний реєстраційний номер НОМЕР_3 під керуванням водія ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 який надав для перевірки свідоцтво про реєстрацію автомобіля серії НОМЕР_2 на ім?я ОСОБА_7 з явними ознаками підробки, які полягають в нерівномірному розподілі барвника, також в свідоцтві відсутній він-код. Під час візуального огляду транспортного засобу він-кода виявлено не було.

Так, дізнавачем СД ДРУП ГУНІ в Дніпропетровській області ОСОБА_8 проведено огляд місця події під час якого був оглянутий автомобіль марки «BMW» модель «X5», реєстраційний номер НОМЕР_3 , темно-зеленого кольору. В подальшому, оглянутий автомобіль був вилучений та направлений на зберігання на спеціальний майданчик ГУНП в Дніпропетровській області, за адресою: м. Дніпро, вул. вул. Дніпросталівська, 22, а також було проведено огляд свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 поміщено до спецпакету №PSP1355906 та ключі від автомобілю поміщено до білого паперового конверту, та опечатано.

Вказані речі, що були вилучені в ході огляду місця події від 24.01.2024 року, можуть мати безпосереднє значення по кримінальному провадженню, в якості речових доказів. Та відповідно для перевірки причетності вказаних речей, щодо здійснення за допомогою останніх правопорушень шляхом неправомірного використання та встановлення оригінальності вказаних речей.

Виходячи з викладеного, сторона обвинувачення просить накласти арешт на автомобіль «BMW» модель «Х5», реєстраційний номер НОМЕР_3 , свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу та ключі від автомобіля, з позбавленням права на відчуження, розпорядження та користування.

В судовому засіданні дізнавач підтримала клопотання, просила його задовольнити.

Представник власника майна заперечувала проти задоволення клопотання, надала пояснення, зокрема вказала, що дізнавач звернулась із відповідним клопотанням з порушенням строку, встановленого КПК України.

Вислухавши пояснення учасників судового розгляду, вивчивши клопотання про арешт майна та додані до нього докази, слідчий суддя приходить до такого висновку.

У відповідності до ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Статтею 131 КПК України, передбачено, що одним із заходів забезпечення кримінального провадження є арешт майна.

Відповідно до ст. 170 КПК України завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Метою арешту, відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України є забезпечення:

1)збереження речових доказів;

2)спеціальної конфіскації;

3)конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;

4)відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінально-правового характеру щодо юридичної особи.

Згідно з положеннями ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину.

Частиною 1 статті 98 КПК України визначено, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які зберегли на собі сліди кримінального правопорушення або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту або обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

З наданих слідчому судді матеріалів встановлено, що у провадженні сектору дізнання перебуває кримінальне провадження № 0000059 від 25.01.2024, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України.

Встановлено, що 24.01.2024 року приблизно о 17:40 годині, за адресою: м. Дніпро, вул. Січеславська Набережна, 1, співробітниками УПП Дніпропетровській області було зупинено автомобіль марки «BMW X5», реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням гр. ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який при перевірці надав свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 з явними ознаками підробки, а також виявлено відсутність (пошкодження) ідентифікаційного номеру автомобіля.

В ході огляду місця події дізнавачем було оглянуто та вилучено автомобіль марки «BMW» модель «X5», реєстраційний номер НОМЕР_3 , який направлено на спеціальний майданчик ГУНП в Дніпропетровській області, за адресою: м. Дніпро, вул. вул. Дніпросталівська, 22.

Постановою дізнавача ОСОБА_4 від 25 січня 2024, автомобіль марки «BMW» модель «X5», реєстраційний номер НОМЕР_3 , визнано речовим доказом.

Правова кваліфікація події кримінальний проступок, передбачений ч. 4 ст. 358 КК України.

Сторона обвинувачення ставить питання про накладення арешту на вказаний транспортний засіб, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу та ключі від автомобіля, із встановленням заборони відчуження, розпорядження та користування.

Європейський суд з прав людини через призму своїх рішень неодноразово акцентував увагу на тому, що володіння майном повинно бути законним (рішення у справі "Іатрідіс проти Греції" [ВП], заява N 31107/96, п. 58, ECHR 1999-II). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див. рішення у справі "Антріш проти Франції", від 22 вересня 1994 року, Series А N 296-А, п. 42, та "Кушоглу проти Болгарії", заява N 48191/99, п.п. 49 - 62, від 10 травня 2007 року). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити "справедливий баланс" між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див., серед інших джерел, рішення від 23 вересня 1982 року у справі "Спорронг та Льонрот проти Швеції", п.п. 69 і 73, Series A N 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (рішення від 21 лютого 1986 року у справі "Джеймс та інші проти Сполученого Королівства", n. 50, Series A N 98).

Вирішуючи питання про накладення арешту на автомобіль, слідчий суддя враховує, що клопотання про арешт майна відповідно до положень ст. 171 КПК України має бути подане не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна.

Як видно з матеріалів клопотання, автомобіль було вилучено 24.01.2024 року, а звернення із клопотанням до суду мало місце лише 26.01.2024, тобто із пропуском встановленого КПК України строку.

За загальним правилом, до внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань дозволяється проводити лише таку невідкладну слідчу дію як огляд місця події. При цьому внесення відомостей повинно відбуватись невідкладно після складення протоколу огляду.

В даному випадку автомобіль вилучено 24.01.2024, а відомості про кримінальне правопорушення внесено до ЄРДР 25.01.2024, тобто вилучення автомобіля відбулось до внесення відомостей про проступок до ЄРДР. Відтак, вилучення автомобіля здійснено незаконно.

Крім того, дізнавач не мав права вилучати автомобіль у кримінальному провадженні, розпочатому за ч. 4 ст. 358 КК України, оскільки зазначена стаття КК України передбачає відповідальність за використання завідомо підробленого документа, проте автомобіль не має відношення до цієї статті. Відомості про кримінальне правопорушення, передбачене ст. 290 КК України (знищення, підробка або заміна вузлів та агрегатів транспортного засобу) до Єдиного реєстру досудових розслідувань не вносились.

Отже, приймаючи до уваги, що вилучений транспортний засіб не відповідає критеріям, переліченим у ст. 98 КПК України, слід дійти до висновку про відсутність підстав для застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт. Водночас клопотання дізнавача є необґрунтованим, а вилучення транспортного засобу відбулось з порушенням вимог ст. ст. 131, 132, 167-169 КПК України, тому автомобіль, ключі від нього та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, підлягають негайному поверненню власнику.

Враховуючи вищевикладене, у задоволенні клопотання дізнавача слід відмовити повністю.

Керуючись ст. ст. 2, 7, 98, 100, 174, 372, 376, 395 КПК України, слідчий суддя, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання дізнавача СД Дніпровського РУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_4 , погодженого прокурором Центральної окружної прокуратури м. Дніпра ОСОБА_5 , по кримінальному провадженню № 0000059 від 25.01.2024, про арешт майна, відмовити.

Копію ухвали направити прокурору, власнику майна.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_9