Номер провадження: 11-сс/813/300/24
Справа № 946/442/24 1-кс/946/186/24
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.02.2024 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого - судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

підозрюваної ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу прокурора Ізмаїльської окружної прокуратури Одеської області ОСОБА_9 на ухвалу слідчого судді Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 19.01.2024 у кримінальному провадженні №0000097, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 17.01.2024, відносно:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Броска Ізмаїльського району Одеської області, українки, громадянки України, з середньою освітою, не працюючої, не одруженої, яка фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимої,

підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України,

встановив:

Зміст оскаржуваного судового рішення і встановлених обставин судом першої інстанції.

Ухвалою слідчого судді Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 19.01.2024 відмовлено у задоволенні клопотання старшого слідчого СВ Ізмаїльського РВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_10 , погоджене з прокурором Ізмаїльської окружної прокуратури Одеської області, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_8 .

Застосовано відносно підозрюваної ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту з забороною їй залишати своє місце постійного проживання за адресою: АДРЕСА_1 , без дозволу слідчого, прокурора, або суду, у період часу з 21:00 години до 07:00 години наступної доби строком до 16 березня 2024 року з покладенням відповідних обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.

На думку слідчого судді тяжкість вчиненого злочину, вагомість доказів та розмір покарання, що загрожує підозрюваному у разі визнання його винуватим, свідчить про необхідність застосування більш м`якого запобіжного заходу.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.

Не погоджуючись із прийнятим судом першої інстанції рішенням прокурор Ізмаїльської окружної прокуратури Одеської області ОСОБА_9 подав апеляційну скаргу.

Доводи обґрунтовує тим, що підозрювана ОСОБА_8 обґрунтовано підозрюється у скоєнні тяжкого злочину у сфері незаконного обігу наркотичних засобів, за яке передбачене покарання на строк від шести до десяти років, що може свідчити про можливість підозрюваної переховуватись від органу досудового розслідування та суду з метою уникнення вказаного злочину, що свідчить про неможливість запобігання вказаному ризику шляхом застосування більш м`якого запобіжного заходу.

Просить ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову, якою застосувати до підозрюваної ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в ДУ «Ізмаїльський слідчий ізолятор» строком на 60 діб, визначивши розмір застави, як запобіжного заходу, достатнього для забезпечення виконання підозрюваною обов`язків, передбачених КПК України, у розмірі 60 розмірів прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 161040 грн.

Позиції учасників судового розгляду.

Заслухавши: суддю-доповідача, пояснення прокурора, який підтримав доводи апеляційної скарги та просив її задовольнити, підозрюваної та її захисника, які заперечували проти задоволення апеляційної скарги, вивчивши матеріали судового провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд доходить таких висновків.

Мотиви суду апеляційної інстанції.

Частина перша статті 404 КПК України передбачає, що суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду 1-ї інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ч. 1 ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Згідно ст. 181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Відповідно до положень ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст. 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: 1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; 3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; 4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; 5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; 6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого; 7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; 8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; 9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; 10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; 11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

Згідно з ч. 1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Частина 4 статті 194 КПК України встановлює, що якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Як зазначив Європейський суд з прав людини у своєму рішенні в справі «Манчіні проти Італії», за наслідками та способами застосування як тримання під вартою, так і домашній арешт прирівнюються до позбавлення волі для цілей ст. 5 п. 1 п.п. с) Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.

З мотивувальної частини ухвали вбачається, що слідчий суддя зазначені вище вимоги кримінального процесуального закону цілком виконав, врахував їх при постановленні ухвали та дійшов обґрунтованого висновку про можливість застосування відносно підозрюваної ОСОБА_8 більш м`якого запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту.

Наявність на даній стадії у кримінальному провадженні обґрунтованої підозри щодо ОСОБА_8 підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, долученими до клопотання слідчого та ніким з учасників не оспорюється, а тому не перевіряється апеляційним судом.

Апеляційний суд погоджується з висновком слідчого судді про доведення стороною обвинувачення наявності обґрунтованої підозри відносно ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого їй злочину, однак не доведено існування підстав, які б свідчили про недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

З матеріалів провадження вбачається, що підозрюваній ОСОБА_8 19 років, раніше не судима, має середню освіту, постійне місце проживання.

Встановлені вище дані про особу підозрюваної, а також те, що на даній стадії досудового розслідування ОСОБА_8 обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, можуть свідчити про ступінь існування ризику переховування від органів досудового розслідування та суду.

Водночас, надаючи оцінку заявленим в апеляційній скарзі прокурора доводам, апеляційний суд приймає до уваги ту обставину, що під час апеляційного розгляду скарги прокурор не надав жодних доказів, які б підтверджували факт порушення підозрюваною ОСОБА_8 застосованого до неї запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту та покладених на неї слідчим суддею обов`язків та підтвердив, що йому не відомі факти порушення підозрюваною застосованого до неї запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту.

При цьому, судова колегія враховує, що підозрювана ОСОБА_8 була присутньою під час розгляду апеляційної скарги прокурора, в якій ставиться питання про погіршення її становища, що в свою чергу характеризує її як особу, яка навпаки не намагається переховуватись від органів досудового розслідування та суду.

Таким чином, доводи прокурора про наявність підстав для застосування до підозрюваної найсуворішого запобіжного заходу (тримання під вартою) апеляційний суд вважає безпідставними, оскільки вони не ґрунтуються на беззаперечних доказах та не доведені прокурором під час апеляційного розгляду скарги.

Зважаючи на вище викладене, слідчий суддя, взявши до уваги обставини кримінального правопорушення, дослідивши ризики, передбачені ст. 177 КПК України, в повній мірі врахував особу підозрюваної та обґрунтовано дійшов висновку про необхідність застосування відносно підозрюваної ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту у певний період доби, з покладанням на останню відповідних обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.

На думку апеляційного суду, одна лише тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа, а також тяжкість покарання, що загрожує підозрюваній у разі визнання її винною у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення не можуть бути єдиними підставами для застосування відносно підозрюваної найбільш суворого запобіжного заходу, а оцінюватись в сукупності також повинні обґрунтованість підозри, наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, матеріали, які характеризують особу підозрюваної та її поведінку після вчиненого кримінального правопорушення.

Беручи до уваги вищезазначене, колегія суддів вважає доводи прокурора такими, що не знайшли свого підтвердження, а вказані обставини, які знайшли своє підтвердження під час апеляційного розгляду скарги свідчать про те, що застосований запобіжний захід в повній мірі забезпечує виконання підозрюваною, покладених на неї процесуальних обов`язків.

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 407 КПК України за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвалу слідчого судді, суд апеляційної інстанції має право залишити ухвалу без змін.

За таких обставин, колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційна скарга прокурора не підлягає задоволенню, а ухвала слідчого судді підлягає залишенню без змін.

Керуючись статтями 181, 196, 376, 404, 405, 407, 419, 422, 532 КПК України, апеляційний суд,

постановив:

Апеляційну скаргу прокурора Ізмаїльської окружної прокуратури Одеської області ОСОБА_9 - залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 19.01.2024 у кримінальному провадженні №0000097, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 17.01.2024, відносно ОСОБА_8 , підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4