БАРАНІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ЖИТОМИРСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 285/1383/24
Провадження № 1-кп/273/45/24
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 червня 2024 року м.Баранівка

Баранівський районний суд Житомирської області у складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника - ОСОБА_5 (в режимі відеоконференції),

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Баранівка в режимі відеоконференції кримінальне провадження, внесене 06.09.2023 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001190, по обвинуваченню

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Коростень Житомирської області, громадянина України, військовослужбовця за призовом за мобілізацією військової частини НОМЕР_1 , зареєстрованого та мешканця АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 Кримінального кодексу України,

в с т а н о в и в:

Солдат ОСОБА_4 , будучи військовослужбовцем військової служби за мобілізацією військової частини НОМЕР_1 , в порушення вимог ст. ст. 11, 16, 40, 49, 128, 200 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. ст. 1 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, діючи з прямим умислом, з особистих мотивів та з метою тимчасово ухилитись від військової служби, без дозволу відповідних командирів (начальників) та без поважних причин, в умовах воєнного стану, 09.08.2023 близько 15.00 год. самовільно залишив місце тимчасової дислокації військової частини НОМЕР_1 , що у АДРЕСА_2 та проводив час на власний розсуд, окрім періоду з 13.09.2023 по 14.09.2023 включно, коли перебував на стаціонарному лікуванні у КНП «Коростенська центральна міська лікарня Коростенської міської ради», до 18.09.2023 коли добровільно прибув в другий слідчий відділ (з дислокацією у м. Житомирі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Хмельницькому, чим закінчив вчинення кримінального правопорушення.

За час відсутності у військовій частині НОМЕР_1 солдат ОСОБА_4 обов`язки військової служби не виконував, перебуваючи поза межами військової частини, правоохоронні органи або органи державної влади про свою належність до військової служби, про вчинене ним самовільне залишення місця служби та його причини не повідомив та проводив час на власний розсуд.

Своїми умисними діями ОСОБА_4 обвинувачується у самовільному залишенні місця служби військовослужбовцем, вчиненому в умовах воєнного стану, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України.

Обвинувачений ОСОБА_4 вину у вчиненнні зазначеного злочину визнав повністю, не оспорючи фактичних обставин, викладених в обвинувальному акті, щиро розкаявся, зазначив, що планує повернутися на службу в ЗСУ.

Беручи до уваги, що фактичні обставини справи ніким з учасників судового провадження не оспорювалися, суд на підставі ч. 3 ст. 349 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК) визнав їх встановленими в судовому засіданні та вважав недоцільним дослідження доказів щодо цих обставин, обмежившись допитом обвинуваченого та дослідженням документів, які характеризують особу обвинуваченого.

Таким чином суд вважає, що вина ОСОБА_4 у вчиненні вищезазначеного діяння доведена, і кваліфікує його за ч. 5 ст. 407 КК як самовільне залишення військової частини військовослужбовцем, вчинене в умовах воєнного стану.

Обставиною, що пом`якшує покарання ОСОБА_4 , згідно статті 66 КК України, є щире каяття та активне сприяння у розкритті кримінального правопорушення.

Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_4 , згідно статті 67 КК України, не встановлено.

При призначенні покарання відповідно до ст. 65 КК суд враховує, що кримінальне правопорушення, передбачене ч. 5 ст. 407 КК, є умисним тяжким військовим злочином.

Обвинувачений ОСОБА_4 не судимий, проходить військову службу за призовом за мобілізацією, на службу до ЗСУ пішов добровільно, на обліку у лікаря психіатра не перебуває, однак перебуває на обліку у лікаря -нарколога, за місцем служби характеризується негативно, усвідомив негативні наслідки вчиненого та засуджує свою поведінку, бажає повернутися на службу та продовжити виконувати свій військовий обов`язок.

Враховуючи наведене, безальтернативний характер санкції ч. 5 ст. 407 КК, суд призначає покарання у виді позбавлення волі. Разом з тим, беручи до уваги відсутність обтяжуючих та наявність пом`якшуючих покарання обставин,відомості про особу обвинуваченого, суд призначає покарання на мінімальний строк, визначений у санкції ч. 5 ст. 407 КК.

Діями ОСОБА_4 шкоди не заподіяно.

Цивільний позов у провадженні не пред`явлено, дані щодо судових витрат відсутні.

Ухвалою Богунського районного суду м.Житомира від 21.02.2024 року стосовно ОСОБА_4 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, який в подальшому було продовжено ухвалою Баранівського районного суду Житомирської області від 18.04.2024 року строком на 60 днів, тобто по 16.06.2024 року включно.

Відповідно до положень абз. 12 п. 2 ч. 4 ст. 374 КПК України, враховуючи наявність ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, та з метою забезпечення виконання вироку, суд вважає за необхідне до набрання вироком законної сили залишити обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжний захід тримання під вартою.

Керуючись ст. ст. 369-371, 373-374 КПК, суд,

у х в а л и в:

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк п`ять років.

Строк відбування покарання ОСОБА_4 обчислювати з дня набрання вироком законної сили, зарахувавши у строк покарання строк попереднього ув`язнення з 21.02.2024 до дня набрання вироком законної сили з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Продовжити ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк до вступу вироку в законну силу, але не довше ніж на шістдесят днів з дня ухвалення вироку, тобто до 08.08.2024року включно.

Вирок може бути оскаржений до Житомирського апеляційного суду через Баранівський районний суд Житомирської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, а в разі подачі апеляційної скарги - після розгляду справи апеляційною інстанцією, якщо його не скасовано.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Відповідно до ч. 2 ст. 394 КПК України, вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.

Суддя ОСОБА_6