06.05.24№ 336/2445/24
Пр. № 1-кп/336/814/2024
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

6 травня 2024 року Шевченківський районний суд м. Запоріжжя

в складі: головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілої ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

захисника адвоката ОСОБА_6 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні обвинувальний акт відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченого за ч. 4 ст. 186 КК України,

В С Т А Н О В И В:

В провадженні Шевченківського районного суду м. Запоріжжя перебуває кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_5 за ч. 4 ст. 186 КК України.

Відносно обвинуваченого на стадії досудового розслідування застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строк дії якого продовжений ухвалою суду від 25.03.2024 року до 26 травня 2024 року включно.

В судовому засіданні прокурор заявив клопотання, проти задоволення якого не заперечує сторона захисту, про застосування до обвинуваченого під час судового провадження запобіжного заходу у виді тримання під вартою на строк у шістдесят днів, мотивуючи його наявністю ризиків ухилення обвинуваченого від суду, продовження зайняття протиправною діяльністю.

У зв`язку з викладеним, на думку прокурора, відсутність заходу забезпечення кримінального провадження за наявності перелічених ризиків не забезпечить ефективного здійснення судового розгляду та належної процесуальної дисципліни обвинуваченого; застосування ж більш м`яких заходів прямо заборонено кримінальним процесуальним законодавством при здійсненні кримінального провадження щодо справ цієї категорії.

Вислухавши думку учасників кримінального провадження, суд вважає, що клопотання прокурора підлягає задоволенню, виходячи з такого.

Згідно із ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

За змістом положень кримінального процесуального законодавства продовження застосування будь-якого запобіжного заходу, в тому числі у вигляді тримання під вартою, може бути зумовлено тим, що заявлені при застосуванні запобіжного заходу ризики не зменшилися або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою.

В силу ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК.

Дійшовши висновку про доцільність продовження тримання ОСОБА_5 під вартою, суд вважає, що ризики, на які посилається прокурор, не спливли.

Передумови для застосування будь-якого запобіжного заходу внормовані частиною 2 ст. 177 КПК України, відповідно до якої підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, а саме: переховуватися від органів досудового розслідування або суду; знищити, сховати або спотворити речі чи документи, що мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення.

За змістом ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, суд зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі вагомість наявних доказів, тяжкість покарання, що загрожує особі, у разі визнання її винною, вік та стан здоров`я обвинуваченого, міцність соціальних зв`язків, наявність постійного місця роботи, наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення, репутацію обвинуваченого, наявність у нього судимостей, дотримання обвинуваченим умов застосування запобіжних заходів у випадках їхнього попереднього застосування.

Відповідно до ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчинені підозрюваним кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Із змісту наведених норм випливає, що завданням застосування будь-якого запобіжного заходу є забезпечення належної процесуальної поведінки особи, яка піддана кримінальному переслідуванню, а при обранні того чи іншого запобіжного заходу, достатнього і необхідного у кожному конкретному випадку, крім тяжкості звинувачення, необхідно враховувати сукупність перелічених в статті 194 КПК України обставин.

При вирішенні клопотання суд враховує те, що прокурор довів наявність ризику ухилення обвинуваченого від суду, про що свідчить усвідомлення ним факту вчинення особливо тяжкого злочину та безповоротності покарання, а також відсутність міцних соціальних зв`язків.

Ймовірність вказаного ризику підтверджує і відсутність у обвинуваченого в м. Запоріжжі, де здійснюється кримінальне провадження щодо нього, не лише зареєстрованого, а й фактичного місця проживання.

Ймовірним ризиком вбачається суду і ризик продовження протиправних діянь, про що свідчить у сукупності відсутність у обвинуваченого постійних джерел доходів, наявність у нього судимостей за вчинення корисливих злочинів проти чужої власності, скоєних різними способами, направлення 28 лютого 2024 року до Синельніковського міськрайонного суду Дніпропетровської області обвинувального акту за ознаками злочинів проти здоров`я людини та проти громадського порядку і моральності, перебування в провадженні Комунарського районного суду м. Запоріжжя кримінального провадження відносно обвинуваченого за ст. ст. 185 ч. 3, 186 ч. 2, 187 ч. 1 КК України, під час розгляду якого обвинуваченому, щодо якого було застосовано особисте зобов`язання, повідомлено про підозру у вчиненні цього злочину.

Відповідно до ст. 29 Основного Закону ніхто не може бути арештований або утримуватися під вартою інакше як за мотивованим рішенням суду і лише на підставах та в порядку, встановлених законом.

Згідно з пунктом 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 25.04.2003 року «Про практику застосування судами запобіжного заходу у виді тримання під вартою та продовження строків тримання під вартою на стадії досудового розслідування» тримання під вартою є найбільш суворим запобіжним заходом і застосовується лише за наявності підстав вважати, що інші запобіжні заходи, передбачені законом, не можуть забезпечити виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків, передбачених КПК України.

В силу ст. 183 КПК України тримання під вартою як захід забезпечення кримінального провадження не може бути застосований, окрім як, зокрема, до раніше судимої особи, яка підозрюється у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.

Інкриміноване ОСОБА_5 , який має судимості, кримінально каране діяння є тяжким в розумінні ст. 12 КК України, за яке передбачене покарання на строк від семи до десяти років, тобто вказаний злочин за формальним критерієм підпадає під діяння, у зв`язку з вчиненням якого можливо застосування найбільш суворого заходу забезпечення кримінального провадження.

Враховує суд і об`єкт злочинного посягання, яким є охоронювана Основним законом України соціальна цінність право приватної власності.

На користь висновку про необхідність задоволення клопотання застосовує суд і відомості про особу обвинуваченого, зокрема, наявність у нього судимостей, направлення до суду обвинувального акту щодо нього про вчинення посягань проти здоров`я людини та проти громадського порядку і моральності, перебування в провадженні Комунарського районного суду м. Запоріжжя кримінального провадження відносно обвинуваченого за ст. ст. 185 ч. 3, 186 ч. 2, 187 ч. 1 КК України, під час розгляду якого обвинуваченому, щодо якого було застосовано особисте зобов`язання, повідомлено про підозру у вчиненні цього злочину.

чужої власності, вчинених різними способами, які ще не розглянуті судом.

Вказані обставини свідчать про підвищений ступінь суспільної небезпеки обвинуваченого та його схильність до вчинення кримінально караних діянь.

Суд бере до уваги і зміст ст. 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, згідно з якою обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою, проте вважає, що у даному випадку застосування найбільш суворого заходу забезпечення кримінального провадження є таким, що зумовлено сукупністю наведених матеріальних і процесуальних передумов, необхідністю забезпечення охорони загальносуспільних прав та інтересів.

На користь наведеного висновку враховує суд і висновки Європейського суд з прав людини, які в Україні застосовуються як джерело права, зокрема зміст рішення в справі «Летельє проти Франції», за яким особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу.

Оцінивши сукупність наданих стороною обвинувачення на користь клопотання фактичних даних, слідчий суддя доходить переконання про неможливість відвернення передбачених статтею 177 КПК України ризиків з використанням інших, більш м`яких запобіжних заходів.

Виходячи з викладеного, застосування найбільш суворого запобіжного заходу ґрунтується на сукупності передбачених законом передумов і за вказаних обставин продиктовано інтересами забезпечення ефективності кримінального провадження.

Керуючись ст. ст. 177, 178, 183, 314, 315, 395 КПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання прокурора задовольнити.

Продовжити застосування до ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на час судового провадження в суді першої інстанції, але не більш ніж на шістдесят днів, а саме: до 5 липня 2024 року включно.

Початок дії цієї ухвали обчислювати з 7 травня 2024 року.

Ухвала може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення, а обвинуваченим, який перебуває під вартою, - в той же строк з моменту отримання ним копії ухвали.

Суддя ОСОБА_1