Заводський районний суд м. Запоріжжя
Справа № 332/3762/23
Провадження №: 1-кп/332/92/24
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 квітня 2024 р.м. Запоріжжя

Заводський районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурорів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі Заводського районного суду м. Запоріжжя кримінальне провадження за обвинуваченням:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Нове Поле, Михайлівського району, Запорізької області, громадянина України, освіта неповна середня, одруженого, має на утриманні двох малолітніх дітей, водія 1 протитанкового відділення протитанкового взводу роти вогневої підтримки військової частини НОМЕР_1 , солдата, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення передбчаеного ч.4 ст.408 КК України -

ВСТАНОВИВ:

1. Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним.

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 19.06.2022 № 179 солдата ОСОБА_5 призначено на посаду водія 1 протитанкового відділення протитанкового взводу роти вогневої підтримки військової частини НОМЕР_1 і він вважається таким, що справи і посаду прийняв і приступив до виконання службових обов`язків за посадою.

Відповідно до Указу Президента України ОСОБА_7 від 24 лютого 2022 року №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, який неодноразово продовжувався та діє до теперішнього часу.

Відповідно до ст. 65 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України, які проходять військову службу відповідно до законодавства.

Будучи військовослужбовцем військової служби за мобілізацією, солдат ОСОБА_5 , відповідно до вимог ст.ст. 9, 11, 16, 49, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України (надалі Статуту), ст.ст. 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, зобов`язаний свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, суворо дотримуватися Статутів Збройних Сил України (надалі Статуту), бути дисциплінованим, не допускати негідних вчинків самому та утримувати від них інших військовослужбовців, виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою.

Разом з цим, солдат ОСОБА_5 , достовірно знаючи свої обов`язки, передбачені зазначеним вище законодавством, яке регламентує порядок виконання військового обов`язку і проходження військової служби, маючи можливість належно їх виконувати, свідомо допустив їх порушення, вчинивши військовий злочин за наступних обставин.

Так, солдат ОСОБА_5 , 12.01.2023, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, діючи в умовах воєнного стану, з метою ухилення від проходження військової служби, самовільно залишив місце служби, яке знаходилося поблизу АДРЕСА_3 , свої службові обов`язки не виконував, час проводив на власний розсуд, заходів для повернення до військової частини, за наявності реальної можливості для цього, не приймав та незаконно перебував за межами місця служби до 29.06.2023, а саме до моменту обрання слідчим суддею Комунарського районного суду м. Запоріжжя відносно нього запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

2. Стаття (частина статті) закону України про кримінальну відповідальність, що передбачає відповідальність за кримінальне правопорушення.

Своїми умисними діями ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч 4 ст. 408 КК України, що кваліфікується як дезертирство, тобто самовільне залишення військової частини або місця служби з метою ухилитися від військової служби, вчинене в умовах воєнного стану.

3. Позиція обвинуваченого.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 , свою вину у скоєнні інкримінованого йому кримінального правопорушення визнав повністю і суду пояснив, що 12 січня 2023 року після того, як повернувся з бойових позицій на ротацію ( АДРЕСА_3 ), зібрав свої речі, повідомив про те, що їде до дому, та уїхав. Сталося це через те, що він не знайшов спільної мови із старшим сержантом. Напередодні старший сержант не відпустив його у місто з метою купити деякі речі, а також через інші непорозуміння. Після того, як він поїхав до дому, йому з частини дзвонили, але він навмисно грубо відповів, щоб йому більше не дзвонили. Він не мав бажання повертатися саме в ту військову частину, де проходив військову службу. В подальшому співробітники ДБР йому тричі вручали повістки, але він не реагував на них. 29.06.2023 відносно нього було обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою. Дуже шкодує про вчинене.

4. Докази на підтвердження встановлених судом обставин вчинення кримінального правопорушення.

У судовому засіданні також був досліджений в якості письмового доказу - Наказ командира військової частини НОМЕР_1 від 19.06.2022 № 179, відповідно до якого солдата ОСОБА_5 , призначено на посаду водія 1 протитанкового відділення протитанкового взводу роти вогневої підтримки військової частини НОМЕР_1 .

Враховуючи те, що обвинувачений та інші учасники процесу не оспорюють всі фактичні обставини справи, і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності їх позиції, суд, роз`яснивши учасникам процесу положення ст. 349 КПК України, провів судове слідство у справі щодо всіх фактичних обставин із застосуванням правил ч. 3 ст. 349 КПК України, обмеживши дослідження доказів допитом обвинуваченого, дослідженням матеріалів кримінального провадження, а саме: Наказу командира військової НОМЕР_1 від 19.06.2022 № 179, матеріалів, що характеризують особу обвинуваченого, документів про затримання та обрання запобіжного заходу обвинуваченому.

5. Висновок суду щодо винуватості обвинуваченого.

Під час допиту обвинувачений беззаперечно визнав свою вину у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 408 КК України та підтвердив обставини, викладені в обвинувальному акті. Покази обвинуваченого суд вважає такими, що повністю відповідають фактичним обставинам, встановленим судом, а також дослідженим матеріалам кримінального провадження, тому розцінює їх як достовірні, приймає як доказ його вини і вважає, що вони в сукупності з дослідженими в ході судового слідства доказами можуть бути покладені в основу обвинувального вироку.

За таких обставин, суд вважає доведеним пред`явлене ОСОБА_5 обвинувачення і кваліфікує дії останнього за ч. 4 ст. 408 КК України як дезертирство, тобто самовільне залишення місця служби, з метою ухилитися від військової служби, вчинене в умовах воєнного стану.

6. Обставини, які пом`якшують або обтяжують покарання.

Обставиною, що пом`якшує покарання ОСОБА_5 , суд визнає щире каяття у скоєному, адже у судовому засіданні він визнав вину, висловив критику до своєї протиправної поведінки, щиро покаявся, а також сприяння розкриттю злочину.

Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_5 , судом не встановлено.

7. Мотиви призначення судом покарання.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_5 суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, яке у відповідності до ст. 12 КК України є особливо тяжким злочином, дані, що характеризують особу винного, - раніше не судимий, за місцем служби має позитивну характеристику, на обліку лікаря нарколога або лікаря психіатра не перебуває, соціальні зв`язки - одружений, має двох малолітніх дітей, проходить військову службу за мобілізацією на посаді водія 1 протитанкового відділення протитанкового взводу роти вогневої підтримки військової частини НОМЕР_1 .

Згідно з вимогами ст. 65 КК України суд призначає покарання, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного й обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень, а згідно із ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого. Виходячи із принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання має бути відповідним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу.

Відповідно до положень ст. 69 КК України (в редакції чинній на час вчинення кримінального правопорушення) за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, кримінальне правопорушення, пов`язане з корупцією, призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за це кримінальне правопорушення.

Санкцією ч. 4 ст. 408 КК України передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до дванадцяти років. Враховуючи дані про особу обвинуваченого ОСОБА_5 , який раніше не судимий, має двох малолітніх дітей, позитивно характеризується, конкретні обставини вчинення кримінального правопорушення (злочину), ступінь тяжкості вчиненого злочину, його наслідки, позицію обвинуваченого, який вину визнав уповному обсязі, щиро розкаявся, активно сприяв у розкритті злочину, думку прокурора, який просив застосувати вимоги ст. 69 КК України, суд вважає, що для виправлення обвинуваченого і для попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень у майбутньому буде справедливим та достатнім обрати йому покарання у виді позбавлення волі на певний строк. При визначенні строку покарання суд вважає за доцільне застосувати вимоги ст. 69 КК України (в редакції чинній на момент вчинення злочину) та призначити обвинуваченому покарання нижче від найнижчої межі, передбаченої санкцією ч. 4 ст. 408 КК України.

Підстав для застосування ст.ст.75, 76 КК України судом не встановлено.

8. Мотиви ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку, та положення закону, якими керувався суд.

Вирішуючи питання про запобіжний захід щодо обвинуваченого ОСОБА_5 , суд, враховуючи відсутність у учасників процесу відповідних клопотань, не вбачає підстав для заміни обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді застави до набрання вироком законної сили.

Цивільний позов не заявлений, речові докази у справі відсутні, витрати на залучення експерта відсутні.

Керуючись ст.ст. 366-371, 373-376 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 4 ст. 408 КК України, та із застосуванням ст. 69 КК України призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки.

Запобіжний захід у вигляді застави до набрання вироком законної сили відносно ОСОБА_5 залишити без змін.

Строк відбування покарання ОСОБА_5 рахувати з моменту фактичного затримання.

На підставі ч. 5 ст. 72 КК України у строк відбування покарання зарахувати попереднє ув`язнення ОСОБА_5 в ДУ "Запорізькій слідчий ізолятор", а саме з 29.06.2023 по 19.07.2023, з розрахунку - один день попереднього ув`язнення дорівнює одному дню тримання під вартою.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому і прокурору. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.

Вирок може бути оскаржений до Запорізького апеляційного суду через Заводський районний суду м. Запоріжжя шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя ОСОБА_1