20.02.2024 Справа № 940/276/23
Провадження по справі № 1-кс/940/15/24
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 лютого 2024 року слідчий суддя Тетіївського районного суду Київської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , скаржника ОСОБА_3 , представника скаржника адвоката ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу ОСОБА_3 на постанову про закриття кримінального провадження,

встановив:

Скаржник ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді Тетіївського районного суду Київської області з скаргою, в якій просить постанову, винесену начальником сектору дізнання відділення поліції № 3 Білоцерківського районного управління поліції ГУ НП в Київській області капітаном поліції ОСОБА_5 від 07.05.2023 року про закриття кримінального провадження № 0000035 від 20.04.2021 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 358 КК України, скасувати.

В обґрунтування скарги зазначено, що в провадженні сектору дізнання відділення поліції № 3 Білоцерківського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Київській області перебувало кримінальне провадження №0000035 від 20.04.2021 року за фактом підробки актового запису про шлюб, зареєстрованого П`ятигірською сільською радою 20.11.1999 року № 11 про реєстрацію шлюбу між ОСОБА_6 та ОСОБА_7 . Відомості про вчинення зазначеного кримінального правопорушення внесені до ЄРДР на підставі заяви ОСОБА_8

04.11.2021 року начальником сектору дізнання відділення поліції № 3 Білоцерківського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Київській області ОСОБА_5 винесена постанова про закриття кримінального провадження. Ухвалою слідчого судді Тетіївського районного суду Київської області від 18.04.2023 року вказану постанову скасовано.

ІНФОРМАЦІЯ_1 потерпіла у цьому кримінальному провадженні ОСОБА_8 померла.

11.01.2024 року скаржник ОСОБА_3 звернувся до сектору дізнання відділення поліції № 3 Білоцерківського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Київській області із заявою про залучення його в якості потерпілого у вказаному кримінальному провадженні, на що 31.01.2024 року отримав відповідь про те, що 07.05.2023 року в кримінальному провадженні № 0000035 від 20.04.2021 року прийнято рішення про закриття кримінального провадження на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України. До цієї відповіді було надано копію постанови про закриття кримінального провадження від 07.05.2023 року.

Скаржник стверджує, що оскільки його дружина - потерпіла ОСОБА_8 зазначеної постанови про закриття кримінального провадження від 07.05.2023 року не отримувала, тому він, як спадкоємець ОСОБА_8 , має право оскаржити зазначену постанову.

Крім того, вважає, що постанова про закриття кримінального провадження від 07.05.2023 року є незаконною та підлягає скасуванню. Те, що під час досудового розслідування не здобуто достатніх доказів для оголошення підозри ОСОБА_9 не виключає складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 358 КК України за фактом підробки актового запису про шлюб, зареєстрованого П`ятигірською сільською радою від 20.11.1999 року № 11 про реєстрацію шлюбу між ОСОБА_6 та ОСОБА_7 .

Також скаржник вказує на те, що органом досудового розслідування не перевірено на причетність до вчинення зазначеного кримінального правопорушення інших посадових осіб П`ятигірської сільської ради, які працювали в сільській раді на момент вчинення кримінального правопорушення, не відібрано зразки підписів та не призначено судово-почеркознавчі експертизи для перевірки їхньої причетності до кримінального правопорушення.

За таких обставин, скаржник ОСОБА_3 просить скасувати оскаржувану постанову.

У судовому засіданні скаржник ОСОБА_3 та його представник адвокат ОСОБА_4 підтримали скаргу та просили її задовольнити, посилаючись на обставини, зазначені у ній.

Начальник сектору дізнання відділення поліції № 3 Білоцерківського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Київській області ОСОБА_5 та прокурор Тетіївського відділу Білоцерківської окружної прокуратури у судове засідання не з`явились, про дату, час і місце розгляду скарги повідомлялися належним чином.

Відсутність слідчого, дізнавача чи прокурора не є перешкодою для розгляду скарги (ч. 3 статті 306 КПК України).

Розглянувши матеріали скарги та кримінального провадження, заслухавши пояснення скаржника, представника скаржника, слідчий суддя дійшов наступного висновку.

Із матеріалів скарги та кримінального провадження № 0000035 від 20.04.2021 року вбачається, що 19.04.2021 року ОСОБА_8 звернулась до відділення поліції № 3 Білоцерківського РУП ГУ НП у Київській області із заявою з приводу підробки актового запису про шлюб, зареєстрованого П`ятигірською сільською радою від 20.11.1999 року № 11 про реєстрацію шлюбу між ОСОБА_6 та її покійним батьком ОСОБА_7 .

За цією заявою 20.04.2021 року внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000035 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 358 КК України.

Так, в ході досудового розслідування зазначеного кримінального провадження було допитано потерпілу ОСОБА_8 , яка повідомила, що після смерті її батька ОСОБА_7 нею було встановлено, що підпис в заповіті від 17.12.2003 року виконаний не ним, тож з даного приводу вона звернулася до поліції, де було відкрито кримінальне провадження №0000044, в рамках якого висновками експертів № 2736/2737/15032 від 19.05.15, № 1071 від 19.01.15 та № 0975 від 23.10.14 встановлено, що підпис від імені ОСОБА_7 у графі «громадянин» в рядку «11 Підписи осіб, які одружилися (дошлюбні прізвища)» у записі акта про одруження ОСОБА_7 та ОСОБА_10 № 11 від 20.11.1999 року виконаний не ОСОБА_7 , а іншою особою з наслідуванням підпису ОСОБА_7 , що передбачає навмисну зміну виконавцем ознак власного почерку.

Окрім висновків експерта факт підробки актового запису про шлюб підтверджується тим, що шлюб зареєстровано П`ятигірською сільською радою 20.11.1999 року, а свідоцтво про шлюб серії НОМЕР_1 видано 06.10.1999 року, тобто за понад місяць до його фактичної реєстрації.

Також встановлено, що на час одруження та складання заповіту в П`ятигірській сільській раді секретарем працювала ОСОБА_9 , яка будучи допитаною з даного приводу, пояснила, що вона працювала в П`ятигірській сільській раді в той період, коли ОСОБА_7 укладав шлюб із ОСОБА_6 , а саме останні написали заяву, а через місяць вони уклали шлюб.

Висновками експертів № 1071 від 19.01.15 та № 0975 від 23.10.14 встановлено, що підпис від імені ОСОБА_7 у графі «громадянин» у рядку «Підписи осіб, які одружились (дошлюбні прізвища) на звороті оригіналу «Запису акта про одруження № 11 від 20.11.1999 П`ятигірської сільської Ради народних депутатів ймовірно виконаний ОСОБА_9

07.05.2023 року у цьому кримінальному провадженні начальником сектору дізнання відділення поліції № 3 Білоцерківського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Київській області ОСОБА_5 винесена постанова про закриття кримінального провадження з посиланням на те, що у ході досудового розслідування не здобуто прямих доказів, які б свідчили про те, що саме ОСОБА_9 підробила підписи в записі акта про одруження від імені ОСОБА_7 , а відповідно до ч. 4 ст. 11 КПК України, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на користь такої особи. Також зазначено, що, зважаючи на положення ст. 219, 284 ч. 1 п. 10 КПК України, оскільки відомості про кримінальне правопорушення внесені до ЄРДР 20.04.2021 року та до теперішнього часу жодній особі не було повідомлено про підозру, а тому дане кримінальне провадження підлягає закриттю.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора: зокрема, рішення слідчого про закриття кримінального провадження заявником, потерпілим, його представником чи законним представником.

Стаття 91 КПК України наводить обставини, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні.

При проведенні досудового розслідування, після виконання вимог статті 91 КПК України, і встановлення вказаних обставин, досудове слідство визнається закінченим, якщо немає необхідності у проведенні ще будь-яких слідчих або негласних слідчих дій, спрямованих на збирання, перевірку та оцінку доказів, коли жодна з версій, яка виникла, не залишилась неперевіреною.

Якщо після дослідження всіх обставин кримінального провадження, та безпосереднього дослідження і оцінки показань, речей і документів, які стосуються цього кримінального провадження у їх сукупності, слідчим, прокурором встановлені підстави, передбачені ст. 284 КПК України, приймається рішення про закриття кримінального провадження.

Відповідно до ч. 2 ст. 9 КПК України прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язаний всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Тобто, закриття кримінального провадження є одним із способів його остаточного вирішення, а тому, провадження має закриватися лише після всебічного повного та об`єктивного дослідження усіх обставин справи та оцінки слідчим всіх зібраних та перевірених доказів.

Положеннями ст. 110 КПК України визначено, що постанова слідчого, прокурора про закриття кримінального провадження має бути мотивованою, її зміст повинен відповідати фактичним обставинам справи, зокрема, в ній має бути викладено суть заяви особи, яка звернулася із повідомленням про кримінальне правопорушення та відповіді на поставлені нею питання, які виключають провадження в справі та зумовлюють її закриття, що є однією з гарантій забезпечення прав і законних інтересів учасників процесу.

Враховуючи вищенаведені вимоги закону, заслухавши пояснення скаржника, представника скаржника, розглянувши матеріали скарги та кримінального провадження, слідчий суддя вважає, що доводи скаржника та його представника про те, що оскаржувана постанова винесена без повного та об`єктивного дослідження всіх обставин кримінального провадження заслуговують на увагу.

Так, слідчий суддя вважає, що усім обставинам кримінального провадження, у порядку ст. 94 КПК України, не було надано належну правову оцінку в сукупності, що свідчить про те, що встановлена наразі органом досудового розслідування сукупність доказів, якою обґрунтовуються зроблені ним висновки, не може вважатися такою, що не залишає місце сумнівам, а наявність останніх (сумнівів) не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» ( рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. The United Kingdom), п. 161, Series A заява № 25), який застосовується при оцінці доказів, а такі докази можуть «випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту» (рішення Європейського суду з прав людини, справа «Коробов проти України» № 39598/03 від 21.07.2011 року (ч. 2 ст. 8, ч. 5 ст. 9 КПК України).

Слідчий суддя зазначає, що відповідно до вимог ст. 92 КПК України у цьому кримінальному провадженні начальником сектору дізнання не в повній мірі виконаний обов`язок доказування обставин, передбачених статтею 91 КПК України, який за винятком випадків, передбачених частиною другою цієї статті, покладається на слідчого, прокурора та, в установлених випадках, - на потерпілого.

Так, з огляду на матеріали кримінального провадження, 04.11.2021 року начальником сектору дізнання відділення поліції № 3 Білоцерківського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Київській області ОСОБА_5 винесено постанову про закриття кримінального провадження від № 0000035 від 20.04.2021 року.

Ухвалою слідчого судді Тетіївського районного суду Київської області від 18.04.2023 року за скаргою представника потерпілої ОСОБА_8 - адвоката ОСОБА_4 зазначену постанову скасовано з тих підстав, що начальником сектору дізнання при прийнятті процесуального рішення не надано жодної оцінки зібраним доказам, не перевірено на причетність до вчинення вказаного кримінального правопорушення інших посадових осіб П`ятигірської сільської ради, які працювали в сільській раді на момент вчинення злочину, не відібрано зразки підписів та не призначено судово-почеркознавчі експертизи для перевірки їхньої причетності до вказаного кримінального правопорушення, що є суттєвим порушенням та безпосередньо впливає на законність прийнятого нею рішення про закриття кримінального провадження.

Однак, як встановлено із матеріалів кримінального провадження, начальник сектору дізнання відділення поліції № 3 перед тим, як винести вдруге постанову про закриття кримінального провадження від 07.05.2023 року, вказані в ухвалі слідчого судді Тетіївського районного суду Київської області від 18.04.2023 року вказівки не виконала та необхідні слідчі дії не провела.

Крім того, слідчий суддя зазначає, що диспозиція частини 1 статті 358 КК України передбачає кримінальну відповідальність за підроблення посвідчення або іншого офіційного документа, який видається чи посвідчується підприємством, установою, організацією, громадянином-підприємцем, нотаріусом, державним реєстратором, суб`єктом державної реєстрації прав, особою, яка уповноважена на виконання функцій держави щодо реєстрації юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, державним виконавцем, приватним виконавцем, аудитором чи іншою особою, яка має право видавати чи посвідчувати такі документи, і який надає права або звільняє від обов`язків, з метою використання його підроблювачем чи іншою особою або збут такого документа, а також виготовлення підроблених печаток, штампів чи бланків підприємств, установ чи організацій незалежно від форми власності, інших офіційних печаток, штампів чи бланків з тією самою метою або їх збут. Тобто, склад кримінального правопорушення створює підроблення документу, який посвідчується і який надає право з метою його використання.

Не встановлення суб`єкта, який вчинив кримінальне правопорушення, не може свідчити про відсутність складу кримінального правопорушення і бути належною підставою для закриття кримінального провадження з цієї підстави.

Більш того, в резолютивній частині оскаржуваної постанови про закриття кримінального провадження не зазначено правові підстави закриття кримінального провадження відповідно до ст. 284 КПК України.

З огляду на викладене, слід дійти висновку, що начальник сектору дізнання відділення поліції № 3 Білоцерківського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Київській області ОСОБА_5 без проведення необхідного обсягу слідчих дій, оцінки доказів та їх перевірки, зробила передчасний висновок про наявність підстав для закриття кримінального провадження.

Водночас, заслуговують на увагу і доводи представника скаржника адвоката ОСОБА_4 про те, що органом досудового розслідування не вирішено питання щодо залучення до кримінального провадження ОСОБА_3 як потерпілого, з огляду на таке.

Відповідно до ст. 24 КПК України кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини, як джерело права.

Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинено особами, які здійснювали свої офіційні повноваження (ст. 13 Конвенції).

У своїй практиці Європейський суд з прав людини звертає увагу на те, що рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві.

Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання в її права.

Як встановлено слідчим суддею, у кримінальному провадженні № 0000035 від 20.04.2021 року процесуальний статус потерпілої мала ОСОБА_8 .

Начальником сектору дізнання відділення поліції № 3 Білоцерківського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Київській області ОСОБА_5 оскаржувану постанову винесено 07.05.2023 року.

Однак, в матеріалах кримінального провадження відсутні належні докази направлення цієї постанови на адресу потерпілої ОСОБА_8

ІНФОРМАЦІЯ_1 потерпіла ОСОБА_8 померла, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 .

З огляду на цю обставину, 11.01.2024 року скаржником ОСОБА_3 до сектору дізнання відділення поліції № 3 Білоцерківського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Київській області подано заяву про залучення його до кримінального провадження як потерпілого, оскільки після смерті дружини ОСОБА_8 до нього перейшло право на спадкування її майна, а відтак, натепер йому спричинено шкоду у кримінальному провадженні.

За результатами розгляду цієї заяви начальником сектору дізнання скаржнику ОСОБА_3 надано лист, в якому зазначено, що 07.05.2023 року в кримінальному провадженні № 0000035 від 20.04.2021 року прийнято рішення про закриття на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України.

Водночас, заяву про залучення ОСОБА_3 до кримінального провадження як потерпілого повернуто без належного обґрунтування.

Відповідно до ч. 1 ст. 55 КПК України потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди, а також адміністратор за випуском облігацій, який відповідно до положень Закону України «Про ринки капіталу та організовані товарні ринки» діє в інтересах власників облігацій, яким кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди.

Відповідно до ч. 3 ст. 55 КПК України потерпілим є також особа, яка не є заявником, але якій кримінальним правопорушенням завдана шкода і у зв`язку з цим вона після початку кримінального провадження подала заяву про залучення її до провадження як потерпілого.

Відповідно до ч. 5 ст. 55 КПК України за наявності очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеної у частині першій цієї статті, слідчий або прокурор виносить вмотивовану постанову про відмову у визнанні потерпілим, яка може бути оскаржена слідчому судді.

Отже, зважаючи на відсутність вмотивованої постанови про відмову у визнанні потерпілим, слідчий суддя вважає, що залишення начальником сектору дізнання без розгляду заяви ОСОБА_3 про залучення його до кримінального провадження №0000035 від 20.04.2021 року як потерпілого, без належного мотивування, є істотним обмеженням його прав.

З огляду на зазначене, слідчий суддя за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ, що наявний у провадженні, з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку, вважає, що скарга ОСОБА_3 підлягає задоволенню, а постанова скасуванню.

Разом з тим, слідчий суддя вважає за необхідне роз`яснити, що орган досудового розслідування зобов`язаний провести у кримінальному провадженні такий комплекс дій, який би не залишав місце сумнівам, а зроблені ним висновки випливали б зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту, а не ґрунтувались на припущеннях.

Керуючись статтями 9, 55, 91, 110, 284, 303-307 КПК України, слідчий суддя

постановив:

Скаргу ОСОБА_3 на постанову про закриття кримінального провадження - задовольнити.

Постанову начальника сектору дізнання відділення поліції № 3 Білоцерківського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Київській області ОСОБА_5 від 07 травня 2023 року про закриття кримінального провадження №0000035, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 20.04.2021 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 358 КК України, скасувати.

Ухвала слідчого судді оскарженню не підлягає.

Дата складення повного тексту ухвали: 22 лютого 2024 року.

Слідчий суддя ОСОБА_11