Справа № 308/5139/23
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13.03.2024 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі:

Головуючого - судді ОСОБА_1

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3

за участі секретаря: ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали контрольного провадження у кримінальному провадженні №11-кп/4806/90/24 за апеляційною скаргою захисника обвинуваченого ОСОБА_5 адвоката ОСОБА_6 на ухвалу Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 08 лютого 2024 року,

В С Т А Н О В И В:

Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 08 лютого 2024 року клопотання прокурора Ужгородської окружної прокуратури ОСОБА_7 про продовження дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 - задоволено.

Продовжено дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обраного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у кримінальному провадженні за №0000155 від 19 січня 2023 року по обвинуваченню у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст. 185, ч. 4 ст. 185 КК України, на період судового розгляду справи, але не більше ніж на 60 днів, а саме до 3 квітня 2024 року включно.

У задоволенні клопотання обвинуваченого ОСОБА_5 та його захисника адвоката ОСОБА_6 про зміну запобіжного заходу - відмовлено.

В ухвалі суду вказується на те, що у провадженні Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області знаходиться кримінальне провадження, відомості про яке 19 січня 2023 року внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000155 року по обвинуваченню ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст. 185, ч. 4 ст. 185 КК України, та ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст. 185 КК України.

Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду в Закарпатській області від 07.04.2023 року відносно обвинуваченого ОСОБА_5 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з визначенням застави достатньої для виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків, термін дії якого було судом продовжено та такий спливає 13.02.2024 року.

У зв`язку із закінченням строку дії запобіжного заходу застосованого до обвинуваченого ОСОБА_5 , прокурор в судовому засіданні заявив клопотання про продовження обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Обґрунтовуючи клопотання прокурор вказав, що ОСОБА_5 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст. 185 та ч. 4 ст. 185 КК України, які у відповідності до ст. 12 КК України відносяться до категорії тяжких злочинів. Також зазначив, що ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України встановлені судом при обранні відносно обвинуваченого ОСОБА_5 запобіжного заходу не змінились та не зменшились, а саме, з метою ухилення від кримінальної відповідальності обвинувачений може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, незаконно впливати на потерпілих, свідків, шляхом їх підкупу або залякування; вчинити інші кримінальне правопорушення, та існує ризик його протиправної поведінки.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_5 - адвокат ОСОБА_6 , заперечив проти задоволення клопотання прокурора про продовження строку дії запобіжного заходу. Зазначив, що клопотання прокурора нічим не обґрунтоване, посилання на наявність ризиків є безпідставними, оскільки обвинувачений не має наміру переховуватися від суду, незаконно впливати на свідків чи вчинити інше кримінальне правопорушення. Просив змінити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на домашній арешт, або визначити обвинуваченому мінімальний розмір застави, при цьому вважає, що більш м`який запобіжний захід зможе забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого.

Задовольняючи клопотання прокурора про продовження обвинуваченому ОСОБА_5 запобіжного заходу та відмовляючи у задоволенні клопотання обвинуваченого ОСОБА_5 та його захисника адвоката ОСОБА_6 про зміну запобіжного заходу, суд врахував тяжкість злочину, оскільки останній обвинувачується у вчиненні ряду умисних корисливих злочинів, вчинив такі дії перебуваючи під іспитовим строком, що свідчить про те, що ОСОБА_5 належних висновків для себе не зробив, що спростовує його твердження про відсутність намірів переховуватися, впливати на потерпілих чи вчинити інше кримінальне правопорушення, а також те, що ризики, передбачені ст. 177 КПК України, у зв`язку з якими відносно останнього обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою не зменшились на даний час, а менш суворий запобіжний захід не зможе забезпечити належне виконання обвинуваченим ОСОБА_5 покладених на нього згідно кримінально-процесуального законодавства України обов`язків. Тому суд, прийшов до переконання про відсутність підстав для застосування до обвинуваченого ОСОБА_5 більш м`якого запобіжного заходу та продовжив йому дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Ухвала суду оскаржується в частині продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_9 .

В апеляційній скарзі адвокат ОСОБА_6 вказує на те, що ухвала суду є необґрунтованою, незаконною, просить її скасувати. Вважає, що ризики, передбачені ст. 177 КПК України, на існування яких прокурор вказує у клопотанні, не існують, наявність таких стороною обвинувачення не доведено належними та допустимими доказами. На переконання апелянта, прокурор не обґрунтував необхідність обрання найсуворішого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Зазначає, що ОСОБА_5 не має наміру переховуватися від суду та від органів досудового розслідування, не може впливати на свідків, експерта та інших учасників кримінального провадження та вчиняти інші кримінальні правопорушення. Зазначає, що місцевий суд не обґрунтував необхідність обрання найсуворішого запобіжного заходу тримання під вартою. Зауважує, що місцевий суд залишив поза увагою те, що обвинувачений ОСОБА_5 має зареєстроване постійне місце проживання. Сторона захисту також вважає, що залишення місцевим судом без змін розміру застави як альтернативи, то 134200 грн. для непрацюючого обвинуваченого є завідомо непропорційною сумою його доходам, тобто фактично запобіжний захід є безальтернативним, разом з тим, суд не обґрунтував, чому саме застосував такий розмір застави. Просив врахувати практику ЄСПЛ, а саме: «Клішин проти України» від 23.02.2012; «Луценко проти України» від 03.07.2012; «Колесін проти Росії» від 28.11.2017 та інші. Просить оскаржувану ухвалу скасувати, у задоволенні клопотання прокурора про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_10 - відмовити.

Адвокат ОСОБА_6 подав до суду заяву про розгляд його апеляційної скарги в інтересах підзахисного ОСОБА_5 без його участі та просив задовольнити апеляційну скаргу.

Апеляційна скарга розглядаються за відсутності прокурора, обвинуваченого та його захисника, неявка яких, з огляду на положення ст. 405, 422-1 КПК України, не перешкоджає її розгляду. Приймаючи рішення про розгляд справи за відсутності вищевказаних осіб апеляційний суд бере до уваги, що: учасники судового процесу належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги; заяви про відкладення розгляду апеляційної скарги не подавали; в апеляційній скарзі не порушується питання про погіршення становища обвинуваченого і від нього не надходило клопотання про бажання брати участь у розгляді апеляційної скарги.

Заслухавши доповідь судді про суть ухвали, повідомлення про те, ким і в якому обсязі вона оскаржена, про основні доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали судового провадження, колегія суддів приходить до наступного висновку.

При оцінці доводів апеляційної скарги та прийнятті судового рішення колегія суддів бере до уваги такі приписи кримінального процесуального законодавства.

Висновок суду першої інстанції про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_5 колегія суддів вважає належним чином умотивованим, викладені в судовому рішенні судження такими, що ґрунтуються на вимогах закону та узгоджуються з наявними в матеріалах контрольного провадження доказами та обставинами кримінального провадження.

Так, на переконання колегії суддів, суд першої інстанції при вирішенні питання про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_5 обґрунтовано взяв до уваги тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому, у разі визнання його винуватим (позбавлення волі на строк до 8 років), дані про особу обвинуваченого (не одружений, не працюючий, раніше судимий, обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення під час іспитового строку), відсутність обставин, які би перешкоджали триманню обвинуваченого ОСОБА_5 під вартою та необхідність проведення судом необхідних процедурних (процесуальних) дій, у тому числі й допиту свідків, які ще не допитані, та дослідження доказів.

Апеляційний суд погоджується із висновками суду першої інстанції про існування вказаної стороною обвинувачення наявності передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України ризиків, а саме: обвинувачений ОСОБА_5 , перебуваючи на волі, усвідомлюючи тяжкість покарання, яке йому загрожує у разі доведення вини, може переховуватися від суду, незаконно впливати на потерпілих чи свідків з метою зміни ними показів, вчиняти інші кримінальні правопорушення.

Наведені вище обставини, на переконання апеляційного суду, свідчать і про обґрунтованість висновків суду першої інстанції про те, що інші, більш м`які, запобіжні заходи, ніж тримання під вартою, будуть недостатніми для забезпечення належної процесуальної поведінки обвинуваченого ОСОБА_5 під час судового провадження та запобігання вищевказаних ризиків, які продовжують існувати, при цьому стороною захисту, в свою чергу, не спростована наявність таких. Так, апеляційний суд звертає увагу на те, що стороною захисту не надано жодних доказів, зокрема й даних про особу обвинуваченого, які би давали обґрунтовані підстави вважати, що обвинувачений ОСОБА_5 , перебуваючи на волі, не ухилятиметься від суду, не впливатиме на потерпілих чи свідків, не вчинятиме інших кримінальних правопорушень, і що до нього може бути застосовано більш м`який запобіжний захід, ніж тримання під вартою.

З огляду на вищевказане, доводи апеляційної скарги сторони захисту про те, що ризики, передбачені ст. 177 КПК України, на існування яких прокурор вказує у клопотанні, не існують, наявність таких стороною обвинувачення не доведено належними та допустимими доказами, - колегія суддів вважає необґрунтованими і такими, що не знаходять свого підтвердження та спростовуються наведеним вище.

Колегія суддів вважає такими, що не заслуговують на увагу, оскільки не спростовують висновків суду першої інстанції про наявність передбачених п. п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України ризиків, а відтак і про необхідність продовження щодо обвинуваченого ОСОБА_5 строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, і доводи апеляційної скарги про те, що обвинувачений ОСОБА_5 має постійне місце проживання, іншого житла не має, не бажає уникнути відповідальності, приблизно рік утримується під вартою, не має коштів.

Відхиляючи доводи апелянта у цій частині, апеляційний суд звертає увагу на те, що висновки суду про необхідність продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_5 є обґрунтованими та правильними. Так, на переконання апеляційного суду, саме цей запобіжний захід зможе запобігти настанню вищеописаних ризиків, забезпечить дієвість кримінального провадження та належну процесуальну поведінку обвинуваченого ОСОБА_5 .

Тож, перевіривши доводи апеляційної скарги та обставини, на які посилається сторона захисту, апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що такі не впливають та не спростовують наявність ризиків, описаних в оскаржуваній ухвалі, не свідчать про те, що такі перестали існувати, що в свою чергу не дає підстав для відмови в задоволенні клопотання прокурора про продовження обвинуваченому ОСОБА_5 строку тримання під вартою.

Тому, доводи апеляційної скарги колегія суддів відхиляє як такі, що не впливають на висновок суду першої інстанції про необхідність продовження щодо обвинуваченого ОСОБА_5 строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою і не дають підстав для застосування щодо нього більш м`якого запобіжного заходу. При цьому, апеляційний суд враховує і те, що в матеріалах контрольного провадження відсутні відомості про те, що існують обставини, які унеможливлюють застосовування відносно ОСОБА_5 саме такого запобіжного заходу.

Разом з тим, обвинуваченим та стороною захисту під час апеляційного розгляду не надано документально підтверджених та переконливих доказів, що унеможливлюють перебування ОСОБА_5 під вартою. На даний час продовжують існувати обставини, які були підставою для обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно останнього у цьому кримінальному провадженні, наявні ризики, передбачені ст. 177 КПК України, не зменшилися.

Відхиляючи доводи апеляційної скарги, колегія суддів бере до уваги і те, що навіть якщо обвинувачений і не має на меті ухилятися від суду, впливати на потерпілих чи свідків, вчиняти інші кримінальні правопорушення, а також порушувати процесуальні обов`язки іншим чином, однак, обставини, за яких вчинено кримінальне правопорушення, його тяжкість та інші наведені вище обставини, у тому числі й дані про особу обвинуваченого, дають обґрунтовані підстави вважати, що такі ризики мають місце, і їх запобіганню буде достатнім лише запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Тому, на переконання апеляційного суду, суд першої інстанції обґрунтовано дійшов висновку про задоволення клопотання прокурора та продовжив строк тримання обвинуваченого ОСОБА_5 під вартою із урахуванням положень ч. 1 ст. 197 КПК України до 03.04.2024 включно, та відмовивши в задоволенні клопотання сторони захисту та обвинуваченого ОСОБА_5 про зміну йому запобіжного заходу.

Доводи апеляційної скарги про те, що розмір визначеної судом застави є завідомо непомірним для обвинуваченого ОСОБА_5 , апеляційний суд не бере до уваги, оскільки розмір застави, визначений ОСОБА_5 при обранні запобіжного заходу, не був предметом перевірки судом першої інстанції при продовженні строку тримання під вартою, таких клопотань сторона захисту не заявляла. При цьому, колегія суддів бере до уваги те, що питання про зменшення розміру визначеного щодо ОСОБА_5 розміру застави сторона захисту не порушує і в апеляційній скарзі та під час її розгляду.

У зв`язку з наведеним, колегія суддів вважає, що застосований щодо ОСОБА_5 запобіжний захід із врахуванням його тривалості не виходить за межі розумного строку, відповідає характеру та тяжкості інкримінованого йому діяння, а також тяжкості можливого покарання та виправдовує такий ступінь втручання у права і свободи обвинуваченого.

Процесуальних порушень, які б могли слугувати підставами для зміни чи скасування ухвали суду першої інстанції, колегією суддів не встановлено.

Узагальнюючи наведене, колегія суддів дійшла висновку, що підстав для задоволення апеляційної скарги, доводи якої не знайшли свого підтвердження і не впливають на висновки суду першої інстанції, немає, а ухвалу суду першої інстанції, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 407 КПК України, як законну та обґрунтовану, необхідно залишити без зміни.

Керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу захисника - адвоката ОСОБА_6 , подану в інтересах обвинуваченого ОСОБА_5 , залишити без задоволення.

Ухвалу Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 08 лютого 2024 року, якою продовжено обвинуваченому ОСОБА_5 строк тримання під вартою до 03.04.2024 включно, залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді