В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"20" червня 2024 р. м.Київ

Дніпровський районний суд м.Києва у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі Дніпровського районного суду м.Києва, об`єднані кримінальні провадження №0001871 та №0003776 відносно

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Києва, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, не одруженого, не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого до затримання за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:

- 17.03.2020 року вироком Дніпровського районного суду м.Києва за ч.2 ст.15 ч.2 ст.185, ч.2 ст.185, ст.71 КК України до покарання у вигляді 6 місяців арешту;

- 07.04.2023 року вироком Дніпровського районного суду м.Києва за ч.2 ст.185, ч.3 ст.185, ч.1 ст.70 КК України до покарання у вигляді 3 років 6 місяців позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України з іспитовим строком - 3 роки;

- 13.12.2023 року вироком Дніпровського районного суду м.Києва за ч.2 ст.190, ч.4 ст.185, ч.1 ст.70, ч.1 ст.71 КК України до покарання у вигляді 5 років 1 місяця позбавлення волі;

- 26.01.2024 року вироком Дніпровського районного суду м.Києва за ч.4 ст.185, ч.4 ст.70 КК України до покарання у вигляді 5 років 2 місяців позбавлення волі;

- 25.03.2024 року вироком Дарницького районного суду м.Києва за ч.4 ст.185, ч.1 ст.353, ч.1 ст.70, ч.4 ст.70 КК України до покарання у вигляді 5 років 6 місяців позбавлення волі;

- 26.03.2024 року вироком Дніпровського районного суду м.Києва за ч.4 ст.185, ч.4 ст.70 КК України до покарання у вигляді 5 років 9 місяців позбавлення волі;

за обвинуваченням в скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.357, ч.4 ст.185 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4 ,

захисника адвоката ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

В С Т А Н О В И В:

Станом на 21.05.2023 року на території України діяв воєнний стан, який введено в дію Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 року №2102-ІХ, затверджено Указ Президента України від 24.02.2022 року №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» із 05 год. 30 хв. 24.02.2022 року, та неодноразово продовжувався відповідними указами Президента України з подальшим затвердженням законами України.

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , приблизно о 12:00 годині, перебував вдома у свого нового знайомого ОСОБА_6 , а саме за адресою: АДРЕСА_3 , де на тумбочці у кімнаті квартири побачив паспорт громадянина України, та у нього в цей час виник умисел на його викрадення.

Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на незаконне заволодіння вищевказаним паспортом, ОСОБА_7 , переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, таємно викрав паспорт громадянина України на ім`я ОСОБА_6 , в обкладинці якого знаходились також свідоцтво про загальнообов`язкове державне соціальне страхування та довідка про присвоєння ідентифікаційного номеру на ім`я ОСОБА_6 .

В подальшому ОСОБА_7 з місця вчинення кримінального правопорушення зник, а викраденими документами розпорядився на власний розсуд.

Крім того, ОСОБА_7 , 21.05.2023 року, приблизно о 12:00 годині, перебував вдома у свого нового знайомого ОСОБА_6 , а саме за адресою: АДРЕСА_3 , де на тумбочці у кімнаті квартири побачив мобільний телефон марки «РОСО», що належить ОСОБА_6 .

В цей же час у ОСОБА_8 виник злочинний умисел на повторне таємне викрадення чужого майна, вчинене в умовах воєнного стану.

З метою реалізації свого злочинного умислу, направленого на таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_7 діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, скориставшись тим, що його дії носять таємний характер, шляхом вільного доступу взяв із тумбочки мобільний телефон «РОСО», ІМЕІ 1: НОМЕР_1 , ІМЕІ 2: НОМЕР_2 , вартістю 4679 гривень 40 копійок та привласнив його.

В подальшому ОСОБА_8 з місця вчинення кримінального правопорушення зник а викраденим майном розпорядився на власний розсуд.

Внаслідок своїх протиправних дій ОСОБА_7 завдав потерпілому ОСОБА_6 матеріального збитку на загальну суму 4679 гривень 40 копійок.

Крім того, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , приблизно о 18 годині 00 хвилин, зустрівся з наглядно знайомими ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , та потерпілим ОСОБА_11 , неподалік від будинку АДРЕСА_4 . В подальшому, ОСОБА_7 , разом із зазначеними особами, придбавши алкогольні напої направились до знайомого ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , який проживає за адресою: АДРЕСА_5 , з метою спільного відпочинку та вживання алкогольних напоїв.

В подальшому, цього ж дня, приблизно о 18 годині 30 хвилин, в ході спільного відпочинку за адресою: АДРЕСА_4 , в приміщенні квартири АДРЕСА_6 , у ОСОБА_13 виник злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, а саме мобільного телефона «One Pluse 7 Pro», синього кольору, ІМЕІ 1: НОМЕР_3 , ІМЕІ 2: НОМЕР_4 , з абонентським номером телефону НОМЕР_5 , що належить потерпілому ОСОБА_11 .

Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, шляхом вільного доступу, з корисливих мотивів, з метою власного протиправного збагачення, скориставшись тим, що потерпілий ОСОБА_11 в стані алкогольного сп`яніння та за його діями ніхто зі сторонніх осіб не спостерігає та його дії є таємними для оточуючих, ОСОБА_7 таємно викрав з кишені куртки, яка перебувала в суміжному коридорі, мобільний телефон марки «One Pluse 7 Pro», синього кольору, ІМЕІ 1: НОМЕР_3 , ІМЕІ 2: НОМЕР_4 , з абонентським номером телефону НОМЕР_5 , вартістю, згідно висновку товарознавчої експертизи №6206/23 від 06.12.2023 року, 8859 гривень 20 копійок, з сім картою мобільного оператора «Лайфселл» з абонентським номером НОМЕР_5 , без грошових коштів на рахунку, що належить потерпілому ОСОБА_11 .

В подальшому, утримуючи викрадене майно, що стало предметом злочинного посягання, при собі, ОСОБА_7 залишив місце вчинення кримінального правопорушення, а викраденим мобільним телефоном розпорядився на власний розсуд, чим завдав ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , матеріального збитку на загальну суму 8859 гривень 20 копійок.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину в скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.357, ч.4 ст.185 КК України, визнав в повному обсязі та пояснив суду, що йому зрозуміло обвинувачення, права, передбачені КПК України, він погоджується з обставинами, встановленими під час досудового розслідування, із зібраними у кримінальному провадженні доказами, як достовірними і допустимими, знає про міру та вид покарання, передбачені КК України за вказані кримінальні правопорушення, і його заява про винуватість не є результатом якихось погроз або обіцянок. Пояснив суду, що обставини, викладені в обвинувальних актах, відповідають дійсності. В 2023 році він дійсно вчинив крадіжки даних телефонів та документів у своїх друзів, коли він відпочивав разом з ними у них вдома. Викрадене майно в подальшому повернув. На даний час він відбуває покарання за попереднім вироком, до затримання проживав з батьками, неофіційно працював. Зробив для себе висновки. Протиправні діяння, які ставляться йому у провину він не оспорює, у скоєному щиросердно кається.

У судовому засіданні досліджені документи, що характеризують особу ОСОБА_3 .

Враховуючи те, що обвинувачена та інші учасники процесу не оспорюють всі фактичні обставини справи, і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності їх позиції, суд, роз`яснивши учасникам процесу положення ст.349 КПК України, провів судове слідство у справі щодо всіх фактичних обставин із застосуванням правил ч.3 ст.349 КПК України, обмеживши дослідження доказів допитом обвинуваченого та матеріалів кримінальних проваджень, які характеризують особу обвинуваченого.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що винуватість ОСОБА_3 у вчиненні інкримінованих йому кримінальних провадженнях при обставинах, викладених в обвинувальних актах, доведена повністю та кваліфікує дії останнього за ч.3 ст.357 КК України як незаконне заволодіння шляхом крадіжки паспортом, та за ч.4 ст.185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, в умовах воєнного стану.

При ухваленні вироку відносно обвинуваченого ОСОБА_3 суд вважає за необхідне відповідно до положень ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» застосувати як джерело права Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини.

Дотримання загальних засад призначення покарання є гарантією обрання винній особі необхідного й доцільного заходу примусу, яке би ґрунтувалося на засадах законності, гуманізму, індивідуалізації та сприяло досягненню справедливого балансу між правами і свободами людини та захистом інтересів держави й суспільства.

Згідно ст.50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

ЄСПЛ неодноразово у своїх рішеннях вказував, що при призначенні покарання для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи»; досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значним, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу законності і воно не було свавільним.

Вирішуючи питання про обрання міри покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд враховує відповідно до ст.ст.65-67 КК України ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, особу винного та обставини, що обтяжують та пом`якшують покарання, а також положення ст.61 КК України. Визначаючи ступінь тяжкості покарання, суд повинен виходити із усіх обставин справи, зокрема, форми вини, мотиву та мети, способу і стадії вчинення кримінальних правопорушень, тяжкості наслідків, що настали, тощо.

Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_3 , суд визнає щире каяття у скоєному, активне сприяння розкриттю злочину, про що свідчить поведінка обвинуваченого на досудовому розслідуванні і в суді.

Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_3 , відповідно до ст.67 КК України, судом не встановлено.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд враховує ступінь тяжкості вчинених ним кримінальних правопорушень, які у відповідності до ст.12 КК України є кримінальним проступком та тяжким злочином, дані, що характеризують особу винного, - раніше неодноразово судимий, на обліках у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, стан його здоров`я, відношення обвинуваченого до вчиненого, а саме те, що обвинувачений щиро розкаявся у вчиненому, особливості й обставини вчинення: форму вини, мотив і мету, спосіб його вчинення, стадію, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали; поведінку під час та після вчинення злочинних дій, а також конкретні обставини справи (викрадене майно було повернуто потерпілим), та вважає за необхідне призначити йому покарання в межах санкції ч.3 ст.357 КК України у вигляді обмеження волі, та за ч.4 ст.185 КК України у вигляді позбавлення волі.

Статтею 72 КК України передбачено, що при складанні покарань за сукупністю злочинів менш суворий вид покарання переводиться в більш суворий вид, виходячи з такого їх співвідношення: одному дню позбавлення волі, крім іншого, відповідають два дні обмеження волі.

З огляду на викладене, суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому ОСОБА_3 покарання за сукупністю злочинів, тобто за ст.70 КК України, із застосуванням ст.72 КК України, перевівши покарання у виді обмеження волі у більш суворий вид - позбавлення волі, з дотриманням правил складання різновидних покарань, виходячи з того співвідношення, яке встановлено для них у ст.72 КК України.

Таке покарання перебуває у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного, адже справедливість розглядається як властивість права, виражена, зокрема, в рівному юридичному масштабі поведінки й у пропорційності юридичної відповідальності вчиненому порушенню. Це означає не тільки те, що передбачений законом склад злочину та рамки покарання відповідатимуть один одному, а й те, що покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного. Окремим виявом справедливості є питання відповідності покарання вчиненому злочину, так як категорія справедливості передбачає, що покарання за злочин повинно бути домірним злочину.

Як вбачається із матеріалів кримінального провадження, ОСОБА_3 був засуджений вироком Дніпровського районного суду м.Києва від 26.03.2024 року за ч.4 ст.185, ч.4 ст.70 КК України до покарання у вигляді 5 років 9 місяців позбавлення волі.

Враховуючи тяжкість кримінальних правопорушень, особу обвинуваченого ОСОБА_3 та те, що дані кримінальні правопорушення вчинено ОСОБА_3 до ухвалення відносно нього вироку Дніпровського районного суду м.Києва від 26.03.2024 року, суд вважає за необхідне остаточно призначити йому покарання за правилами ч.4 ст.70 КК України за сукупністю злочинів шляхом часткового складання покарань.

Строк відбування покарання ОСОБА_3 слідрахувати з моменту набрання вироком законної сили, зарахувавши попереднє ув`язнення - з 15.01.2024 року (згідно вироку Дарницького районного суду міста Києва від 25.03.2024 року) по дату набрання вироком законної сили в строк відбування покарання, з розрахунку один день попереднього ув`язнення відповідає одному дню позбавлення волі.

Процесуальні витрати згідно матеріалів кримінального провадження складають 260 гривень 00 копійки за проведення товарознавчої експртизи у кримінальному провадженні №0001871 та 260 гривень 00 копійки за проведення товарознавчої експртизи у кримінальному провадженні №0003776. Відповідно до ч.2 ст.124 КПК України суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.

Цивільний позов у справі не заявлявся.

Питання про долю речових доказів суд вирішує відповідно до ст.100 КПК України.

Враховуючи вищевикладене, керуючись положеннями Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», ст.ст.100, 349, 368-371, 373-374, 376, 395 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.357, ч.4 ст.185 КК України, на підставі яких призначити йому покарання:

- за ч.3 ст.357 КК України у вигляді 1 (одного) року обмеження волі;

- за ч.4 ст.185 КК України у вигляді 5 (п`яти) років 6 (шести) місяців позбавлення волі.

На підставі ч.1 ст.70 КК України, із урахуванням вимог ст.72 КК України, призначити обвинуваченому ОСОБА_3 покарання за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим у вигляді 5 (п`яти) років 6 (шести) місяців позбавлення волі.

На підставі ч.4 ст.70 КК України призначити ОСОБА_3 остаточне покарання шляхом часткового складання покарань призначеного вироком Дніпровського районного суду м.Києва від 26.03.2024 рокута даним вироком, у вигляді 5 (п`яти) років 10 (десяти) місяців позбавлення волі.

Строк відбування покарання ОСОБА_3 рахувати з моменту набрання вироком законної сили, зарахувавши попереднє ув`язнення - з 15.01.2024 року (згідно вироку Дарницького районного суду міста Києва від 25.03.2024 року) по дату набрання вироком законної сили в строк відбування покарання, з розрахунку один день попереднього ув`язнення відповідає одному дню позбавлення волі.

Матеріали кримінальних проваджень №0001871 та №0003776 залишити при обвинувальному акті з подальшим зберіганням зі справою №755/11646/23.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави процесуальні витрати за проведення експертизи в сумі 520 (п`ятсот двадцять) гривень 00 копійок.

Речові докази: мобільний телефон «РОСО», моделі М210212080 у корпусі темно-синього кольору, зв`язку ключів у кількості 4 шт., довідку про присвоєння ідентифікаційного номеру на ім`я ОСОБА_6 , свідоцтво про загальнообов`язкове державне соціальне страхування № на ім`я ОСОБА_6 , паспорт громадянина України на ім`я ОСОБА_6 , які передано під зберігальну розписку потерпілому ОСОБА_6 , - залишити йому; електронний носій інформації, який знаходиться в матеріалах кримінального провадження, - залишити при матеріалах кримінального провадження.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити прокурору та обвинуваченому. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.

Вирок може бути оскаржений до Київського апеляційного суду через Дніпровський районний суд м.Києва шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя Дніпровського районного суду

м.Києва ОСОБА_1