Справа № 450/5300/21 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/811/361/24 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 березня 2024 року колегія суддів Судової палати у кримінальних справах Львівського апеляційного суду у складі:

Головуючої судді ОСОБА_2 ,

Суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові, в залі судових засідань Львівського в режимі відеоконференції апеляційного суду апеляційну скаргу прокурора Дрогобицької окружної прокуратури Львівської області ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Пустомитівського районного суду Львівської області від 26 лютого 2024 року про відмову в накладенні арешту на майно,-

за участю учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_6 ,

адвоката ОСОБА_7 ,

встановила:

ухвалою слідчого судді Пустомитівського районного суду Львівської області від 26 лютого 2024 року відмовлено у задоволенні клопотання старшого слідчого СУ ГУ НП у Львівській області ОСОБА_8 , погоджене прокурором Дрогобицької окружної прокуратури Львівської області ОСОБА_6 , про арешт майна.

Мотивуючи своє рішення слідчий суддя, зокрема, вказав, що ухвалою слідчого судді Пустомитівського районного суду Львівської області від 25 січня 2024 року клопотання представника ОСОБА_9 . ОСОБА_7 задоволено, скасовано арешт майна, накладеного ухвалою Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 25 жовтня 2021 року. Вказаною ухвалою встановлено, що підставою для скасування арешту майна є проведення всіх необхідних комп`ютерно-технічних експертиз та слідчих дій, про що не заперечувалось присутніми в судовому засіданні прокурором і слідчим. Таким чином, в подальшому застосуванні заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт майна, відпала потреба. При цьому, для розгляду вказаного клопотання надавались матеріали кримінального провадження в 13-ти томах. Слідчий суддя зауважив, що з моменту внесення відомостей в ЄРДР 19 серпня 2021 року по даний час досудове розслідування триває період часу більше двох з половиною років, за який орган досудового розслідування мав можливість провести всі необхідні слідчі дії. Таким чином, Глава 16 та Глава 17 КПК України не передбачають повторного накладення арешту на майно, яке було тимчасово вилучене і особа позбавлена за ухвалою слідчого судді права на відчуження, розпорядження та/або користування таким, яке скасовано у встановленому цим Кодексом порядку ухвалою слідчого судді.

На дану ухвалу слідчого судді прокурор Дрогобицької окружної прокуратури ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу в якій просить оскаржувану ухвалу слідчого судді скасувати, постановити нову ухвалу, якою накласти арешт на телефон синього кольору «Samsung» ІМЕІ: НОМЕР_1 ; ІМЕІ2: НОМЕР_2 , НОМЕР_3 ; телефон «Huawei» ІМЕІ; НОМЕР_4 ; ІМЕІ2: НОМЕР_5 ; телефон чорного кольору «Samsung» у чорному чохлі ІМЕІ: НОМЕР_6 , ІМЕІ2: НОМЕР_7 , S/N: НОМЕР_8 ; сім-карту з мобільним номером НОМЕР_9 (з маркуванням НОМЕР_10 ); сім-карту з мобільним номером НОМЕР_11 , які належать ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючому за адресою: АДРЕСА_1 , з метою збереження речових доказів.

В апеляційній скарзі зокрема зазначає, що з мотивувальної частини оскаржуваної ухвали вбачається, що підстави для відмови у задоволенні клопотання про накладення арешту на майно були аналогічні тим, які зазначались судом при постановленні ухвали від 25.01.2024 про скасування арешту на майно.

Звертає увагу, що суд послався лише на проведену комп`ютерно - технічну експертизу та вказав про те, що досудове розслідування триває понад два з половиною роки, впродовж якого орган досудового розслідування мав можливість провести всі необхідні слідчі дії, однак, всупереч ст. 370 КПК України, не навів обґрунтованих мотивів чому суд не бере до уваги, що на мобільному телефоні марки «Huawei» містяться зображення про перешкоджання законній професійній діяльності журналіста; що абонентський номер телефону НОМЕР_9 , який містився у мобільному телефоні марки «Samsung» ІМЕІ: НОМЕР_1 , ІМЕІ2: НОМЕР_2 , НОМЕР_3 , що належить ОСОБА_9 вставлялася в один і то самий мобільний термінал у якому використовувались сім-картки з номерами НОМЕР_12 , НОМЕР_13 , з яких надходили смс-повідомлення з погрозами до потерпілого.

Апелянт вказує, що у клопотанні про накладення арешту на майно так і безпосередньо під час судового розгляду на підставі даного клопотання, слідчим та процесуальним керівником зазначалось, що накладення арешту на дане майно необхідне з метою збереження речових доказів, дана підстава передбачена п. 1 ч. 2 ст. 171 КПК України, згідно якого, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Наголошує, що досудове розслідування у справі триває. Стосовно журналіста ОСОБА_10 вчинено тяжкий та особливо тяжкий злочини. В ході їх розслідування з`ясовуються все нові обставини, які мають значення у справі.

Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора на підтримку апеляційної скарги, думку адвоката щодо законності судового рішення, вивчивши матеріали судового провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з таких підстав.

Ухвала слідчого судді про відмову в накладенні арешту на майно відповідає вимогам ст. 370 КПК України, є законною, вмотивованою та обґрунтованою.

Як вбачається з матеріалів судового провадження, згідно з витягом з Єдиного реєстру досудових розслідувань від 09 лютого 2024 року, 19 серпня 2021 року, 12 жовтня 2021 року, 29 жовтня 2021 року в ЄРДР внесено відомості про вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ст. 170, ч. 1 ст. 345-1, ч. 2 ст. 171, ч. 2 ст. 314, ст. 348-1 КК України.

Постановою про об`єднання матеріалів досудових розслідувань від 15 листопада 2021 року присвоєно номер кримінального провадження № 0000778.

Ухвалою слідчого судді Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 21 жовтня 2021 року надано дозвіл на проведення обшуку в будинку АДРЕСА_1 за місцем проживання ОСОБА_9 .

Протоколом обшуку від 23 жовтня (рік не вказано) будинку АДРЕСА_1 за місцем проживання ОСОБА_9 , виявлено та вилучено вказане вище майно, на яке слідчий та прокурор просять накласти арешт, яке постановою від 23 жовтня 2021 року визнано речовими доказами в межах даного кримінального провадження.

Ухвалою слідчого судді Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 25 жовтня 2021 року на вищевказане майно накладено арешт.

Ухвалою слідчого судді Пустомитівського районного суду Львівської області від 25 січня 2024 року клопотання представника ОСОБА_9 . ОСОБА_7 задоволено, скасовано арешт майна, накладеного ухвалою Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 25 жовтня 2021 року.

Вказаною ухвалою встановлено, що підставою для скасування арешту майна є проведення всіх необхідних комп`ютерно-технічних експертиз та слідчих дій, про що не заперечувалось присутніми в судовому засіданні прокурором і слідчим. Таким чином, в подальшому застосуванні заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт майна, відпала потреба.

12 лютого 2024 року старший слідчий СУ ГУ НП у Львівській області ОСОБА_8 , за погодженням з прокурором Дрогобицької окружної прокуратури Львівської області ОСОБА_6 , звернувся до слідчого судді з клопотанням, в якому просив накласти арешт на мобільні телефони марки «Samsung» ІМЕI1: НОМЕР_1 , IМЕІ2: НОМЕР_2 , НОМЕР_3 ; марки «Huawei» ІМЕI1: НОМЕР_4 , ІМЕІ2: НОМЕР_5 ; марки «Samsung» з чохлом ІМЕ1: НОМЕР_6 , ІМЕІ2: НОМЕР_7 , S/N6: НОМЕР_8 ; сім-карту з мобільним номером НОМЕР_9 (з маркуванням НОМЕР_10 ); сім-карту з мобільним номером НОМЕР_11 , які належать ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який проживає за адресою АДРЕСА_1 .

Ухвалою слідчого судді Пустормитівського районного суду м. Львова від 26 лютого 2024 року у задоволенні вказаного клопотання відмовлено.

Відмовляючи в задоволенні клопотання про накладення арешту на майно, слідчий суддя покликався на те, що з моменту внесення відомостей в ЄРДР 19 серпня 2021 року по даний час досудове розслідування триває період часу більше двох з половиною років, за який орган досудового розслідування мав можливість провести всі необхідні слідчі дії.

Крім цього, слідчий суддя вказав, що Глава 16 та Глава 17 КПК України не передбачають повторного накладення арешту на майно, яке було тимчасово вилучене і особа позбавлена за ухвалою слідчого судді права на відчуження, розпорядження та/або користування таким, яке скасовано у встановленому цим Кодексом порядку ухвалою слідчого судді.

З таким висновком слідчого судді погоджується і колегія суддів.

Відповідно до п.7 ч. 2 ст. 131 КПК України арешт майна є одним з видів заходів забезпечення кримінального провадження, а отже за правилами ст. 132 КПК України його застосування не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що: потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи, про який йдеться у клопотанні слідчого або прокурора; може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається з клопотанням.

Згідно з ч. 1, ч. 2 ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину. Арешт майна допускається з метою забезпечення, зокрема, збереження речових доказів.

Відповідно до ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінальних протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до ч. 1 ст. 170, ч. 1 ст. 173 КПК України слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим ч. 1 ст. 170 цього Кодексу, а саме: можливості приховування майна, його пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Встановлено, що всі необхідні комп`ютерно-технічні експертизи та слідчі дії проведено, відтак в застосуванні заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт майна, потреба відсутня.

З врахуванням зазначених положень закону, слідчий суддя дійшов правильного висновку про необхідність відмови в накладенні арешту на майно, й своє рішення слідчий суддя належним чином мотивував.

Апеляційна скарга не містить правових підстав для скасування судового рішення.

Доводи апеляційної скарги щодо незаконності судового рішення колегія суддів вважає безпідставними й до уваги не бере.

З огляду на викладене підстав для скасування ухвали слідчого судді та задоволення апеляційної скарги колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст. 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів

постановила:

ухвалу слідчого судді Пустомитівського районного суду Львівської області від 26 лютого 2024 року, якою відмовлено у задоволенні клопотання старшого слідчого СУ ГУ НП у Львівській області ОСОБА_8 , погоджене прокурором Дрогобицької окружної прокуратури Львівської області ОСОБА_6 , про арешт майна залишити без змін, а апеляційну скаргу прокурора Дрогобицької окружної прокуратури Львівської області ОСОБА_6 без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4