Справа № 405/9424/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 лютого 2024 року Ленінський районний суд м.Кіровограда в складі:

головуючого судді: ОСОБА_1 ,

при секретарі: ОСОБА_2 ,

за участю прокурора: ОСОБА_3 ,

потерпілої: ОСОБА_4

захисника: ОСОБА_5

обвинуваченого: ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницький кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0002963 від 24.10.2023, за обвинуваченням:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Первозванівка, Кропивницького району, Кіровоградської області, українця, громадянина України, із середньою освітою, із середньою освітою, не працюючого, в силу положень ст.89 КК України вважається таким, що немає судимостей,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КК України,

встановив:

02.11.2022 ОСОБА_6 на підставі Указу Президента України № 69 від 24.02.2022 призваний на військову службу за мобілізацією та призначений на посаду стрільця-снайпера З аеромобільного відділення 2 аеромобільного взводу 5 аеромобільної роти 2 аеромобільного батальйону НОМЕР_1 у військовому званні «солдат».

Згідно положень п. 2 ч. 1 ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», початком проходження військової служби для громадян, прийнятих на військову службу за контрактом, у тому числі військовозобов`язаних, які проходять збори, та резервістів під час мобілізації, є день зарахування до списків особового складу військової частини (військового навчального закладу, установи тощо).

Відтак, з моменту зарахування ОСОБА_6 до списків особового складу військової частини НОМЕР_1 , останній набув статусу військовослужбовця -особи, яка проходить військову службу у Збройних Силах України.

Згідно ст.ст. 3, 65, 68 Конституції України, людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю; захист Батьківщини, незалежності і територіальної цілісності України є обов`язком громадян України; кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей.

Відповідно до ст.ст. 11, 13 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України «Про Статут внутрішньої служби Збройних Сил України» від 24.03.1999 № 548-ХІV, ст.ст. З, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, затвердженого Законом України «Про Дисциплінарний статут Збройних Сил України» від 24.03.1999 № 551-XIV, військовослужбовці зобов`язані свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок; постійно підвищувати рівень військових професійних знань, вдосконалювати свою виучку і майстерність, знати і виконувати свої обов`язки та додержуватися вимог статутів Збройних Сил України; знати і утримувати в готовності до застосування закріплене озброєння, бойову та іншу техніку; дорожити бойовою славою Збройних Сил України та своєї військової частини, честю і гідністю військовослужбовця Збройних Сил України.

Однак, в порушення вищевказаних вимог закону, ОСОБА_6 21.10.2023 близько 22 години 00 хвилин, знаходячись в стані алкогольного сп`яніння, перебував разом зі ОСОБА_4 , в приміщенні будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , де між ними виникла сварка в ході якої, на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, у ОСОБА_6 виник умисел на спричинення тілесних ушкоджень потерпілій ОСОБА_4 .

Реалізуючи свій злочинний умисел, усвідомлюючи суспільну небезпечність свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки у вигляді спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_4 та бажаючи їх настання, діючи умисно та цілеспрямовано, ОСОБА_6 взяв за ручку у долоню правої руки дерев`яну кухонну дощечку для шинкування овочів та з боковими замахами справа на ліво дещо зверху вниз наніс ОСОБА_4 ребром вказаної дошки не менше десяти ударів по зовнішній поверхні лівої руки, зовнішній поверхні лівої кисті та зовнішній поверхні лівої ноги. В ході побиття потерпілій вдалося вирвати дошку з рук у ОСОБА_6 , про те останній продовжуючи свій злочинний умисел направлений на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_4 , взяв у долоню правої руки дерев`яну плицю та з боковими замахами справа на ліво дещо зверху вниз наніс останній не менше десяти ударів по зовнішній поверхні лівої руки, зовнішній поверхні лівої кисті та зовнішній поверхні лівої ноги.

Діяння ОСОБА_6 органом досудового слідства кваліфіковано за ч.1 ст.122 КК України, як умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження, тобто умисне ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у статті 121 КК України, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я.

В судовому засіданні потерпілою ОСОБА_4 надана заява про відмову від звинувачення у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.

Прокурор не заперечив проти закриття провадження на підставі п.7 ч.1 ст.284 КПК України, в зв`язку з відмовою потерпілої від звинувачення.

Обвинувачений ОСОБА_6 та його захисник ОСОБА_5 не заперечили щодо закриття провадження по справі, відповідно до положень ст.284 КПК України.

Положеннями ч.4 ст.26 КПК України визначено, що відмова потерпілого від обвинувачення є безумовною підставою для закриття кримінального провадження у формі приватного обвинувачення.

Згідно п.7 ч.1 ст.284 КПК України кримінальне провадження закривається якщо потерпілий, а у випадках, передбачених цим Кодексом, його представник відмовився від обвинувачення у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.

Частина 1 ст.477 КПК України вказує, що кримінальним провадженням у формі приватного обвинувачення є провадження, яке може бути розпочате слідчим, прокурором лише на підставі заяви потерпілого щодо кримінального правопорушення, передбаченого частиною першою статті 122 (умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження без обтяжуючих обставин) КК України.

Таким чином, з аналізу наведеного, суд прийшов до висновку, що ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1.ст.122 КК України, тобто у умисному середньої тяжкості тілесному ушкодженні, тобто умисному ушкодженні, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у статті 121 КК України, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я, яке розпочате у формі приватного обвинувачення.

Враховуючи заяву потерпілої ОСОБА_4 про відмову від обвинувачення у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення, суд вважає за можливе закрити провадження по даній справі.

Цивільний позов та судові витрати у кримінальному провадженні відсутні.

Відповідно до п.9 ст.100 КПК України питання про долю речових доказів і документів, які були надані суду, вирішується судом під час ухвалення судового рішення, яким закінчується кримінальне провадження.

Керуючись ст.ст.284, 369, 371-372 КПК України, суд, -

постановив:

Кримінальне провадження №0002963 від 24.10.2023 за обвинуваченням ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за ч.1 ст.122 КК України закрити на підставі п.7 ч.1 ст. 284 КПК України у зв`язку з відмовою потерпілої від обвинувачення у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_6 не застосовувався.

Цивільний позов та судові витрати у кримінальному провадженні відсутні.

Речові докази:

медичну карту стаціонарного хворого №11069 та медичну карту амбулаторного хворого №7459 на ім`я ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що передані до КНП «Міська лікарня швидкої медичної допомоги КМР» - залишити підприємству, як йому належні;

дві рентгенівські плівки на ім`я ОСОБА_4 , що передані їй, - залишити останній, як їй належні.

Ухвала може бути оскаржена до Кропивницького апеляційного суду протягом семи діб з дня її винесення.

Суддя

Ленінського районного суду

м. Кіровограда ОСОБА_7