Справа № 368/1470/23 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/824/1866/2024 Доповідач у ІІ інстанції ОСОБА_2
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 лютого 2024 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду

кримінальних справ Київського апеляційного суду в складі:

суддів: ОСОБА_2 ,

ОСОБА_3 ,

ОСОБА_4 ,

секретар ОСОБА_5 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_6 ,

засудженого (в режимі відеоконференції) ОСОБА_7 ,

представника колонії (в режимі відеоконференції) ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Кагарлицького районного суду Київської області від 16 листопада 2023 року, якою відмовлено в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_7 про застосування до нього положення ст. 82 КК України - заміну основного покарання у виді позбавлення волі більш м`яким,-

В С Т А Н О В И Л А :

Ухвалою Кагарлицького районного суду Київської області від 16 листопада 2023 року відмовлено в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_7 про застосування до нього положення ст. 82 КК України - заміну основного покарання у виді позбавлення волі більш м`яким.

Таке рішення, суд мотивував тим, що засуджений ОСОБА_7 , - є пенсіонером за вислугою років, - є «особою, яка досягла пенсійного віку» в розумінні ч. 2 ст. 57 КК України, - тобто, - входить в перелік осіб, яким апріорі не може бути призначене покарання (навіть в разі заміни в порядку ст. 82 КК України) у виді виправних робіт, - що і є підставою для відмови в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_7 .

Крім цього, суд зазначив, що при заміні невідбутої частини покарання більш м`яким (при застосуванні положень ст. 82 КК України), - суд може обрати будь-який з більш м`яких видів основного покарання, а не лише той, який є найближчим до раніше призначеного у вищезгаданому переліку покарань в ст. 51 КК України, проте, - суд наголошує на тій обставині, що засуджений ОСОБА_7 категорично наполягав на заміні йому призначеного основного покарання у виді позбавлення волі саме, - на виправні роботи, а тому суд в рамках даного кримінального провадження відмовив засудженому лише у заміні призначеного судом основного покарання у виді позбавлення волі на виправні роботи.

Не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції засуджений ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу Кагарлицького районного суду Київської області від 16 листопада 2023 року та постановити нову ухвалу, якою задовольнити клопотання засудженого ОСОБА_7 щодо застосування до останнього ст.. 82 КК України.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що статтею 57 КК України передбачено категорію осіб, яким не може бути призначено покарання у виді виправних робіт лише вироком суду. А під час розгляду клопотання ОСОБА_7 суддя першої інстанції повинен був застосувати до засудженого положення ст. 82 КК України щодо заміни невідбутої частини покарання більш м`яким, що постановлюється ухвалою суду для осіб, які уже відбули відповідну частину покарання.

Також засуджений звертає увагу суду на те, що станом на 01 січня 2022 року він відбув 1/3 строку покарання.

До того ж, під час розгляду клопотання засудженого суддя першої інстанції не зазначив жодної підстави, яка б могла перешкоджати тому, що б змінити ОСОБА_9 невідбуту частину покарання на виправні роботи.

Заслухавши доповідача, засудженого ОСОБА_7 , який підтримав апеляційну скаргу, пояснення прокурора ОСОБА_6 , який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, пояснення представника колонії ОСОБА_8 , який також заперечував проти задоволення апеляційної скарги засудженого, вивчивши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків

Відповідно до ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим

Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 КПК України.

Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Однак, судом першої інстанції при розгляді даного кримінального провадження були порушені вищезазначені норми закону.

Відповідно до ч. 1 ст. 82 КК України, особам, що відбувають покарання у виді обмеження або позбавлення волі, невідбута частина покарання може бути замінена судом більш м`яким покаранням. У цих випадках більш м`яке покарання призначається в межах строків, установлених у Загальній частині КК України для даного виду покарання, і не повинне перевищувати невідбутого строку покарання, призначеного вироком.

Частиною 3 ст. 82 КК України визначено, що заміна невідбутої частини покарання більш м`яким може бути застосована, якщо засуджений став на шлях виправлення.

Становлення особи на шлях виправлення розцінюється як прагнення засудженого до такого виправлення, позитивні зрушення в його поведінці і ставленні до праці, які свідчать про успішне здійснення процесу виправлення, що може бути ефективно продовжуватись й в умовах відбування менш суворого покарання. При цьому, висновок про становлення особи на шлях виправлення ґрунтуватись не на характеристиці особи за період, що безпосередньо передує настанню строку, після відбування якого можливе застосування зміни невідбутої частини покарання більш м`яким, а на даних за весь час відбування покарання або принаймні протягом значної частини цього строку.

Разом з цим під сумлінною поведінкою необхідно розуміти дотримання режиму відбування покарання, виконання покладених на засудженого законних обов`язків, виконання законних вимог представників адміністрації органу, що виконує покарання, поведінкою в побуті, стримуванням від порушень режиму відбування покарання, від порушень правил внутрішнього розпорядку.

Стаття 6 КВК України передбачає, що виправлення засудженого - це процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки. Основними засобами такого виправлення є встановлений порядок виконання та відбування покарання (режим), суспільно корисна праця, соціально-виховна робота, загальноосвітнє і професійно-технічне навчання, громадський вплив.

Згідно з п.17 Постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 26.04.2002 «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» встановлено, що судовий розгляд питання про умовно-дострокове звільнення справляє великий виховний і запобіжний вплив як на самого засудженого, так і на інших осіб, а тому суди під час судового засідання у справах цієї категорії повинні приділяти особливу увагу поясненням засудженого, представників органу, який відає виконанням покарання, спостережної комісії або служби у справах неповнолітніх по суті внесеного подання. Зокрема, слід ретельно з`ясувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльності організаціях засуджених виправно-трудової установи, а також його наміри щодо прилучення до суспільно корисної праці та потребу в наданні допомоги при обранні місця проживання і працевлаштування.

В ході розгляду провадження встановлено, що ОСОБА_7 , в ДУ «Кагарлицька ВК № 115» відбуває покарання за вироком Голосіївського районного суду м. Києва від 16 листопада 2023 року, яким його засуджено за ч. 2 ст. 286 КК України до 6 років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 3 роки.

Відповідно до розпорядження про виконання вироку, що набрав законної сили, вирок Голосіївського районного суду м. Києва від 08 грудня 2020 року щодо ОСОБА_7 набрав законної сили 09 листопада 2021 року

Початком відбування строку покарання засудженим є 08 грудня 2020 року, кінцем строку 07 січня 2026 року.

Відповідно до ч. 5 ст. 12 КК України, злочин, передбачений ч. 2 ст. 286 КК України, відноситься до категорії тяжких злочинів з необережною формою вини.

На момент розгляду клопотання судом першої інстанції засуджений ОСОБА_7 відбув 1/3 строку покарання

Частиною 1 ст. 6 КВК України передбачено, що під виправленням засудженого розуміється процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки.

За змістом ст.82 КК України заміна невідбутої частини основного покарання біль м`яким є правом, а не обов`язком суду.

Застосування більш м`якого покарання застосовується в кожному конкретному випадку індивідуально, вирішується на розсуд суду і відноситься до його дискреційних повноважень.

Призначення більш м`якого покарання повинно сприяти досягненню мети, передбаченої ст.50 КК України,- виправлення засудженого і запобіганню вчиненню нових злочинів.

Головною передумовою для застосування до особи більш м`якого покарання є не формальний сплив певної частини строку покарання, а факт того, що засуджений став на шлях виправлення.

Згідно характеристики від 14 листопада 2023 року затвердженої начальником ДУ «Кагарлицька ВК № 115» підполковником внутрішньої служби ОСОБА_10 , засуджений ОСОБА_7 , міру покарання відбуває в ДУ «Кагарлицька ВК № 115» з 16 грудня 2021 року. За період відбування покарання неухильно дотримується норм, які визначають порядок та умови відбування покарання, розпорядок дня в установі, порушень встановлено порядку відбування покарань не допускає. Протягом всього часу відбування покарання в установі має поведінку позитивного спрямування. Підтримує рівні взаємовідносини з іншими засудженими. Дотримується правомірних взаємовідносин та ввічливе ставлення з персоналом виправної колонії. Спальне місце та при ліжкову тумбочку утримує в чистоті та порядку, має охайний зовнішній вигляд. Дбайливо ставиться до майна установи і предметів, якими користується при виконанні дорученої роботи, здійснює за ними належний нагляд, використовує тільки за призначенням. Неухильно виконує законні вимоги персоналу установи виконання покарань. Працевлаштований в УВП за трудовим договором на контрагентському об`єкті ПрАТ «Вентиляційні системи». Приймав активну участь в роботах з благоустрою ВК та поліпшення житлово -комунальних умов перебування засуджених в установі. Підтримує стабільні близькі зв`язки з дружиною та братом регулярно спілкується з ними шляхом телефонних розмов, короткострокових побачень. Психологічний стан стабільний та стійкий. Вину у вчиненому злочині згідно вироку повністю та щиро розкаявся. Пройшов курс з підготовки до звільнення. Має тривалу та стабільну правослухняну поведінку позитивного спрямування протягом всього строку відбування покарання у ВК.

Відповідно до довідки про заохочення та дисциплінарні стягнення засудженого ОСОБА_11 , 1961 року народження, він має чотири подяки: 05 січня 2023 року за сумлінну поведінку та добросовісне відношення до праці з благоустрою ВК та поліпшення житлово-комунальних умов тримання засуджених в установі; 05 квітня 2023 року за сумлінну поведінку та добросовісне відношення до праці з благоустрою ВК та поліпшення житлово-комунальних умов тримання засуджених в установі; 03 липня 2023 року за сумлінну поведінку та добросовісне відношення до праці на контрагентському об`єкті ПрАТ «Вентиляційні системи»; 04 жовтня 2023 року за сумлінну поведінку та добросовісне відношення до праці на контрагентському об`єкті ПрАТ «Вентиляційні системи». Дисциплінарних стягнень у засудженого ОСОБА_12 , не має.

У зв`язку з викладеним, колегія суддів приходить до висновку, про задоволення апеляційної скарги засудженого.

Колегія суддів вважає, що відомості у цих документах, які свідчать про поведінку та роботу ОСОБА_12 протягом усього часу відбування покарання, а не лише в період, який передував відбуттю частини покарання, яка дає право на застосування положень ст.82 КК України, переконливо доводять позитивну динаміку змін в його особистості, і дають всі підстави вважати, що засуджений, який відбув більше третини строку покарання у виді позбавлення волі, призначеного судом за тяжкий злочин, став на шлях виправлення.

За таких обставин колегії суддів приходить до висновку, що ухвала суду першої інстанції не може бути визнана законною, обґрунтованою і вмотивованою, оскільки викладені в ній висновки не відповідають фактичним обставинам провадження як такі, що не підтверджуються доказами, дослідженими під час судового розгляду, що згідно з ст.ст.407, 409, 411 КПК України є підставою для скасування ухвали та ухвалення нової ухвали судом апеляційної інстанції про задоволення клопотання начальника установи виконання покарань.

Враховуючи те, що директор Релігійної організації «Релігійна громада Української Православної Церкви Парафії преподобного Серафима Саровського в Оболонському районі міста Києва» ОСОБА_13 гарантує працевлаштування ОСОБА_11 на посаду охоронника з місячною заробітною платою 7000 (сім тисяч гривень) у разі його звільнення, на підтвердження чого надано лист вих. № 23 від 22.05.2023, колегія суддів вважає за можливе замінити йому невідбуту частину основного покарання у виді позбавлення волі покаранням у виді виправних робіт.

Оскільки невідбута частина покарання становить 1 рік 10 місяців 17 днів, а відповідно до положень ч.1 ст.82 КК України невідбута частина покарання може бути замінена судом більш м`яким покаранням, яке призначається в межах строків, установлених у Загальній частині цього Кодексу для даного виду покарання, колегія суддів керується вимогами ч.1 ст.57 КК України, згідно з якою покарання у виді виправних робіт встановлюється на строк від 6 місяців до 2 років.

Керуючись ст. ст. 404, 407, 419, 537 КПК України колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 - задовольнити.

Ухвалу Кагарлицького районного суду Київської області від 16 листопада 2023 року про застосування до засудженого положення ст. 82 КК України - заміну основного покарання у виді позбавлення волі більш м`яким - скасувати.

Постановити нову, якою клопотання засудженого задовольнити ОСОБА_7 невідбуту частину покарання у виді позбавлення волі строком 1 рік 10 місяців 17 днів замінити на покарання у виді виправних робіт на той же самий строк у «Релігійній організації «Релігійна громада Української Православної Церкви Парафії преподобного Серафима Саровського в Оболонському районі міста Києва» з відрахуванням із суми заробітку в дохід держави 10%.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді ____________________ ___________________ _____________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4