Справа №:755/3285/24
Провадження №: 1-кс/755/961/24
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"07" березня 2024 р. Слідча суддя Дніпровського районного суду міста Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі судових засідань Дніпровського районного суду м. Києва клопотання прокурора Дніпровської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000003 від 25 січня 2024 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 366 КК України,

У С Т А Н О В И Л А:

До слідчої судді Дніпровського районного суду м. Києва надійшло клопотання прокурора Дніпровської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000003 від 25 січня 2024 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 366 КК України.

Клопотання мотивовано тим, що начальник Державної служби України з лікарських засобів та контролю за наркотиками у Житомирській області ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_1 , уродженець АР Крим, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , державний службовець категорії «Б», 3 рангу, 25.03.2015 отримав паспорт громадянина російської федерації, який на даний час дійсний, серії НОМЕР_2 виданий підрозділом «910-018 отдел Управления Федеральной миграционной службы россии по Республике Крым в Красногвардейском районе», із зазначенням місця реєстрації з 04.09.1996 «республика Крым, Красногвардейський р-н., с. Пятихатки, ул. Гагарина, 9». В подальшому, ОСОБА_4 , як громадянин російської федерації отримав ідентифікаційний податковий номер НОМЕР_3 для сплати податків на території російської федерації.

При цьому, 21 вересня 2016 року, перебуваючи на посаді начальника Державної служби України з лікарських засобів та контролю за наркотиками у Житомирській області ОСОБА_4 , будучи обізнаним із вимогами Закону України «Про державну службу» (далі - Закону), в тому числі із п.6 4.2 ст. 19 Закону - відповідно до якого, на державній службі не може перебувати особа яка має громадянство іншої держави та відповідно до п.2 ч. 1 ст.84 Закону - у разі набуття державним службовцем громадянства іноземної держави під час проходження державної служби посадова особа підлягає звільненню, умисно вніс до офіційних документів, а саме, в особову картку державного службовця та подав її до Державної служби з лікарських засобів та контролю за наркотиками (м. Київ) не правдиві відомості, а саме, зазначив що не є громадянином іншої держави.

Таким чином, в діях начальника Державної служби з лікарських засобів та контролю за наркотиками у Житомирській області ОСОБА_4 вбачаються ознаки вчинення кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 366 КК України.

Під час проведення оперативно-розшукових дій встановлено, що для постійного проживання адреси проживання та місця тимчасового перебування громадянин ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 використовує три квартири розташовані у місті Житомир за адресами: АДРЕСА_2 , яка належить його дружині ОСОБА_5 , матері дружини та батьку дружини в рівних частинах; АДРЕСА_3 , яка належить на праві власності рідній сестрі дружини ОСОБА_4 , громадянці російської федерації ОСОБА_6 ; АДРЕСА_4 , яка на праві власності належить його близькій особі ОСОБА_7 , яку як місце свого постійного проживання, ОСОБА_4 , зазначив у особовій картці державного службовця.

ОСОБА_4 , має у своєму користуванні автомобіль марки Хонда Акорд 2006 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_4 сірого кольору.

Батько дружини ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , разом зі своєю рідною сестрою ОСОБА_8 , володіють приватним будинком розташованим за адресою: АДРЕСА_5 , на земельних ділянках з кадастровими номероми :01:003:5480 та :01:003:5481.

Крім того, за оперативними даними отримано інформацію, що рідна сестра дружини ОСОБА_4 ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , являється громадянкою російської федерації, паспорт громадянина російської федерації серії НОМЕР_5 та ідентифікаційний податковий номер громадянина російської федерації НОМЕР_6 для сплати податків на території російської федерації. При цьому, ОСОБА_10 , за оперативними даними, має у власності чотири квартири на території Москви та Московської області за адресами: російською « АДРЕСА_6 ; АДРЕСА_7 ; АДРЕСА_8 ; АДРЕСА_9 ». На даний час ОСОБА_10 , разом зі своїм чоловіком ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , громадянином російської федерації, паспорт громадянина російської федерації, серії НОМЕР_7 та ідентифікаційний податковий номер громадянина російської федерації НОМЕР_8 для сплати податків на території російської федерації, перед повномасштабним вторгненням, виїхали на територію російської федерації де перебувають і зараз.

Також оперативним шляхом встановлено, що дружина ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , регулярно виїздить за межі України з метою відвідування своєї рідної сестри ОСОБА_9 , на території країни агресора.

Ухвалою слідчого судді Дніпровського районного суду міста Києва від 23 лютого 2024 року задоволено клопотання старшого слідчого Дніпровського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві ОСОБА_12 про проведення обшуку.

Надано дозвіл на проведення обшуку квартири, за адресою : АДРЕСА_2 , яка на праві власності належить дружині ОСОБА_4 - ОСОБА_5 , матері дружини ОСОБА_13 та батьку дружини ОСОБА_14 в рівних частках, з метою відшукання та вилучення паспорта громадянина Російської Федерації ОСОБА_4 , який на даний час дійсний, серії НОМЕР_2 , виданий підрозділом «910-018 отдел Управления Федеральной миграционной службы России по Республике Крым в Красногвардейском районе», комп`ютерної техніки, електронних та магнітних носіїв інформації, документів підтверджуючих зв`язки ОСОБА_4 , з державою агресором, банківських карток, засобів мобільного зв`язку, сім-карток мобільних операторів.

06 березня 2024 року у ході проведення обшуку, за адресою: АДРЕСА_2 , яка згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 363715091, належить на праві власності дружині ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , матері дружини ОСОБА_13 та батьку дружини ОСОБА_14 в рівних частках, відповідно до ухвали слідчого судді Дніпровського районного суду міста Києва ОСОБА_15 , справа №755/3285/24, провадження №1-кс/755/778/24, було виявлено та вилучено мобільний телефон марки «Google Pixel 6» без сім-картки, IMEI НОМЕР_9 , IMEI SV 75 та флеш-накопичувач білого кольору з написом «Apacer» та «CE F D33466», які запаковані до спец-пакету Національної поліції України за № EXPO180136.

У ході проведення обшуку було виявлено та вилучено: мобільний телефон марки «Google Pixel 6» без сім-картки, IMEI НОМЕР_9 , IMEI SV 75 та флеш-накопичувач білого кольору з написом «Apacer» та «CE F D33466», які запаковані до спец-пакету Національної поліції України за № EXPO180136.

Таким чином, під час обшуку були виявлені та вилучені виключно ті речі, які мають значення речових доказів у даному кримінальному провадженні, оскільки інформація, яка міститься на них, може містити докази, які будуть використані під час судового розгляду. Крім того, вилучені речі могли бути знаряддями вчинення вказаного кримінального правопорушення.

Відповідно до ч. 1 ст. 234 КПК України: обшук проводиться з метою виявлення та фіксації відомостей про обставини вчинення кримінального правопорушення, відшукання знаряддя кримінального правопорушення або майна, яке було здобуте у результаті його вчинення, а також встановлення місцезнаходження розшукуваних осіб.

06 березня 2024 року на підставі постанови слідчого СВ Дніпровського УП ГУНП у м. Києві, вищевказані речі, були визнані речовими доказами у даному кримінальному провадженні.

Враховуючи вищевикладене, з метою забезпечення збереження речових доказів, а саме: мобільного телефону марки «Google Pixel 6» без сім-картки, IMEI НОМЕР_9 , IMEI SV 75 та флеш-накопичувача білого кольору з написом «Apacer» та «CE F D33466», які запаковані до спец-пакету Національної поліції України за № EXPO180136, та мають значення речових доказів у даному кримінальному провадженні, а також попередження відчуження, зникнення, втрати або пошкодження вищезазначеного майна, або настання інших наслідків, які можуть перешкоджати кримінальному провадженню, необхідно накласти арешт шляхом заборони використання, розпорядження, відчуження майна.

У ході досудового розслідування встановлено, що існують обставини, які підтверджують, що не застування арешту майна на вказане у клопотанні майно може призвести до приховування, пошкодження, зникнення, втрати, знищення доказів по кримінальному провадженню, зокрема подальшого знівечення, тому необхідно на них накласти арешт.

Прокурор у судовому засіданні клопотання підтримала у повному обсязі з підстав викладених у клопотанні та просила його задовольнити.

Заслухавши пояснення прокурора, вивчивши клопотання, дослідивши долучені до нього документи, якими прокурор обґрунтовує доводи клопотання, слідча суддя приходить до наступного.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Відповідно до вимог п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до вимог ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддями вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Отже, майно, яке за обґрунтованої підозри органу досудового розслідування, має одну або декілька ознак, наведених у ст. 98 КПК України, може набути статусу речового доказу за рішенням слідчого, яке відповідно до вимог ч. 3 ст. 110 КПК України приймається у формі постанови і з наведенням мотивів такого рішення.

Таким чином, слідча суддя приходить до висновку, що на даний час у органу досудового розслідування є об`єктивна потреба встановлення обставин вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 366 КК України, для чого необхідним є належне зберігання речових доказів з метою проведення необхідних слідчих дій, тому накладення арешту на вказане вилучене майно є необхідним для запобігання можливості їх подальшого приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати. Вилучення вказаних речових доказів є необхідним для забезпечення їх зберігання до вирішення питання про долю речових доказів у порядку ст. 100 КПК України з метою недопущення знищення, пошкодження, яке може перешкоджати всебічному, повному та об`єктивному дослідженню обставин кримінального провадження, а тому, з урахуванням наведених прокурором підстав, на зазначене майно може бути накладений арешт на підставі ст. 170 КПК України, так як існує сукупність розумних підозр вважати, що дані речі мають значення доказів вчинення кримінального правопорушення, а отже з метою збереження доказів від пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження існує потреба в їх арешті.

На підставі наведеного та, керуючись ст.ст. 98, 170-173, 175, 208, 309, 372, 392, 532 КПК України, слідча суддя, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Клопотання прокурора Дніпровської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000003 від 25 січня 2024 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 366 КК України - задовольнити.

Накласти арешт на майно, яке було вилучено 06 березня 2024 року у ході проведення обшуку, на підставі ухвали слідчого судді Дніпровського районного суду міста Києва від 23 лютого 2024 року, за адресою: АДРЕСА_2 , яка згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 363715091, належить на праві власності дружині ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , матері дружини ОСОБА_13 та батьку дружини ОСОБА_14 в рівних частках, а саме, на мобільний телефон марки «Google Pixel 6» без сім-картки, IMEI НОМЕР_9 , IMEI SV 75 та флеш-накопичувач білого кольору з написом «Apacer» та «CE F D33466», які запаковані до спец-пакету Національної поліції України за № EXPO180136, із забороною відчуження, розпорядження, користування з метою збереження речових доказів.

Ухвала про арешт майна підлягає негайному виконанню.

Ухвалу про арешт майна через прокурора передати для негайного виконання уповноваженому на це органу.

Контроль за виконанням ухвали покласти на Дніпровську окружну прокуратуру міста Києва.

Копію ухвали надіслати прокурору, іншим заінтересованим особам.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідча суддя ОСОБА_1