Справа № 754/5725/22
У Х В А Л А

Іменем України

28 травня 2024 року

Деснянський районний суд м. Києва в складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання - ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві кримінальне провадження № 0000042 від 08 січня 2022 року відносно

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Саатли Азербайджанської Республіки, азербайджанця, громадянина Азербайджанської Республіки, проживаючого в АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України,

за участю сторони обвинувачення - прокурора ОСОБА_4 ,

сторони захисту - обвинуваченого ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_5 ,

перекладача ОСОБА_6 ,

В С Т А Н О В И В:

В провадженні Деснянського районного суду м. Києва на стадії судового розгляду перебуває кримінальне провадження № 0000042 від 08 січня 2022 року відносно ОСОБА_3 по обвинуваченню у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України.

Прокурором в судовому засіданні заявлено клопотання про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_3 строком на 60 днів без визначення розміру застави.

Клопотання обґрунтовується тим, що ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, за вчинення якого передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк до 15 років. Усвідомлюючи тяжкість вчиненого злочину, перебуваючи на волі може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, що є ризиком передбаченим п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України. Крім того, ризик переховування від суду прокурор обґрунтовує тим, що обвинувачений є громадянином іншої держави, немає стійких соціальних зв`язків в Україні, має родину за кордоном, не має роботи, джерела доходу та місця проживання на території України.

Захисник заперечував проти задоволення клопотання прокурора, посилаючись на його необґрунтованість. Просив змінити обвинуваченому запобіжний захід на інший менш суворий, а саме на домашній арешт, оскільки прокурором не доведено ризик переховування обвинуваченого від суду.

Обвинувачений підтримав позицію свого захисника.

Суд вислухавши прокурора, думку захисника, обвинуваченого, дослідивши матеріали судового провадження, приходить до такого висновку.

Відповідно до ухвали Деснянського районного суду м. Києва від 08 квітня 2024 року ОСОБА_3 о продовжено строк тримання під вартою на 60 днів без визначення розміру застави у кримінальному провадженні, а саме до 06 червня 2024 року.

Згідно ч. 1 ст. 331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Відповідно до положень ч.2 ст. 177, ст.197 КПК України, підставою продовження строків тримання під вартою є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснити дії, передбачені ч.1 ст.177 КПК України.

Згідно ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України.

Прокурор в клопотанні про продовження строку тримання ОСОБА_3 під вартою посилається на наявність ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме на наявність ризику переховування від суду.

При оцінці наявності ризику, на який посилається прокурор у своєму клопотанні, суд виходить з того, що ризики вчинення обвинуваченим дій, передбачених частиною першою статті 177 КПК України, вважаються наявними за умови встановлення судом обґрунтованої ймовірності реалізації ним таких дій. Чинне законодавство не вимагає підтвердження того, що обвинувачений обов`язково здійснюватиме такі дії. Водночас суду необхідно встановити чи обвинувачений наразі має об`єктивну можливість їх реалізації в майбутньому.

На думку суду, залишається достатньо підстав вважати, що ОСОБА_3 зможе ухилитися від суду та не виконати його процесуальні рішення (ризик переховування), і на це вказують такі обставини, як характер протиправних дій, в яких він обвинувачується; мотиви, за яких він вчинив дії, що ставляться йому у провину; тяжкість покарання, яке йому загрожує у разі визнання його винуватим у даному кримінальному правопорушенні, яке є особливо тяжким злочином.

При цьому суд бере до уваги, що в розумінні практики Європейського суду з прав людини тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте, таке обвинувачення, у сукупності з іншими обставинами, збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. Суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів (справа«Ілійков протиБолгарії»). Тримання під вартою є виправданим, якщо конкретні ознаки розкривають наявність публічного інтересу, що переважає, попри презумпцію невинуватості, над повагою до особистої свободи (справа «Лабіта проти Італії»). Також судом враховується те, що ризик втечі повинен оцінюватись у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейним зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню («Бекчиєв проти Молдови»). Серйозність покарання є ревалентною обставиною в оцінці ризику того, що обвинувачений може втекти («Ідалов проти Росії»).

Також суд приймає до уваги дані про особу обвинуваченого, який є громадянином іншої держави, без міцних соціальних зв`язків, не працює, тобто не має стабільного джерела доходу, характер насильницьких дій, які інкримінуються обвинуваченому, та мотиви їх вчинення.

З огляду на вище викладене, ризик заявлений прокурором, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, на думку суду, продовжує існувати та наразі не зменшився.

Враховуючи вищевикладене, беручи до уваги обставини інкримінованого кримінального правопорушення та спосіб його вчинення, відомості про особу обвинуваченого, а також те, що обраний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відносно нього спливає, суд вважає, що застосування до обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу не в змозі запобігти ризику, передбаченого п.1 ч. 1 ст. 177 КПК України, який продовжує існувати та виправдовує його подальше тримання під вартою.

Обраний запобіжний захід кореспондується з характером суспільного інтересу, а його продовження не суперечить вимогам ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, узгоджується з п. 79 рішення у справі "Харченко проти України" від 10.05.2011, оскільки по справі існують реальні ознаки справжнього суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи.

Тому суд приходить до висновку, що є достатні підстави для задоволення клопотання прокурора та продовження обвинуваченому строк тримання під вартою на 60 днів.

Крім того, відповідно до п. 2 ч. 4 ст. 183 КПК України, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, який спричинив загибель людини.

З огляду на те, що ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні умисного протиправного заподіяння смерті іншій людині, підстав для визначення розміру застави у кримінальному провадженні судом не встановлено.

Керуючись ст.ст. 176-178, 183, 197, 331, 350, 369-372 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

Клопотання прокурора - задовольнити.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строк тримання під вартою на 60 днів, до 26 липня 2024 року (включно).

Ухвалу суду направити до Державної установи «Київський слідчий ізолятор» Міністерства юстиції України для виконання.

Ухвала суду може бути оскаржена шляхом подачі апеляції до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Головуючий