Справа № 462/7548/22 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/379/24 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 квітня 2024 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ

Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові в режимі відеоконференції справу за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_6 на вирок Залізничного районного суду м. Львова від 24 січня 2024 року,

з участю прокурора ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

встановила:

цим вироком ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Краматорська, Донецької області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого,

засуджено за ч.4 ст. 185 КК України до п`яти років позбавлення волі; за ч.1 ст. 357 КК України до одного року обмеження волі.

На підставі ч.1 ст. 70 КК України шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим остаточно призначено обвинуваченому ОСОБА_6 покарання у вигляді п`яти років позбавлення волі.

Вирішено питання з речовими доказами та із заставою.

Згідно вироку суду, ОСОБА_6 30 серпня 2022 року о 15:40 год. перебуваючи на вул. Чернівецькій у м. Львові зустрів потерпілого ОСОБА_8 , до якого звернувся із проханням надати дозвіл використати його мобільний телефон для здійснення телефонного дзвінка. Потерпілий ОСОБА_8 , розблокувавши свій мобільний телефон за допомогою графічного паролю у вигляді букви «П» в присутності ОСОБА_6 , після чого, між ними зав`язалась розмова о 16:30 год. ОСОБА_6 провів ОСОБА_8 на електропотяг, що розміщувався на одному із перонів ІНФОРМАЦІЯ_2 , що на АДРЕСА_2 . Маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, в умовах воєнного стану, повторно, з корисливих мотивів та з метою власного збагачення за рахунок злочинної діяльності, ОСОБА_6 дочекавшись, коли ОСОБА_8 заснув, скориставшись відсутністю стороннього нагляду, викрав із кишень штанів потерпілого його мобільний телефон марки «Xiaomi Redmi 8», модель «M1908C3IG», імей1: НОМЕР_1 , імей2: НОМЕР_2 , синього кольору, вартістю 3 500 грн., в якому знаходилась сім-картка мобільного оператора «лайфселл» НОМЕР_3 , а також шкіряний гаманець коричневого кольору, вартістю 300 грн., 500 грн. та водійське посвідчення видане на ім`я ОСОБА_8 , яке не становить матеріальної цінності, викраденим розпорядився на власний розсуд. Своїми протиправними діями ОСОБА_6 заподіяв ОСОБА_8 матеріальної шкоди на загальну суму 4300 грн.

Окрім цього, 30 серпня 2022 року, о 16:30 год. ОСОБА_6 знаходячись в електропотязі, що розміщувався на одному із перонів Головного залізничного вокзалу м. Львова, що на пл. Двірцевій, 1, маючи умисел на викрадення офіційного документу, з корисливих мотивів, скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає, таємно викрав з кишені штанів потерпілого ОСОБА_8 банківську картку АТ КБ «ПРИВАТБАК» № НОМЕР_4 , а також банківську картку АТ «Державний ощадний банк України» № НОМЕР_5 , виданих на ім`я потерпілого та належних останньому, та які, за сукупністю норм ст. 1 Закону України «Про інформацію», п.п.1.4, 1.14, 1.27, 1.31 ст. 1, п.15.2 ст. 15 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні», ч.4 ст. 51 Закону України «Про банки та банківську діяльність», є офіційним документом, після чого покинув вказаний електропотяг.

Окрім цього, продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел, ОСОБА_6 , в умовах воєнного стану, діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, маючи умисел на таємне викрадення грошових коштів, які знаходяться на банківському рахунку потерпілого ОСОБА_8 , використовуючи раніше викрадений мобільний телефон потерпілого, змінив пароль до додатку «Приват24» та ПІН-код до банківської картки АТ КБ «ПРИВАТБАК» № НОМЕР_4 , виданої на ім`я потерпілого, вирішив викрасти грошові кошти, які були доступні для видачі.

З цією метою, після викрадення банківських карток, 30 серпня 2022 року в період часу з 17:36:18 по 20:44:21 год., ОСОБА_6 , використовуючи термінали АТ КБ «ПРИВАТБАК», здійснив зняття готівки.

Так, ОСОБА_6 о 17:36:18 год. використовуючи термінал АТ КБ «ПРИВАТБАК» № НОМЕР_6 , за адресою: м. Львів, вул. Володимира Великого, 50, викрав із банківської картки потерпілого № НОМЕР_4 грошові кошти в сумі 8320 грн. (включно з комісією за зняття коштів), о 17:36:52 год. повторно викрав грошові кошти в сумі 8320 грн. (включно з комісією за зняття коштів), о 17:37:44 год. - кошти в сумі 1560 грн. (включно з комісією за зняття коштів).

В подальшому, о 18:13:23 год., ОСОБА_6 із банківської картки № НОМЕР_5 , яка обслуговується в АТ «Державний ощадний банк України», виданої на ім`я потерпілого, здійснив переказ коштів в сумі 29999 грн. на банківську карту АТ КБ «ПРИВАТБАК» № НОМЕР_4 , яка належить ОСОБА_8 .

Відтак, ОСОБА_6 о 18:59:42 год. використовуючи термінал АТ КБ «ПРИВАТБАК» № НОМЕР_7 , за адресою: м. Львів, вул. Наукова, 35А, повторно викрав із банківської картки потерпілого № НОМЕР_4 грошові кошти в сумі 2424 грн. (включно з комісією за зняття коштів), о 20:43:47 год., використовуючи термінал АТ КБ «ПРИВАТБАК» № НОМЕР_6 , за адресою: м. Львів, вул. Володимира Великого, 50, викрав грошові кошти в сумі 8105,75 грн. (включно з комісією за зняття коштів), о 20:44:21 год. кошти в сумі 8320 грн. (включно з комісією за зняття коштів).

Своїми протиправними діями, здійснюючи вказані операції, ОСОБА_6 списав із рахунку потерпілого грошові кошти, якими розпорядився на власний розсуд, чим заподіяв останньому матеріальної шкоди на загальну суму 37 049,75 грн.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_6 покликається на грубе порушення його конституційних прав, та, як вбачається зі змісту, просить прийняти законне рішення по справі.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення обвинуваченого ОСОБА_6 , який просить пом`якшити покарання та застосувати положення ст. 75 КК України, думку прокурора про заперечення апеляційних вимог обвинуваченого та залишення вироку суду без зміни, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що така задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Вина ОСОБА_6 за обставин, викладених у вироку є доведеною і ґрунтується на доказах, стосовно тих фактичних обставин справи, які ніхто у судовому засіданні не оспорював. За цих обставин, за згодою обвинуваченого та інших учасників судового провадження, слухання справи у суді першої інстанції відбувалось у порядку, передбаченому ч.3 ст. 349 КПК України. Наслідки такого порядку розгляду учасникам судового провадження було роз`яснено у встановленому законом порядку.

Дії обвинуваченогоОСОБА_6 судом першої інстанції вірно кваліфіковані зач.4 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чуже майно (крадіжка), вченене повторно, в умовах воєнного стану та за ч.1 ст. 357 КК України, як таємне викрадення офіційного документа.

Відтак, колегія суддів вважає, що відповідно до ч.2 ст. 394 КПК України, відсутні апеляційні підстави піддавати сумніву правильність встановлення судом першої інстанції фактичних обставин кримінального провадження та правову кваліфікацію.

Так, згідно вимог ст.ст. 50, 65 КК України суд призначає покарання в межах санкції статті Особливої частини КК України, відповідно до положень Загальної частини КК України.

Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

На переконання колегії суддів, суд першої інстанції, належним чином врахував ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, особу винного, обставину, що пом`якшує покарання щире каяття та відсутність обтяжуючих покарання обставин, і призначив обвинуваченому ОСОБА_6 покарання у межах санкцій ч.4 ст. 185 та ч.1 ст. 357 КК України, що відповідає вимогам ст.ст. 50, 65, 70 КК України є необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень, яке він має відбувати в умовах ізоляції від суспільства, з чим погоджується і апеляційний суд.

Таким чином, у даному конкретному випадку, застосування відносно обвинуваченого ОСОБА_6 інституту, так званого, умовного звільнення, на переконання колегії суддів, суперечить загальним засадам призначення покарання і не забезпечить досягнення його мети.

Виходячи з наведеного, колегія суддів не вбачає підстав для пом`якшення покарання чи звільнення обвинуваченого ОСОБА_6 від відбування такого з випробуванням.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які були б підставою для скасування постановленого судового рішення, колегією суддів не встановлено.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів,

постановила:

апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 залишити без задоволення, а вирокЗалізничного районного суду м. Львова від 24 січня 2024 року відносно ОСОБА_6 без зміни.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4