Єдиний унікальний номер справи 194/149/23
Провадження № 1-кп/185/227/24
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 червня 2024 року Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретаря ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в період воєнного стану в залі судових засідань в м.Павлоград кримінальне провадження, що внесене в ЄРДР за № 0000108 від 13.04.2022 року, за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Тернівки Дніпропетровської області, громадянина України, з неповною середньою освітою, вдівця, не працюючого, в силу ст.89 КК України не судимого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.121 КК України, -

за участі

прокурора ОСОБА_4 ,

потерпілого ОСОБА_5 ,

представника потерпілого адвоката ОСОБА_6 ,

захисника адвоката ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

В С Т А Н О В И В :

12 квітня 2022 року близько 17:00 год. обвинувачений ОСОБА_3 , знаходячись біля входу до 6-го під`їзду буд. АДРЕСА_2 , на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, вступив у словесну сварку із потерпілим ОСОБА_5 , який перебував у стані алкогольного сп`яніння, під час якої, наблизившись до нього та діючи з непрямим умислом, спрямованим на нанесення потерпілому ОСОБА_5 тілесних ушкоджень, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, хоча і не бажаючи, але свідомо припускаючи можливість настання шкоди для здоров`я потерпілого, умисно наніс потерпілому ОСОБА_5 один удар кулаком правої руки в область нижньої щелепи, внаслідок чого останній втратив рівновагу і впав з висоти власного росту на бетонну плиту перед входом до вказаного під`їзду, при цьому вдарився потиличною ділянкою голови об поверхню бетонної плити.

Внаслідок вищевказаних умисних протиправних дій обвинуваченого ОСОБА_3 потерпілому ОСОБА_5 заподіяно тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми, забою головного мозку 3-го ступеню, геморрагічних вогнищ забиття речовини головного мозку в обох лобних та лівій скроневій частках, субарахноїдального крововиливу, гострої епідуральної гематоми в лівій потилично-тім`яній ділянці з явищами дислокаційного синдрому (зміщення серединних структур вправо), пневмоцефалія, косого лінійного перелому скроневої кістки та комірок лівого сосцеподібного відростку, підапоневратичної гематоми в лівій потиличній ділянці, кровотечі з лівого слухового проходу, які за своїм характером відносяться до тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя.

Дії обвинуваченого ОСОБА_3 кваліфіковані за ч.1 ст.121 КК України, як умисне тяжке тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України, визнав частково, суду пояснив, що в день інкримінованих подій йому зателефонувала ОСОБА_8 та ОСОБА_9 та просили швидко прийти до них на квартиру. Піднявшись до квартири Віки, він побачив, що вхідні двері були відчинені, на порозі стояв потерпілий зі своєю дівчиною, вони вдягали взуття. Раніше він їх не бачив та не був з ними знайомий. В квартирі було розкидане взуття та одежа. Він зрозумів, що його знайомі, потерпілий та його дівчина перебували в стані алкогольного сп`яніння, потерпілий був в стані сильного сп`яніння, оскільки йому допомагали взутись. В оселі перебували діти. Дитина стрибнула йому на руки та повідомила, що потерпілий ОСОБА_5 застосував до дітей електрошокер, а в очі розбризкав перцевий балончик. Очі в дітей були припухлі. Це підтвердила пізніше ОСОБА_8 . Потерпілий заперечував висунуті дитиною звинувачення. ОСОБА_5 став провокувати бійку, потім став самостійно спускатись по сходах, нецензурно лаявся. Через три хвилини, коли він спустився з квартири та збирався йти, він побачив, що біля під`їзду стоїть потерпілий зі своєю дівчиною. На його питання до потерпілого: «що ви робите?», - потерпілий почав лаятись. Потерпілий замахнувся на нього, а він в свою чергу також замахнувся на потерпілого. Удар ОСОБА_5 прийшовся йому в обличчя. Він завдав потерпілому також лише одного удару, хоча мав можливості завдати ще ударів. ОСОБА_5 забризкав очі перцевим балончиком. ОСОБА_8 була за його спиною. В цей час дівчата стались битись, він їх розборонив. Протерши свої очі, він побачив, що потерпілий спочатку стояв, потім присів на сходи. Дівчина потерпілого почала голосно кричати, просила викликала швидку допомогу. Він не бачив, щоб потерпілий ОСОБА_5 після удару падав. Він облив потерпілого водою, щоб той прийшов до тями. Потерпілий розмовляв з ним, але мова була нерозбірливою. Вважає, що це через те, що ОСОБА_5 перебував в стані сп`яніння. Ніяких тілесних ушкоджень на ОСОБА_5 він не побачив. Через три тижня він дізнався, що потерпілого було прооперовано, та він перебуває в лікарні. Вважає, що від одного його удару не міг бути спричинений такий стан потерпілого, в якому наразі перебуває потерпілий. Він не бажав спричиняти потерпілому такі тяжкі наслідки. Заявлені позовні вимоги визнає.

Потерпілий ОСОБА_5 в судовому засіданні показав, що внаслідок травми, яка йому була завдана обвинуваченим ОСОБА_3 він подробиць інкримінованих подій не пригадує. Зазначив, що за рік до допиту в суді він був в гостях в квартирі у ОСОБА_8 та ОСОБА_9 разом з подругою ОСОБА_13 . Пригадує, що неподалік від місцевої лікарні біля будинку №20 обвинувачений ОСОБА_3 завдав йому один удар в голову, він втратив свідомість, потрапив в реанімацію. Причину цього удару не може пояснити, отямився через 14 днів в лікарні м.Дніпро, де до цього весь час перебував у комі. Йому зробили операцію на голові та щелепі. Потроху стан його здоров`я покращується. В день подій спиртні напої він не вживав, свідками подій були ОСОБА_14 та дитина. З приводу застосування до дітей електрошокеру та газового балончика він не може нічого зазначити. Обвинувачений в смс-повідомленні просив у нього вибачення.

Свідок ОСОБА_14 під час допиту повідомила, що потерпілий її знайомий, обвинуваченого вона не знала до подій. 12.04.2022 року вдень вони відпочивали в квартирі у знайомої ОСОБА_9 , де також була ОСОБА_8 , всі разом вживали спиртні напої. Також, в квартирі перебували діти. Раптом у потерпілого з ОСОБА_8 виникла сварка, в ході якої ОСОБА_8 почала дзвонити обвинуваченому ОСОБА_3 та погрожувати ОСОБА_5 приходом обвинуваченого. Через 15 хвилин прийшов обвинувачений ОСОБА_3 , до квартири він не заходив. Коли вона разом із потерпілим ОСОБА_5 вийшла із під`їзду, то обвинувачений підбіг до потерпілого та кулаком правої руки завдав один удар в щелепу останнього. Від удару потерпілий впав та вдарився головою об бетонну поверхню біля входу в під`їзд. Вона бачила у ОСОБА_5 садна на голові і кровотечу з вуха та ротової порожнини. Після отримання тілесних ушкоджень потерпілий був без свідомості, до тями не приходив, його відвезли до лікарні. На теперішній час потерпілий ОСОБА_5 читати та писати не вміє, вона підтримує його після даних подій. Під час подій ОСОБА_5 ніяких висловлювань в адресу обвинуваченого не висловлював.

В судовому засіданні допитаний в присутності законного представника та педагога неповнолітній свідок ОСОБА_15 пояснив, що у 2022 році він перебував у бабусі в гостях в квартирі будинку АДРЕСА_2 . Коли він спускався, то в під`їзді на 2-му поверсі почув лайку. Коли він вийшов з під їзду, то побачив двох чоловіків, які стояли біля під`їзду на бетонній плиті один навпроти одного. Він бачив, як один із чоловіків правою рукою наніс удар іншому в щелепу, який від удару впав на спину та вдарився об бетонну плиту потиличною ділянкою голови, від чого втратив свідомість та був без тями. Після чого приїхала швидка допомога та госпіталізувала потерпілого на ношах. Він чув, як дані чоловіки сварилися між собою. Крім того, на місці він бачив двох жінок, які перебували біля даних чоловіків. Всі учасники були в стані алкогольного сп`яніння. Він бачив лише один удар, який був спричинений потерпілому, ніяких тілесних ушкоджень на ньому він не побачив.

Свідок ОСОБА_16 в суді показала, що в день подій у неї в квартирі перебували: подруга ОСОБА_8 , потерпілий ОСОБА_5 зі своєю дівчиною ОСОБА_14 , її діти та діти ОСОБА_8 . Вони всі разом сиділи та вживали спиртні напої. Потім потерпілий почав нецензурно висловлюватися, кричати, а його дівчина ОСОБА_14 газовим балончиком пшикала в очі її дітям та підпалювала вхідні двері до квартири. Вони намагалися випроводити з квартири потерпілого ОСОБА_5 разом із ОСОБА_14 , але їм це не вдалося. Після чого вона зателефонувала ОСОБА_3 , щоб він допоміг вигнати з квартири вказаних осіб. Потерпілий ОСОБА_5 перебував у сильному алкогольному сп`яніння. Коли обвинувачений ОСОБА_3 зайшов до квартири, її молодший син йому розповів про події, що відбувались в квартирі разом з потерпілим та його дівчиною, застосування останньою до дітей електрошокера та газового балончика. Між обвинуваченим та потерпілим в квартирі відбулась словесна перепалка. Потерпілий разом з ОСОБА_14 пішли, через декілька хвилин пішов з квартири і ОСОБА_3 . Свідком подій, як обвинувачений наніс удар потерпілому вона не була. Зі слів ОСОБА_8 їй стало відомо, що ОСОБА_3 та ОСОБА_5 одночасно один одному нанесли удари біля входу в під`їзд її будинку. Коли вона вже вийшла на вулицю, то побачила, що у обвинуваченого під оком був синець, до цього ніяких тілесних ушкоджень вона не бачила ні на потерпілому, ні на обвинуваченому. Потерпілий сидів на сходах, був при свідомості.

Допитаний в присутності законного представника та педагога неповнолітній свідок ОСОБА_18 в судовому засідання повідомив, що в день подій у них в квартирі перебували його мати, його брат, ОСОБА_8 та її діти. Потім матері зателефонувала ОСОБА_14 , а згодом вона разом із потерпілим завітали в гості. Дорослі вживали спиртні напої. В квартирі відбулась сварка між матір`ю та ОСОБА_14 , потерпілим. Молодший брат повідомив, що ОСОБА_14 вдарила його електрошокером, йому він навіть показував на нозі сліди від цього. Після чого ОСОБА_14 з потерпілим розбризкали газовим балончик, що очі в них сльозились. Потерпілий став нецензурно висловлювався, кричав в квартирі. ОСОБА_5 перебував у сильному алкогольному сп`янінні. Його мати зателефонувала ОСОБА_3 , щоб він прийшов до них та допоміг випроводити з квартири потерпілого з дівчиною. Через 5-10 хвилин обвинувачений прийшов до квартири. В квартирі ніякої бійки між потерпілим та обвинуваченим не було. Потерпілий з ОСОБА_14 пішли з квартири. Він на вулицю не виходив, бійки між обвинуваченим та потерпілим не бачив. Зі слів ОСОБА_8 , яка повернулась до квартири, йому стало відомо, що на подвір`ї відбулась бійка, під час якої хтось когось вдарив.

Свідок ОСОБА_19 в судовому засіданні показала, що в день подій вона разом з дітьми знаходилась в гостях у подруги ОСОБА_9 . В квартирі були ще діти подруги. Вдень до них прийшов потерпілий ОСОБА_5 разом зі своєю подругою ОСОБА_14 , попросились в гості. Вона їх впустила. Потерпілий вже перебував в стані алкогольного сп`яніння. В ході спільного вживання спиртних напоїв потерпілий виходив з кімнати. Особисто вона не бачила, що в цей момент робив потерпілий, але зі слів сина ОСОБА_9 потерпілий застосовував до дітей електрошокер та газовий балончик. Між ОСОБА_9 та ОСОБА_5 розпочався словесний конфлікт. ОСОБА_9 намагалась виставити потерпілого з його дівчиною. Потерпілий став «нервово» поводити, висловлюватись нецензурно. Вона подзвонила обвинуваченому ОСОБА_3 та попросила його прийти з метою вигнати потерпілого з ОСОБА_14 . ОСОБА_3 прийшов до квартири, дитина ОСОБА_9 йому розповіла про події в квартирі. Обвинувачений виштовхав потерпілого з його дівчиною з квартири, бійки між ними в цей момент не було. ОСОБА_5 разом з ОСОБА_14 пішли . Через декілька хвилин ОСОБА_3 також вирішив йти додому, вона вийшла його провести. Коли обвинувачений вийшов з під`їзду, потерпілий став казати ОСОБА_3 , «що він тут герой». Потерпілий замахнувся, в цей момент одночасно обвинувачений та потерпілий вдарили друг друга. ОСОБА_5 не падав, головою не бився. Він присів на бетонні сходи та попросив води. ОСОБА_14 стала кричати та прохала викликати швидку. Вона побігла до квартири за водою. Її не було приблизно дві хвилини. Коли вона принесла воду, потерпілий попив її та викинув банку. Ніяких тілесних ушкоджень вона на потерпілому не побачила, у обвинуваченого одразу під оком з`явилась припухлість,а потім - синець. Поки вона перебувала на місці події ОСОБА_5 свідомість не втрачав. Підтверджує, що потерпілий в момент події був в стані сильного алкогольного сп`яніння. В такому стані він поводить себе зазвичай агресивно, самостійно заспокоїтись не може.

В судовому засіданні допитаний в якості свідка поліцейський ОСОБА_23 зазначив, що обставин вчинення інкримінованого обвинуваченому злочину він не пригадує. В день подій він виконував свої професійні обов`язки та після опитування свідків кримінального провадження та встановлення особи, причетної до вчинення злочину, фотографував обвинуваченого та його руки. Фотографії збережені в його особистому телефоні.

Крім наведених показань потерпілого та свідків провадження, судом були досліджені наступні письмові докази та прийняті процесуальні рішення:

- витяг з ЄРДР про кримінальне провадження №0000108 від 13.04.2022 року, згідно якого слідчим ВП №1 Павлоградського ВП ГУНП в Дніпропетровській області до ЄРДР були внесені відомості про кримінальне правопорушення, передбачене ст.128 КК України, за фактом нанесення 12.04.2022 року о 17.00 год. за адресою: АДРЕСА_2 , невідомою особою потерпілому ОСОБА_5 тілесних ушкоджень у вигляді ЗЧМТ, СГМ, обставин встановлюються /т.1 а.п.73/.

- протокол огляду місця події від 12.04.2022 року, відповідно до якого за участі понятих була оглянута ділянка місцевості, яка розташована біля під`їзду АДРЕСА_3 , де була зафіксована обстановка при вході в під`їзд: бетонні сходи в кількості трьох штук. Так, на другій сходинці бетонних сходів, на відстані 60 см від правого краю, мається пляма бурого кольору, діаметром близько 1 см. Під час огляду нічого не вилучалося /т.1 а.п.74-75/;

- постанови про визначення групи слідчих від 13.04.2022 року, 05.07.2022 року, якими доручено проведення досудового розслідування слідчим СВ ВП №1 Павлоградського РВП в даному кримінальному провадженні /т.1 а.п.76, 78/;

- постанова про визначення групи прокурорів у кримінальному провадженні від 13.04.2022 року, згідно якої керівником Павлоградської окружної прокуратури Дніпропетровської області була визначена група прокурорів, старший групи прокурорів прокурор Павлоградської окружної прокуратури ОСОБА_4 /т.1 а.п.77/.

- висновок експерта №301/30 від 22.08.2022 року за результатами судово-медичної експертизи за фактом спричинення потерпілому ОСОБА_5 тілесних ушкоджень. Згідно наданої медичної документації у потерпілого ОСОБА_5 виявлені тілесні ушкодження у вигляді відкритої непроникаючої черепно-мозкової травми, забою головного мозку ІІІ ст., геморрагічних забоїв обох лобних часток, лівої скроневої частки, гострої епідуральної гематоми скронево-тім`яно-потиличної ділянки зліва, лінійного перелому скроневої кістки з переходом на основу, гемоотореї зліва, які утворилися від дії тупого твердого предмету (предметів), що діяв за ударним механізмом з місцем прикладання діючої сили в область голови та за своїм характером відноситься до тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпечності для життя в момент спричинення.

Враховуючи морфологічні ознаки виявлених тілесних ушкоджень, давність та спосіб їх утворення може відповідати терміну та обставинам, вказаним в постанові про призначення судово-медичної експертизи та наданій медичній документації , тобто 12.04.2022 рік.

Враховуючи характер та локалізацію виявлених тілесних ушкоджень, не виключена можливість їх утворення при падінні з висоти власного зросту з наданим прискоренням (удару, поштовху), чи без такого. /т.1 а.п.79-81/.

Протокол проведення слідчого експерименту від 19.07.2022 року, який фіксувався на відеокамеру за участі свідка ОСОБА_14 . Під час слідчої дії свідок, знаходячись у дворі буд. АДРЕСА_2 , показала на статистові механізм спричинення тілесних ушкоджень обвинуваченим потерпілому, який вона побачила 12.04.2022 року. Так, свідок пройшла до під`їзду №6 даного будинку та вказала на бетону площадку до під`їзду, де стояв потерпілий ОСОБА_5 , поруч на сходинку нижче від даної площадки стояв обвинувачений ОСОБА_3 та між ними відбувалась словесна сварка. Далі свідок зазначила, що обвинувачений ОСОБА_3 наніс один удар знизу вверх правою рукою в область нижньої щелепи в підборіддя потерпілому, від якого останній впав на спину на бетонну плиту, вдарився і втратив свідомість. Більше обвинувачений ударів потерпілому не спричиняв /т.1 а.п.82-90/. Під час перегляду в судовому засіданні відеозапису слідчого експерименту за участі свідка ОСОБА_14 були встановлені аналогічні обставини, викладені слідчим в протоколі.

Висновок експерта від 22.08.2023 року за результатами проведення додаткової судово-медичної експертизи за фактом спричинення потерпілому ОСОБА_5 тілесних ушкоджень, згідно з яким механізм утворення тілесних ушкоджень у потерпілого ОСОБА_5 не суперечить механізму їх спричинення, зазначеному свідком ОСОБА_14 в ході проведення слідчого експерименту за її участі, а саме: нанесення обвинуваченим удару кулаком правої руки в область нижньої щелепи (знизу-вверх) потерпілому та послідуюче його падіння на спину і удар головою об бетонну поверхню /т.1 а.п.91-93/.

Протокол проведення слідчого експерименту від 19.07.2022 року, який фіксувався на відеокамеру за участі неповнолітнього свідка ОСОБА_15 , згідно з яким свідок, знаходячись у дворі буд. АДРЕСА_2 , відтворив на статистові механізм спричинення тілесних ушкоджень обвинуваченим потерпілому, який він побачив 12.04.2022 року. Так, свідок пройшов до під`їзду №6 даного будинку та вказав на бетону плиту до під`їзду, де стояв потерпілий ОСОБА_5 , навпроти нього стояв обвинувачений ОСОБА_3 , свідок в момент подій виходив з під`їзду. Далі свідок зазначив, що обвинувачений ОСОБА_3 наніс один удар знизу вверх правою рукою в область нижньої щелепи в підборіддя потерпілому, від якого останній впав на спину на бетонну плиту, вдарився головою о плиту і втратив свідомість. Більше обвинувачений ударів потерпілому не спричиняв /т.1 а.п.94-102/. Під час перегляду в судовому засіданні відеозапису слідчого експерименту за участі неповнолітнього свідка ОСОБА_15 були встановлені аналогічні обставини, викладені слідчим в протоколі.

Висновок експерта від 22.08.2023 року за результатами проведення додаткової судово-медичної експертизи за фактом спричинення потерпілому ОСОБА_5 тілесних ушкоджень, відповідно до якого механізм утворення тілесних ушкоджень у потерпілого ОСОБА_5 не суперечить механізму їх спричинення, зазначеному свідком ОСОБА_15 в ході проведення слідчого експерименту за його участі, а саме: нанесення обвинуваченим удару кулаком правої руки в область нижньої щелепи (знизу-вверх) потерпілому та послідуюче його падіння на спину і удар головою об бетонну поверхню /т.1 а.п.103-105/.

Протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 30.08.2022 року, згідно з яким свідок ОСОБА_14 серед запропонованих фотокарток для впізнання вказала на фотографію з зображенням неповнолітнього свідка ОСОБА_15 та зазначила, що саме цей хлопчик знаходився біля входу до 6-го під`їзду буд. АДРЕСА_2 12.04.2022 року, під час того, коли обвинувачений ОСОБА_3 вдарив потерпілого ОСОБА_5 /т.1 а.п.110-113/.

Протокол проведення слідчого експерименту від 09.12.2022 року, який фіксувався на відеокамеру за участі обвинуваченого ОСОБА_3 . В ході слідчої дії обвинувачений, перебуваючи біля шостого під`їзду буд. АДРЕСА_2 , піднявшись на бетонну плитку біля вказаного під`їзду вказав, що на вказаному місці він, стоячи навпроти потерпілого, зробив один крок в бік потерпілого та наніс один удар кулаком правої руки в область нижньої щелепи ОСОБА_5 Майже одночасно потерпілий кулаком руки вдарив його в обличчя. Після його удару ОСОБА_5 відійшов назад та спустився з бетонної плити по сходах. Він також спустився по сходах та стояв навпроти потерпілого. ОСОБА_5 став відходити назад та спіткнувся об сходи та сів на сідниці, обпершись лівою рукою. Після чого він пересадив потерпілого в положення рівно. Потерпілий був у свідомості. Інших ударів він ОСОБА_5 не наносив /т.1 а.п.114-119/. Під час перегляду в судовому засіданні відеозапису слідчого експерименту за участі обвинуваченого були встановлені аналогічні обставини, викладені слідчим в протоколі.

Висновок судово-медичної комісійної експертизи №291 від 26.12.2022 року за фактом спричинення тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_5 . Так, згідно наданої медичної документації, з урахуванням матеріалів кримінального провадження у потерпілого ОСОБА_5 комісією експертів були встановлені тілесні ушкодження у вигляді: закритої черепно-мозкової травми, забію головного мозку 3-го ступеню, геморрагічних вогнищ забиття речовини головного мозку в обох лобних та лівій скроневій частинах, субарахноїдального крововиливу, гострої епідуральної гематоми в лівій потилично-тім`яній ділянці з явищами дислокаційного синдрому (зміщення серединних структур вправо), пневмоцефалії, косого лінійного перелому скроневої кістки та комірок лівого сосцеподібного відростку, підапоневротичної гематоми в лівій потиличній ділянці, кровотечі з лівого слухового проходу. За своїм характером виявлені у потерпілого тілесні ушкодження за ознакою небезпеки для життя відносяться до тяжких тілесних ушкоджень. Встановлені у ОСОБА_5 тілесні ушкодження спричинені від механічної дії твердого предмету (предметів) з необмеженою контактуючою поверхнею або при ударі об такий (такі), що діяв (діяли) в ліву частину голови, що підтверджується характером та локалізацією тілесних ушкоджень, переважанням внутрішніх над зовнішніми ушкодженнями, тобто можливо і при падінні з висоти власного зросту з ударом лівою частиною голови об тверду поверхню, як з наданим тілу прискоренням так і без нього.

Враховуючи характер та локалізацію виявлених тілесних ушкоджень, дані медичної документації, можливо вказати, що вони отримані незадовго до надходження на стаціонарне лікування в КП «Дніпропетровська обласна клінічна лікарня ім. І.І. Мечникова» ДОР», тобто термін їх спричинення відповідає даті події - 12.04.2022 року.

Після отриманих тілесних ушкоджень до розвитку загрозливих для життя явищ, ОСОБА_5 міг виконувати активні дії, але вказати їх об`єм, цілеспрямованість, тривалість, тощо-неможливо, у зв`язку з відсутністю судово-медичних експертних даних.

Локалізація та характер виявлених тілесних ушкоджень, механізм їх спричинення встановлений при проведенні судово-медичної експертизи, не суперечать:

- механізму, локалізації та характеру, на які вказує потерпілий ОСОБА_5 в ході його допиту, а саме - від удару кулаком обвинуваченого в обличчя потерпілому, з наданням тілу прискорення та ударом головою об тверду поверхню;

- механізму, локалізації та характеру, на які вказує свідок ОСОБА_19 в ході її допиту, а саме - від удару кулаком обвинуваченого в обличчя потерпілому, з наданням тілу прискорення та ударом головою об тверду поверхню;

- механізму, локалізації та характеру, на які вказує свідок ОСОБА_14 під час проведення слідчого експерименту за її участі, а саме - від удару кулаком обвинуваченого в обличчя потерпілого, з наданням тілу прискорення та ударом головою об тверду поверхню;

- механізму, локалізації та характеру, на які вказує свідок ОСОБА_24 під час проведення слідчого експерименту за його участі, а саме - від удару кулаком обвинуваченого в обличчя потерпілому, з наданням тілу прискорення та ударом головою об тверду поверхню.

Локалізація та характер виявлених у потерпілого тілесних ушкоджень, механізм їх спричинення, встановлений при проведення судово-медичної експертизи, не відповідають механізму, на який вказує обвинувачений ОСОБА_3 під час слідчого експерименту за його участі /т.1 а.п.120-140/.

Постанова слідчого про зміну правової кваліфікації від 28.12.2022 року, згідно з якою дії обвинуваченого ОСОБА_3 були перекваліфіковані на ч.1 ст.121 КК України зі ст.128 КК України /т.1 а.п.141-142/.

Фотографії обвинуваченого ОСОБА_3 , що були зроблені поліцейським ОСОБА_23 в день подій 12.04.2022 року після 21.00 години, згідно яких під лівим оком обвинуваченого наявний синець, на руках обвинуваченого наявні синці.

Аналізуючи показання обвинуваченого ОСОБА_3 про часткове визнання останнім вини та небажанням спричинення потерпілому тяжких наслідків з показаннями потерпілого ОСОБА_5 , свідків та з іншими доказами - зокрема, дослідженими судом протоколами слідчих дій, документами та висновками експертів, які повністю викривають обвинуваченого у вчиненні саме інкримінованого кримінального правопорушення, суд робить висновок про те, що наведені судом докази, окрім показань обвинуваченого, мають характер логічних, послідовних та об`єктивних. Зазначені докази винуватості обвинуваченого є належними, достатніми та допустимими, оскільки у відповідності до ст.ст.84-86 КПК України прямо підтверджують існування обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, та інші обставини, які мають значення для кримінального провадження, а також є такими, що отримані у порядку, встановленому КПК та Конституцією України, тому покладені в основу вироку.

Так, за нормативним визначенням, умисне тяжке тілесне ушкодження (стаття 121 КК) з об`єктивної сторони характеризується дією або бездіяльністю у вигляді протиправного посягання на здоров`я іншої людини, наслідками у вигляді спричинення тяжких тілесних ушкоджень та причинним зв`язком між зазначеним діянням та наслідками, а з суб`єктивної сторони - умисною формою вини (прямим або непрямим умислом), коли винний усвідомлює, що може заподіяти тяжку шкоду здоров`ю потерпілого, передбачає такі наслідки і бажає або свідомо припускає їх настання (стаття 24 КК). Необережне тяжке тілесне ушкодження (стаття 128 КК) характеризується аналогічними елементами об`єктивної сторони, а за суб`єктивною стороною проявляється в необережній формі вини у виді злочинної самовпевненості або злочинної недбалості, визначення яких надано в статті 25 КК. Наведене свідчить про те, що розмежування умисного протиправного заподіяння тяжких тілесних ушкоджень іншій людині (частина перша статті 121 КК) і необережного заподіяння тяжких тілесних ушкоджень (стаття 128 КК) здійснюється як за об`єктивною, так і суб`єктивною сторонами цих злочинів. Крім того, при визначенні ступеня тяжкості заподіяних тілесних ушкоджень за способом вчинення діяння враховуються локалізація, характер, механізм утворення травм та ушкоджень, які можуть бути визнані тяжкими, в тому числі й небезпечними для життя в момент заподіяння, а зміст і характер інтелектуального та вольового критеріїв вини у зазначених вище злочинах з матеріальним складом обумовлюються усвідомленням особою характеру вчиненого злочинного діяння, передбаченням його негативних наслідків та ставленням до цих наслідків.

Судом було встановлено, що потерпілий ОСОБА_5 до інкримінованих подій вживав спиртні напої та знаходився в стані сильного алкогольного сп`яніння, навіть взутись самостійно не міг, про це в своїх показаннях зазначили свідок ОСОБА_14 , ОСОБА_19 , ОСОБА_16 , неповнолітній свідок ОСОБА_18 . Даний факт не заперечував і сам обвинувачений під час допиту.

Обвинувачений ОСОБА_3 в дитинстві займався спортом, фізично більш розвинутий, ніж потерпілий ОСОБА_5 .

Перебуваючи на бетонній площадці біля входу в під`їзд будинку, дії обвинуваченого ОСОБА_3 носили активний характер, а його удар не був рефлекторним. Так, без будь-якого попередження умисно з великою силою завдаючи удару кулаком в обличчя потерпілому, об`єктивно оцінивши стан сп`яніння, в якому перебував ОСОБА_5 , не спроможність його захищатися, місце, де відбулись події: обмежений простір, бетонна площадка, бетоні сходи та стіни, - обвинувачений, маючи навички нанесення ударів, усвідомлював, що може заподіяти тяжку шкоду здоров`ю потерпілого та свідомо припускав їх настання.

Про вказане свідчить показання обвинуваченого. Останній під час досудового розслідування на слідчому експерименті та в судовому засіданні продовжував заперечувати факт того, що потерпілий після його одного удару кулаком в обличчя впав спиною та головою вдарився об бетонне покриття. Разом з тим ОСОБА_3 стверджує, що такі тяжкі тілесні ушкодження у потерпілого не могли утворитись в результаті його удару в нижню щелепу потерпілого. Обвинувачений визнає, що саме в результаті його дій настали непоправні наслідки у вигляді інвалідності потерпілого, тобто фактично ОСОБА_3 визнає, що ним було спричинено лише один удар кулаком в область підборіддя потерпілому, при цьому не розкриває механізму отримання ОСОБА_5 тяжких тілесних ушкоджень на голові не в місці удару.

Згідно висновків судово-медичної комісійної експертизи локалізація та характер виявлених у потерпілого тілесних ушкоджень, механізм їх спричинення не відповідають механізму, на який вказує обвинувачений ОСОБА_3 під час слідчого експерименту за його участі. При цьому експерти зазначили, що встановлені у ОСОБА_5 тілесні ушкодження спричинені від механічної дії твердого предмету (предметів) з необмеженою контактуючою поверхнею або при ударі об такий (такі), що діяв (діяли) в ліву частину голови, тобто можливо і при падінні з висоти власного зросту з ударом лівою частиною голови об тверду поверхню, як з наданим тілу прискоренням так і без нього.

Під час досудового розслідування на слідчих експериментах та в судовому засіданні свідок ОСОБА_14 та неповнолітній свідок ОСОБА_24 , які були очевидцями подій, вказали, що після удару кулаком правої руки обвинуваченого в область нижньої щелепи потерпілого, останній впав спиною та головою вдарився об бетонну поверхню. За висновками експертів за наслідками проведення додаткових судово-медичних експертиз та судово-медичної комісійної експертизи локалізація та характер виявлених тілесних ушкоджень у потерпілого не суперечать механізму, на які вказують свідок ОСОБА_14 та неповнолітній свідок ОСОБА_24 під час проведення за їх участі слідчих експериментів.

Свідок ОСОБА_19 , яка є подругою обвинуваченого, та саме вона покликала обвинуваченого в день подій з метою випровадження з квартири потерпілого з подругою ОСОБА_14 , була очевидцем удару обвинуваченого в обличчя потерпілому. В своїх показаннях свідок заперечувала падіння та удар головою об бетонне покриття потерпілого після спричинення удару обвинуваченого. Разом з тим, цей свідок підтвердила, що після удару вона ходила за водою для потерпілого, а свідок ОСОБА_14 просила викликати швидку для надання допомоги ОСОБА_5 , що вказує на тяжкі наслідки спричиненої травми потерпілому, необхідності надання кваліфікованої допомоги останньому.

На підставі викладеного суд дійшов висновку, що дії обвинуваченого ОСОБА_3 вірно кваліфіковані саме за ч.1 ст.121 КК України, як умисне тяжке тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння, що узгоджується з правовою позицією, викладеною Верховним Судом в постанові від 10.12.2019 року в справі № 186/7896/17 (провадження № 51-3858 км 19), постанові від 11.05.2021 року у справі №711/2233/18 (провадження № 51-6766км18), постанові від 15.02.2023 року у справі № 688/1271/21 (провадження № 51-3736км22).

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 у відповідності з вимогами ст.65 КК України, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, віднесення його до категорії тяжких злочинів; ступінь негативних наслідків щодо стану потерпілого та його здоров`я, провокаційну поведінку потерпілого до інкримінованих подій, дані про особу обвинуваченого, який в силу ст.89 КК України не судимий, не працює, за місцем проживання характеризується позитивно, на обліку у лікаря-психіатра не перебуває, з 16.06.2008 року перебуває на обліку у лікаря-нарколога, стан здоров`я та наявність невиліковного захворювання, добровільне часткове відшкодування шкоди.

Обставин, відповідно вимог ст.66 КК України, що пом`якшують покарання обвинуваченого, суд не встановив.

Заявлене захисником в якості пом`якшуючої покарання обвинуваченого обставини щире каяття не знайшло свого підтвердження під час судового розгляду. Розкаяння передбачає, окрім визнання особою факту вчинення злочинних дій, ще й дійсне, відверте, а не уявне визнання своєї провини у вчиненому певному злочині, щирий жаль з приводу цього та осуд своєї поведінки. За весь час розгляду обвинувачений не визнав своєї провини у вчиненні інкримінованого злочину, оскільки ОСОБА_3 не визнавав кваліфікації інкримінованих йому дій та спричинення потерпілому тяжкого тілесного ушкодження. Аналогічного висновку прийшов Верховний Суд в своєму рішенні від 10.06.2020 року в справі №149/1596/16-к.

Обставин, відповідно до вимог ст.67 КК України, що обтяжують покарання обвинуваченого, суд не встановив.

За сукупністю обставин вчинення кримінального правопорушення, ступеня тяжкості, настання в результаті вчинення тяжких наслідків для здоров`я потерпілого, обставин вчинення інкримінованого злочину та поведінку потерпілого до цього, висновку органу пробації про можливе виправлення обвинуваченого без позбавлення волі або обмеження волі, даних про особу обвинуваченого, який в силу ст.89 КК України не судимий, відсутності обтяжуючих та пом`якшуючих покарання обставин, добровільне часткове відшкодування завданої шкоди, наявність невиліковного захворювання у обвинуваченого, необхідність в подальшому компенсування завданої шкоди потерпілому та спроможність обвинуваченого її здійснювати, суд дійшов висновку, що виправлення обвинуваченого ОСОБА_3 можливе без ізолювання від суспільства та призначає йому покарання в межах санкції інкримінованої статті Особливої частини Кримінального кодексу України, із застосуванням ст.ст. 75, 76 КК України, тобто в умовах виконання за його поведінкою постійного та обов`язкового контролю, що буде достатнім для виправлення особи та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Аналогічних висновків дійшов Верховний Суд в постанові від 11.05.2021 року у справі №711/2233/18 (провадження № 51-6766км18).

Призначення обвинуваченому реального покарання у виді позбавлення волі на строк 6 років, на якому наполягає прокурор та представник потерпілого, фактично призведе до неможливості відшкодування обвинуваченим спричиненої шкоди потерпілому.

Запобіжний захід стосовно обвинуваченого не був застосований.

Представником потерпілого ОСОБА_5 адвокатом ОСОБА_6 в межах кримінального провадження заявлено цивільний позов про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої вчиненням кримінального правопорушення.

В обґрунтування заявлених вимог зазначено, що внаслідок отриманих тяжких тілесних ушкоджень у потерпілого ОСОБА_5 порушено мовлення, сила м`язів в правих кінцівках знижена. Крім того, після отриманої травми потерпілому було встановлено ІІ групу інвалідності і по сьогоднішній день він проходить курс реабілітації для відновлення стану свого здоров`я. Отриманні тілесні ушкодження привели до порушення нормального способу життя потерпілого, оскільки він був змушений докладати додаткові зусилля для захисту своїх прав і для лікування у закладі охорони здоров`я. Моральна шкода потерпілим оцінена в розмірі 200 000 гривень. Майнова шкода потерпілим оцінена в розмірі 38925.41грн.- це витрати, пов`язані на лікування. Також у зв`язку з втратою працездатності ОСОБА_5 поставлено питання про стягнення з ОСОБА_3 щомісячних платежів втраченого заробітку (доходу) внаслідок втрати загальної працездатності, починаючи з 06.12.2022 року до закінчення такого права в розмірі 6500 грн.

Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази щодо заявлених позовних вимог встановив наступне.

У відповідності вимог ч.5 ст.128 КПК України, цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України, якщо вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

Відповідно до вимог ст.1166 ЦК України майнова шкода, заподіяна особі або майну громадянина, підлягає відшкодуванню особою, що заподіяла шкоду в повному обсязі, за винятком випадків, передбачених законодавством України.

В якості підтвердження завданих матеріальних збитків потерпілим суду надані копії квитанцій з аптек, паливних станцій, копія виписки з лікарні, копія довідки про інвалідність. Загальну сума витрат складає 38925.41 грн.

Зазначені письмові докази є належними за кримінальним провадженням, тому судом враховані при визначені завданих матеріальних збитків.

Під час судового розгляду обвинуваченим в судовому засіданні долучені розписки в якості компенсації матеріальних збитків, а саме: 07.07.2023 року на суму 5000 грн.; 26.09.2023 року на суму 5000 грн., 05.06.2024 року на суму 10000 грн.

Оскільки судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_3 винуватий у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення за описаних у вироку обставин і в результаті його дій настали тяжкі тілесні ушкодження у потерпілого, що привели та стійкої старти працездатності та заподіяно матеріальну шкоду, пов`язану саме на лікування, що підтверджується матеріалами провадження, а не на суму 38925.41 грн., а також, враховуючи наявність правових підстав, передбачених ст.1166 ЦК України для покладання відповідальності за завдану шкоду саме на обвинуваченого, суд дійшов висновку, що такі цивільні позовні вимоги ґрунтуються на законі, доведені документально і підлягають задоволенню за відрахуванням сплачених обвинуваченим 20000 грн., тобто у розмірі 18925.41 грн. у відповідності до ст. 127-129 КПК України, шляхом стягнення з обвинуваченого.

Згідно ст.1167 ЦК України моральна шкода, заподіяна фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями або бездіяльністю відшкодовується особою, яка їх спричинила у разі її винуватості.

Частина 2 статті 1168 ЦК України передбачає, що моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживали з нею однією сім`єю.

Відповідно п.2 ч.1 ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я.

Частина 3 ст. 23 ЦК України передбачає, що розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Постанова Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 4 «Про судову практику по справам про відшкодування моральної /немайнової/ шкоди» у пункті 9 орієнтує суди, що розмір відшкодування моральної шкоди, суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань /фізичних, психічних та інших/, яких зазнав позивач, характер немайнових витрат, їх тривалість, можливість відновлення тощо та з урахуванням інших обставин. Зокрема враховується стан здоров`я потерпілого.

Судом було встановлено, що після отриманих травм у потерпілого ОСОБА_5 було порушено речовий апарат, у зв`язку з чим було дуже важко висловлювати свої думки, перші місяці взагалі було втрачено можливість пересуватися. Відчуття постійного болю супроводжували життя потерпілого в перші місяці після травмування. На сьогоднішній день він є інвалідом ІІ групи.

Під час судового розгляду обвинуваченим в судовому засіданні долучені розписки в якості компенсації моральних збитків, а саме: 21.11.2023 року на суму 4800 грн.; 28.03.2023 року на суму 5000 грн.; 06.05.2024 року на суму 5200 грн., загалом 15000 грн.

Враховуючи конкретні обставини провадження, характер і обсяг фізичних та душевних страждань, які зазнав потерпілий, а також втрату працездатності, що підтверджено копією довідки про встановлення ІІ групи інвалідності, а також матеріального положення потерпілого та обвинуваченого, який не працює, позовні вимоги визнав в повному обсязі, суд враховує принцип розумності і справедливості, і з урахуванням всього цього вважає можливим стягнути з обвинуваченого ОСОБА_3 , як винної особи, моральну шкоду за відрахуванням сплачених обвинуваченим в якості компенсації 15000 грн., тобто в розмірі 185000 грн. на користь потерпілого.

Крім того, представник потерпілого просить стягнути на користь ОСОБА_5 щомісячні платежі втраченого заробітку (доходу) внаслідок втрати загальної працездатності, починаючи з 06.12.2022 року до закінчення такого права в сумі по 6500 грн. щомісячно.

В якості підтвердження ушкодження здоров`я потерпілого надана копія виписки із медичної карти стаціонарного хворого неврологічного відділення КП «Дніпропетровський обласний спеціалізований реабілітаційний центр «Солоний лиман» ДОР» від 13.01.2023 року та копія довідки МСЕК від 14.12.2022 року, згідно з якою з 06.12.2022 року ОСОБА_5 встановлена ІІ група інвалідності на строк до 01.01.2024 року /т.1 а.п.49-50/. Інших доказів втрати працездатності потерпілим ОСОБА_5 з 01.01.2024 року суду не надано.

Статтею 1195 ЦК України встановлено, що фізична або юридична особа, яка завдала шкоди каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я фізичній особі, зобов`язана відшкодувати потерпілому заробіток (дохід), втрачений ним внаслідок втрати чи зменшення професійної або загальної працездатності, а також відшкодувати додаткові витрати, викликані необхідністю посиленого харчування, санаторно-курортного лікування, придбання ліків, протезування, стороннього догляду тощо.

У разі каліцтва або іншого ушкодження здоров`я фізичної особи, яка в момент завдання шкоди не працювала, розмір відшкодування визначається виходячи з розміру мінімальної заробітної плати.

Шкода, завдана фізичній особі каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, відшкодовується без урахування пенсії, призначеної у зв`язку з втратою здоров`я, або пенсії, яку вона одержувала до цього, а також інших доходів.

Договором або законом може бути збільшений обсяг і розмір відшкодування шкоди, завданої потерпілому каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я.

Згідно з ч.1 ст. 1202 ЦК України відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю потерпілого, здійснюється щомісячними платежами. За наявності обставин, які мають істотне значення, та з урахуванням матеріального становища фізичної особи, яка завдала шкоди, сума відшкодування може бути виплачена одноразово, але не більше як за три роки наперед.

Відповідно до ст.43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується.

На підставі вищевикладеного, враховуючи, що внаслідок протиправних дій обвинуваченого ОСОБА_3 потерпілому ОСОБА_5 було завдано тяжке тілесне ушкодження, що призвело до втрати працездатності та встановлення ІІ групи інвалідності з 06.12.2022 року, яка дії до 01.01.2024 року, суд вважає за можливе стягнути з обвинуваченого ОСОБА_3 на користь потерпілого ОСОБА_5 щомісячні платежі втраченого заробітку (доходу) внаслідок втрати загальної працездатності, починаючи з 06.12.2022 року до 01.01.2024 року в сумі по 6500 грн. щомісячно.

Аналогічна позиція викладена в постанові Верховного Суду України в справі №130/2907/16-ц.

Витрати на залучення експертів та речові докази відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.368, 370, 371, 374 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України, та призначити покарання за ч.1 ст.121 КК України у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 3 (три) роки, поклавши на нього обов`язки, передбачені п.1, 2 ч.1 ст. 76 КК України: періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Іспитовий строк відраховувати з моменту проголошення вироку, тобто з 05.06.2024 року.

Позов ОСОБА_5 до ОСОБА_3 про стягнення матеріальної та моральної шкоди, завданої в результаті кримінального правопорушення, - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь потерпілого ОСОБА_5 завдану в результаті кримінального правопорушення матеріальну шкоду у розмірі 18925.41 гривень та моральну шкоду у розмірі 185000 гривень.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь потерпілого ОСОБА_5 щомісячні платежі втраченого заробітку (доходу) внаслідок втрати загальної працездатності, починаючи з 06 грудня 2022 року до 01 січня 2024 року в сумі по 6500 гривень щомісячно.

Вирок може бути оскаржений до Дніпровського апеляційного суду через Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1