печерський районний суд міста києва
Справа № 757/2728/24-к
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19.06.2024 м. Київ

Печерський районний суд м. Києва

у складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю секретарів: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 0000967 відомості про яке 16.06.2023 внесено до ЄРДР за обвинуваченням

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Макіївка Кремінного р-н, Луганської області, громадянина України, раніше не судимого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 115, ч. 2 ст. 15 п. 1 ч. 2 ст. 115 КК України, -

Учасники судового провадження:

прокурори: ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ; потерпілі: ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 ; захисники: ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 ; обвинувачений ОСОБА_7

В С Т А Н О В И В :

ІНФОРМАЦІЯ_2, близько 22 год. 30 хв. ОСОБА_7 , стрілець 2 стрілецького відділення 1 стрілецького взводу 12 стрілецької роти 5 стрілецького батальйону військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України, перебуваючи у приміщенні казарми військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України, що розташована за адресою: АДРЕСА_2 ., , маючи злочинний умисел на вбивство двох військовослужбовців строкової військової служби: стрільця 2 відділення 2 стрілецького взводу 1 стрілецької роти НОМЕР_2 стрілецького батальйону військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України солдата ОСОБА_12 та військовослужбовця строкової військової служби: стрільця 3 відділення 4 стрілецького взводу 1 стрілецької роти 1 стрілецького батальйону військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України солдата ОСОБА_16 , які у той час спали на своїх ліжках у вказаній казармі, з невстановлених мотивів, будучі в стані наркотичного спяніння, умисно наніс ОСОБА_16 , який спав на ліжку, один удар ножем у ділянку тулуба спереду, чим спричинив останньому проникаюче колото-різане поранення грудей, з ушкодженням внутрішніх органів, що призвело до крововтрати та шоку від яких останній помер у лікарні, та ОСОБА_12 два удари ножем у ділянку тулуба спереду, чим спричинив йому проникаючі колото-різані поранення грудної клітки зліва в підключичній ділянці, з пошкодженням м`яких тканин грудної стінки з пораненням підключичної артерії, міжреберних судин, лівостороннього гемотораксу, виконавши таким чином усі дії, які вважав необхідними для заподіяння ОСОБА_12 смерті, але злочин не було закінчено з причин, які не залежали від його волі, оскільки останньому було своєчасно надано медичну допомогу.

У такий спосіб, ОСОБА_7 , вчинив вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині, тобто вчинив злочин, передбачений ч. 1 ст. 115 КК України, а також вчинив закінчений замах на вбивство, умисне протиправне заподіяння смерті двох осіб, тобто злочин, передбачений ч. 2 ст. 15 п. 1 ч. 2 ст. 115 КК України, винним у вчиненні яких визнається.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 свою вину в інкримінованих йому кримінальних правопорушеннях визнав повністю.

Суд, за згодою учасників судового провадження відповідно до вимог ч. 3 ст. 349 КПК України, ухвалив про недоцільність дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, а також розяснив їм що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення визнав у повному обсязі, з відповідною кримінально-правовою кваліфікацією його дій погодився, суду зазначив, що ІНФОРМАЦІЯ_2, орієнтовно о 22 годині знаходячись у приміщенні казарми військової частини НОМЕР_1 , будучі в стані наркотичного спяніння (під дією наркотичної речовини "солі") узяв ніж та підійшов до наглядно йому знайомих солдатів ОСОБА_16 та ОСОБА_12 яким наніс ножові удари, після чого, сам викинувся з вікна казарми. Детально обставини вчиненого кримінального правопорушення не памятає, 16.06.2023 прокинувшись у шпиталі дізнався про свої дії, які відбулися ІНФОРМАЦІЯ_3. У вчиненому щиро розкаюється, вибачився перед потерпілими.

Показання обвинуваченого не викликають сумніву у правильності розуміння змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності його позиції.

Отже, з урахуванням викладеного вище, висунуте ОСОБА_7 обвинувачення за ч. 1 ст. 115, ч. 2 ст. 15 п. 1 ч. 2 ст. 115 КК Українизнайшло своє підтвердження, суд приходить до переконання, що подія кримінальних правопорушень мала місце, вина обвинуваченого повністю доведена, а вчинені обвинуваченим ОСОБА_7 кримінальні правопорушення вірно кваліфіковано за ч. 1 ст. 115 КК України, як вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині, а також за ч. 2 ст. 15 п. 1 ч. 2 ст. 115 КК України, як закінчений замах на вбивство, умисне протиправне заподіяння смерті двох осіб.

Відповідно до ст. 66 КК України, обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_7 є щире каяття.

Обставинами, які згідно зі ст. 67 КК України обтяжують покарання ОСОБА_7 суд визнає вчинення кримінального правопорушення особою, що перебувала у стані, викликаному вживанням наркотичних засобів.

Згідно зі ст. 65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень.

Положеннями ч. 2 ст. 50 КК України визначено, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного, які підлягають обов`язковому врахуванню. Під час вибору покарання мають значення обставини, які його пом`якшують і обтяжують відповідно до положень статей 66, 67 КК України.

Визначення ступеня тяжкості вчиненого кримінального правопорушення полягає у з`ясуванні судом насамперед питання про те, до злочинів якої категорії тяжкості відносить закон (ст. 12 КК України) вчинене у конкретному випадку злочинне діяння. Беручи до уваги те, що у зазначеній статті КК України міститься лише видова характеристика ступеня тяжкості злочину, що відображається у санкції статті, встановленій за злочин цього виду, суд при призначенні покарання, на основі всебічного, повного та неупередженого врахування обставин кримінального провадження в їх сукупності визначає тяжкість конкретного кримінального правопорушення, враховуючи його характер, цінність суспільних відносин, на які вчинено посягання, тяжкість наслідків, спосіб посягання, форму і ступінь вини, мотивацію кримінального правопорушення, наявність або відсутність кваліфікуючих ознак.

З матеріалів справи убачається, що ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні злочинів, які відносяться до категорії особливо тяжких злочинів (ст. 12 КК України).

Обидва із вчинених ОСОБА_7 кримінальних правопорушень (ч. 1 ст. 115, ч. 2 ст. 15 п. 1 ч. 2 ст. 115 КК України) вчинені останнім проти життя та здоров`я двох осіб, за обставинами яких останній вчинив умисне вбивство ОСОБА_17 (ч. 1 ст. 115 КК України), та вчинив закінчений замах на умисне вбивство ОСОБА_12 , тобто замах на умисне протиправне заподіяння смерті двох осіб (ч. 2 ст. 15 п. 1 ч. 2 ст. 115 КК України).

Враховуючи характеризуючі дані особи обвинуваченого, який раніше не судимий, був призваний з 28.03.2022 на військову службу під час мобілізації у воєний стан на особливий період та призначений на посаду стрільця військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України, де за час проходження служби зарекомендував себе посередньо, є обмежено придатним до військової служби, перебуває на обліку КНП «Клінічна лікарня «Психіатрія», де в період з 30.11.2022 по 30.12.2022 проходив стаціонарне лікування, з приводу лікування від наркотичної залежності, а також враховуючи обставини вчинення кримінальних правопорушень, зухвалість його дій, наявність обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, суд вважає, що покарання, запропоноване прокурором, є занадто м`яким та не відповідає обставинам та наслідкам вчинених обвинуваченим ОСОБА_7 злочинів, а запропоноване покарнання потерпілими не відповідає санкції ч. 1 ст. 115 КК України та правилам призначення покарання за незакінчене кримінальне правопорушення за ч. 2 ст. 15 п. 1 ч. 2 ст. 115 КК України.

Із урахуванням наведеного і загальних засад призначення покарання, аналізуючи матеріали кримінального провадження в сукупності із позиціями сторони захисту: захисника та обвинуваченого, сторони обвинувачення: прокурора, та потерпілих; обставини вчинених кримінальних правопорушень, та їх наслідки із урахуванням особи обвинуваченого, його поведінки під час та після вчиненого; те, що вчинені обвинуваченим кримінальні правопорушення мають підвищену суспільну небезпеку, предметом яких є життя та здоров`я двох осіб, характер вчиненого, суд прийшов до висновку, що ОСОБА_7 слід призначити покарання у виді позбавлення волі в межах санкції ч. 1 та 2 ст. 115 КК України, з урахуванням ч. 3 ст. 68 КК України.

Крім того, суд вважає не спроможними доводи прокурора про необхідність призначення ОСОБА_7 додаткового покарання у виді конфіскації майна, оскільки санкціями інкримінованих ОСОБА_7 злочинів призначення додаткового покарання у виді конфіскації майна не передбачено.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_12 до обвинуваченого ОСОБА_7 про відшкодування моральної шкоди підлягає задоволенню, виходячи із вищенаведних висновків про винуватість останнього у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 115, ч. 2 ст. 15 п. 1 ч. 2 ст. 115 КК України, а також із наступних мотивів.

Заявлена моральна шкода мотивована тим, що внаслідок неправомірних дій ОСОБА_7 , потерпілому ОСОБА_12 завдано моральних страждань, враховуючи вчинення закінченого замаху на його умисне вбивство, як наслідок отримання тяжких тілесних ушкоджень, через які у потерпілого виникли хвилювання за його життя та здоров`я, за його подальшу долю, втратив спокійний сон, через те, що замах на його вбивство відбувся тоді, коли він спав. Було порушено його нормальні життєві зв`язки, та втрату здоров`я.

Колегія суддів погоджується з доводами цивільного позивача ОСОБА_12 , що є потерпілою особою у кримінальному провадженні, що протиправна винна поведінка обвинуваченого (цивільного відповідача) перебуває у безпосередньому причинно-наслідковому зв`язку з його душевними стражданнями, істотними негативними змінами в його житті, що в розумінні ст. 23 ЦК України є моральною шкодою, а також враховує положення ст.ст. 12, 76, 81 ЦПК України, ст.ст. 1167, 1168, 1177 ЦК України, приймає до уваги визнання позову обвинуваченим, його майновий стан та виходячи із засад розумності, виваженості і справедливості, вважає, що моральне відшкодування на користь ОСОБА_12 слід стягнути у розмірі 200 000 (двісті тисяч) гривень з обвинуваченого ОСОБА_7 .

Крім того, при вирішенні цивільного позову потерпілих ОСОБА_10 та ОСОБА_11 до обвинуваченого ОСОБА_7 про відшкодування моральної шкоди, завданої злочином на суму 5 000 000 (п`ять мільйонів) гривень, який повністю визнаний обвинуваченим ОСОБА_7 , колегія суддів виходить з наступного.

Судом установлено, що ОСОБА_11 є батьком, а ОСОБА_10 матір`ю померлого ОСОБА_16 .

В силу ч.ч. 1, 2 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.

Відповідно до змісту ч.ч. 3-5 ст. 23 ЦК України моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно п. 9 і п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих стосунках, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану тощо. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

При визначенні розміру моральної шкоди, завданої потерпілим ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , суд враховує, що внаслідок вчинення ОСОБА_7 злочинів, передбачених ч. 1 ст. 115, ч. 2 ст. 15 п. 1 ч. 2 ст. 115 КК України, загинув їх син ОСОБА_16 , а потерпілі втратили рідну людину, єдиного сина, через що зазнали сильних душевних страждань та переживань, змушені були змінити свій звичний уклад життя, а також, що жодна майнова компенсація не в змозі відновити попередній стан, який існував до вчинення злочину, повернути до життя їх сина.

Колегія суддів погоджується з доводами цивільних позивачів ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , які є потерпілими особами у кримінальному провадженні, що протиправна винна поведінка обвинуваченого (цивільного відповідача) перебуває у безпосередньому причинно-наслідковому зв`язку з їх душевними стражданнями, істотними негативними змінами в їх житті, через втрату єдиної дитини, що в розумінні ст. 23 ЦК України є моральною шкодою, а також враховує положення ст.ст. 12, 76, 81 ЦПК України, ст.ст. 1167, 1168, 1177 ЦК України, приймає до уваги визнання позову обвинуваченим, його майновий стан, та виходячи із засад розумності, виваженості і справедливості, вважає, що моральне відшкодування слід визначити в сумі по 800 000 (вісімсот тисяч) гривень на кожного потерпілого ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , яка підлягає відшкодуванню (компенсації) обвинуваченим ОСОБА_7 .

Долю речових доказів суд вирішує відповідно до ст. 100 КПК України.

У відповідності до ст. 124 КПК України з обвинуваченого ОСОБА_7 на користь держави слід стягнути процесуальні витрати за проведення наступних судових експертиз:

- судово-медичної експертизи ножа «метелик», висновок експерта № 071-65-2023 від 21.11.2023 вартістю 7531,00 грн.;

- судово-медичної експертизи стосовно тяжкості нанесених ОСОБА_12 тілесних ушкоджень, висновок експерта № 042-1446-2023 від 31.10.2023, вартістю 2672,00 грн.

Приймаючи до уваги те, що обвинувачений з 20.07.2023 перебуває під вартою, на підставі ч. 5 ст. 72 КК України зазначений строк попереднього ув`язнення йому зараховувається у строк відбуття покарання, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Запобіжний захід застосований щодо ОСОБА_7 у вигляді тримання під вартою слід залишити без змін до набрання вироком законної сили.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 370, 371, 374 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Визнати винуватим ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 115, ч. 2 ст. 15 п. 1 ч. 2 ст. 115 КК України та призначити йому покарання:

за ч. 1 ст. 115 КК України у виді позбавлення волі строком на 14 (чотирнадцять) років;

за ч. 2 ст. 15 п. 1 ч. 2 ст. 115 КК України у виді позбавлення волі строком на 10 (десять) років.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно призначити ОСОБА_7 покарання у виді позбавлення волі на строк 14 (чотирнадцять) років.

Строк відбування покарання ОСОБА_7 обчислювати з моменту застосування останньому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, тобто з 20.07.2023.

Цивільний позов ОСОБА_12 до ОСОБА_7 , про відшкодування моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням - задовольнити. Стягнути з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_12 на відшкодування моральної шкоди кошти у розмірі 200 000 (двісті тисяч) гривень.

Цивільний позов ОСОБА_10 та ОСОБА_11 до ОСОБА_7 , про відшкодування моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_10 на відшкодування моральної шкоди кошти у розмірі 800 000 (вісімсот тисяч) гривень.

Стягнути з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_11 на відшкодування моральної шкоди кошти у розмірі 800 000 (вісімсот тисяч) гривень.

В задоволенні решти вимог цивільного позову - відмовити.

Речові докази:

- мобільний телефон марки «Xiaomi» моделі «Redmi10» сірого кольору - повернути ОСОБА_11 та/або ОСОБА_10 ;

- постільну білизну вилучену з ліжка солдата ОСОБА_16 з плямами бурого кольору (підодіяльник, простирадло, наволочка); постільну білизну вилучену з ліжка солдата ОСОБА_12 з плямами бурого кольору (підодіяльник, простирадло, наволочка, два рушники); ніж у формі «метелика» - знищити.

Стягнути з ОСОБА_7 на користь держави процесуальні витрати на залучення експертів у розмірі 10 203 (десять тисяч двісті три) гривні.

Запобіжний захід застосований до ОСОБА_7 у вигляді тримання під вартою залишити без змін до набрання вироком законної сили.

На підставі ч. 5 ст. 72 КК України зарахувати в строк відбування покарання обвинуваченому ОСОБА_7 термін його попереднього ув`язнення, а саме: з моменту застосування останньому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, тобто з 20.07.2023 до набрання вироком законної сили із розрахунку один день попереднього ув`язнення за день позбавлення волі.

Вирок може бути оскаржений до Київського апеляційного суду через Печерський районний суд м. Києва протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Повний текст вироку вручити учасникам судового провадження в день його проголошення.

Головуючий суддя ОСОБА_18

Судді

ОСОБА_19 ОСОБА_20