Справа № 538/381/24
Провадження № 1-кп/538/82/24
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 березня 2024 року Лохвицький районний суд Полтавської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

потерпілого ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі судових засідань кримінальну справу по матеріалах кримінального провадження № 0000027 по обвинуваченню

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Гаївщина, Лохвицького району, Полтавської області, громадянина України, із середньою освітою, не одруженого, не маючого на утриманні малолітніх дітей, працюючого на посаді оператора ТОВ «Таланпром», який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрований в АДРЕСА_2 , раніше не судимого, РНОКПП НОМЕР_1

у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України,

в с т а н о в и в:

26.02.2024 приблизно о 00:00 год. ОСОБА_4 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, знаходячись за адресою АДРЕСА_3 , на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи настання суспільно-небезпечних наслідків та бажаючи їх настання, реалізуючи свій протиправний умисел направлений на заподіяння тілесних ушкоджень, в ході конфлікту з ОСОБА_5 , взявши обома руками дерев`яний стілець із спинкою, який стояв у спальній кімнаті квартири та наніс ним один удар у ділянку верхньої та нижньої губ та один удар в ділянку правої брови останнього, внаслідок чого він упав на правий бік розкладеного дивану, на якому сидів. Після цього, продовжуючи свої протиправні дії, ОСОБА_4 підійшов до ОСОБА_5 та наніс йому один удар правою ногою у взутті у ділянку лівого колінного суглобу. Внаслідок своїх дій ОСОБА_4 спричинив ОСОБА_5 згідно висновку судово-медичного експерта № 42 від 04.03.2024 тілесні ушкодження у вигляді: перша група: забитої рани верхньої губи в проекції 2-3 зуба верхньої шелепи справа; забитої рани нижньої губи, які утворилися від не менше ніж однократної дії тупого предмету та можуть бути оцінені як у своїй сукупності, так і кожне зокрема, як легкі тілесні ушкодження, що спричинили короткочасний розлад здоров`я; друга група: садна шкіри в ділянці внутрішнього кінця правої брови; підшкірного крововиливу по зовнішній поверхні лівого колінного суглобу з переходом на його передню поверхню, які утворились від не менше ніж двократної дії тупого предмету та можуть бути оцінені як у своїй сукупності, так і кожне зокрема, як легкі тілесні ушкодження.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений свою вину у вчинені інкримінованого кримінального проступку визнав повністю, суду пояснив, що пізно ввечері якогось дня в лютому місяці цього року разом з ОСОБА_6 були на якійсь квартирі по АДРЕСА_1 , вживали там алкоголь, після чого сталася сварка, а пізніше і бійка, під час якої він ударив ОСОБА_7 стільцем по обличчю, та правою ногою по лівому коліну. Після чого пішов з

тієї квартири.

Допитаний в судовому засіданні потерпілий пояснив, що дійсно з обвинуваченим у квартирі його знайомої ОСОБА_8 вживали алкогольні напої, між ними виникла сварки під час якої ОСОБА_9 наніс йому декілька ударів, проте претензій до нього не має, оскільки ОСОБА_10 відшкодував кошти на лікування та попросив вибачення.

Обвинувачений не заперечує правильність кваліфікації дій органами досудового розслідування.

Враховуючи те, що обвинувачений та інші учасники процесу не оспорюють всі обставини, які підлягають доказуванню у даному кримінальному провадженні і викладені в обвинувальному акті в межах висунутого звинувачення, судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності їх позиції, суд, роз`яснивши учасникам процесу положення ч. 3 ст. 349 КПК України, провів судовий розгляд даного провадження щодо всіх його обставин в межах висунутого звинувачення із застосуванням правил ч. 3 ст. 349 КПК України, обмеживши дослідження фактичних обставин справи допитом обвинуваченого та потерпілого, дослідженням тих матеріалів кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого, визнавши недоцільним дослідження інших доказів по справі.

Допитавши у судовому засіданні обвинуваченого, потерпілого суд вважає, що вина обвинуваченого у скоєнні інкримінованого йому кримінального проступку, знайшла своє підтвердження в судовому засіданні і доведена повністю.

Таким чином, аналізуючи викладене суд приходить до висновку, що обвинувачений ОСОБА_4 вчинив кримінальний проступок, передбачений ч. 2 ст. 125 КК України, а саме умисне нанесення легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.

Вирішуючи питання про призначення обвинуваченому покарання, суд керується вимогами ст.ст. 65-67 КК України та роз`ясненнями, які містяться в Постанові Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року "Про практику призначення судами кримінального покарання".

Так, суд, призначаючи покарання, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, який згідно зі ст. 12 КК України є кримінальним проступком та наступні дані про особу обвинуваченого.

Так, ОСОБА_4 не судимий, характеризується за місцем проживання посередньо, на обліку у лікаря психіатра та нарколога не перебуває.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 визнав вину у вчиненні кримінального проступку, щиро розкаявся. Крім того, сприяв здійсненню досудового розслідування, що підтверджено стороною обвинувачення.

На підставі ст. 66 КК України обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого, суд визнає щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Обставиною, що відповідно до ст. 67 КК України обтяжує покарання є вчинення кримінального правопорушення особою, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння.

Відповідно до ст. 50 КК України покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого.

За сукупності вище наведених обставин, враховуючи щире каяття обвинуваченого та активне сприяння розкриттю кримінального проступку,його молодий вік, враховуючи, що за місцем проживання він характеризується посередньо, на обліку у лікаря-психіатра та нарколога не перебуває, є не судимим,тобто враховуючи наведені вище дані про особу обвинуваченого та враховуючи наявність пом`якшуючих покарання обставин, незважаючи на обтяжуючу покарання обставину, та враховуючи думку потерпілого, який просив суворо обвинуваченого не карати, враховуючи принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання,

суд вважає необхідним й достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень призначити йому покарання за ч. 2 ст. 125 КК України у виді штрафу .

Саме таке покарання буде співмірним діянню і характеристиці особи.

Питання про долю речових доказів слід вирішити відповідно до ст. 100 КПК України.

Керуючись ст. ст. 373, 374, 394 КПК України, суд,

у х в а л и в:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України та призначити йому покарання у виді штрафу у розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, а саме 850 (вісімсот п`ятдесят) грн.

Речовий доказ: пошкоджений дерев`яний стілець, коричневого кольору з деталями, який знаходиться в камері зберігання речових доказів ВП № 2 Миргородського РВП ГУНП в Полтавській області, знищити.

На вирок може бути подана апеляція до Полтавського апеляційного суду через Лохвицький районний суд Полтавської області протягом 30 днів з дня його проголошення, з урахуванням обмежень передбачених ст. 394 Кримінального процесуального кодексу України. Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку суду негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя Лохвицького

районного суду ОСОБА_1