Справа № 626/893/24
Провадження № 1-кп/626/157/2024
Красноградський районний суд Харківської області
В И Р О К

Іменем України

01 березня 2024 року Красноградський районний суд Харківської області в м. Краснограді

у складі: судді ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши в порядку спрощеного провадження кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000020 від 06.02.2024 відносно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Макіївка, Донецької області, українки, громадянки України, із базовою загальною середньою освітою, не одруженою, не працюючою, проживає без реєстрації в АДРЕСА_1 , не судимої, у вчиненні кримінальних проступків, передбачених ч.3 ст. 357, ч.1 ст. 358 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

В жовтні 2023 року, точної дати та часу в ході досудового розслідування встановити не виявилось можливим, ОСОБА_3 перебувала за місцем мешкання своєї знайомої ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_2 , де останні спілкувались на різні теми.

В ході спілкування потерпіла ОСОБА_4 показала ОСОБА_3 свій паспорт громадянина України та поклала до особистих речей, в сумку, що також бачила і ОСОБА_3 . В цей час у ОСОБА_3 виник умисел спрямований на таємне викрадення паспорту ОСОБА_4 після чого останні лягли спати.

Вранці наступного дня, приблизно о 08:00-09:00 годині ОСОБА_3 збиралась йти до себе додому та, скориставшись тим, що ОСОБА_4 вийшла до іншої кімнати, ОСОБА_3 , реалізуючи раніше виниклий умисел та перебуваючи в коридорі, таємно викрала з сумки ОСОБА_4 , паспорт громадянина України, чим своїми діями незаконно ним заволоділа, після чого, з місця вчинення кримінального правопорушення зникла, направившись до місця свого мешкання.

Тобто ОСОБА_3 незаконне заволоділа паспортом громадянина України шляхом крадіжки.

Крім того, ОСОБА_3 в жовтні 2023 року, точної дати та часу в ході досудового розслідування встановити не виявилось можливим, перебуваючи за місцем свого постійного проживання за адресою: АДРЕСА_1 , діючи умисно, в порушення «Положення про паспорт громадянина України», затвердженого Постановою Верховної Ради України № 2503-ХІІ від 26.06.1992 із змінами і доповненнями, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, розуміючи, що вчиняє підроблення офіційного документа - паспорта громадянина України, вклеїла поверх первинної фотокартки на першій сторінці свою фотокартку в паспорт громадянина України на ім`я ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який ОСОБА_3 раніше викрала у ОСОБА_4 , чим своїми діями вчинила незаконне підроблення паспорту громадянина України, тобто офіційного документу, який видається та посвідчується установою, яка має право видавати та посвідчувати такий документ і який надає права або звільняє від обов`язків. З метою використання викраденого паспорту у власних потребах.

Тобто ОСОБА_3 підробила офіційний документ, який видається та посвідчується установою, яка має право видавати та посвідчувати такий документ, і який надає права або звільняє від обов`язків, з метою його використання у власних потребах.

Частинами 2,3 ст.381 КПК України визначено, що суд розглядає обвинувальний акт щодо вчинення кримінального проступку без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження, якщо обвинувачений не оспорює встановлені під час дізнання обставини і згоден з розглядом обвинувального акту. Спрощене провадження щодо кримінальних проступків здійснюється згідно із загальними правилами судового провадження, передбаченими цим Кодексом, з урахуванням положень цього параграфа.

До обвинувального акту прокурором ОСОБА_5 долучено клопотання, в якому зазначено, що враховуючи те, що підозрюваний ОСОБА_3 беззаперечно визнає свою винуватість, не оспорює встановлені досудовим розслідуванням обставини і згоден з розглядом обвинувального акту за його відсутності, у відповідності до положень ч.1 ст.302 КПК України просить суд розглянути кримінальне провадження за його обвинуваченням у вчиненні кримінальних проступків, передбачених ч.3 ст. 357, ч.1 ст. 358 КК України,-

Обвинувачена ОСОБА_3 надала письмову заяву, в якій зазначає, що свою вину у вчиненні у вчиненні вищевказаних кримінальних проступків беззаперечно визнає, згодна із встановленими досудовим розслідуванням обставинами.

Також, у вказаній заяві зазначила, що їй роз`яснено та зрозуміло зміст встановлених досудовим розслідуванням обставин, а також про її обізнаність у тому, що у разі надання згоди на розгляд обвинувального акту у спрощеному порядку вона буде позбавлене права оскаржувати вирок в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, не дослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.

Крім того, в заяві обвинувачена вказала, що її згода на розгляд обвинувального акту у спрощеному провадженні без її участі є добровільною та висловленою без будь-якого примусу.

Добровільність беззаперечного визнання винуватості підозрюваної, її згоду зі встановленими в результаті досудового розслідування обставинами і згоду на розгляд обвинувального акту за її відсутністю підтверджено підписом в заяві обвинуваченої адвоката ОСОБА_6 з якою вона уклала договір.

Відповідно до ч. ч. 2, 3 ст. 382 КПК України вирок суду за результатами спрощеного провадження ухвалюється в порядку, визначеному КПК України, та повинен відповідати загальним вимогам до вироку суду. У вироку суду за результатами спрощеного провадження замість доказів на підтвердження встановлених судом обставин зазначаються встановлені органом досудового розслідування обставини, які не оспорюються учасниками судового провадження.

Суд має право призначити розгляд у судовому засіданні обвинувального акту щодо вчинення кримінального проступку та викликати для участі в ньому учасників кримінального провадження, якщо визнає це за необхідне.

Враховуючи викладене, та те, що ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні кримінальних проступків , а також приймаючи до уваги її заяву, в якій вона зазначає, що не оспорює встановлені під час дізнання обставини і згодна з розглядом обвинувального акту у спрощеному порядку без її участі, відсутність сумнівів в добровільності такої позиції обвинуваченої, яка надала свою згоду в присутності захисника, з урахуванням клопотання прокурора, суд дійшов висновку, що обвинувальний акт має бути розглянутий в порядку, визначеному статтями 381-382 КПК України.

При цьому, у відповідності до частини 4 ст.107 КПК України в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

Суд, вивчивши обвинувальний акт та матеріали кримінального провадження, вважає доведеним, що ОСОБА_3 вчинила кримінальні правопорушення, передбачені ч.3 ст. 357, ч.1 ст. 358 КК України.

Органом досудового розслідування встановлено обставини вчинення кримінальних правопорушень, які підтверджують обставини, встановлені судом.

ОСОБА_3 в поданій заяві зазначені обставини не оспорює, вважає, що органом досудового розслідування вони встановлені в повному обсязі, свою вину у вчиненні вказаного кримінального проступку беззаперечно визнає в повному обсязі, її позиція є добровільною та не є наслідком будь-якого примусу.

Суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, дійшов висновку, що під час розгляду обвинувального акту підтверджено факт скоєння ОСОБА_3 кримінальних проступків, дії обвинуваченої вірно кваліфіковані за ч.3 ст. 357 КК України , як незаконне заволоділа паспортом громадянина України шляхом крадіжки та за ч.1 ст. 358 КК України, як підробка офіційного документу, який видається та посвідчується установою, яка має право видавати та посвідчувати такий документ, і який надає права або звільняє від обов`язків, з метою його використання у власних потребах..

При призначенні покарання обвинуваченій, згідно з вимогами ст.ст. 65-67 КК України, суд враховує, дані про особу винної та обставини, що пом`якшують покарання, вимоги ч.2 ст.50 КК України, якою передбачено, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення особи та попередження нових злочинів.

Обставинами, які відповідно до ст. 66 КК України пом`якшують покарання обвинуваченої суд визнає щире каяття, притягнення до кримінальної відповідальності вперше. Обставин, які відповідно до ст. 67 КК України обтяжують покарання судом не встановлено.

Судом вивчалися відомості про особу обвинуваченої та встановлено, що вона є громадянкою України, не судима, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, характеризується за місцем проживання посередньо.

Також при призначенні покарання суд враховує, що відповідно до ст. 12 КК України вчинені кримінальні правопорушення обвинуваченою є кримінальними проступками.

Приймаючи до уваги вищевикладене, суд приходить до переконання, що виправлення обвинуваченої можливе с призначенням покарання у виді обмеження волі .

При цьому судом встановлено, що обвинувачена не вагітна, не має дітей віком до 14 років, ще не досягла пенсійного віку, не є інвалідом 1 та 2 групи.

При призначенні остаточного покарання судом будуть застосовані положення ч.1 ст. 70 КК України.

Разом з тим, суд вважає за можливе звільнити її від відбуття зазначеного покарання, застосувавши положення ст. 75 КК України із таких підстав.

Відповідно до ч.1 ст. 75 КК України, якщо суд, крім випадків за корупційний злочин, при призначенні покарання у виді обмеження волі не більше п`яти років, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Суд враховує, що обвинувачена вчинила кримінальні проступки, тяжких наслідків від них не настало, як особа обвинувачена характеризується посередньо, щиро розкаялася.

Таким чином, на думку суду є всі підстави для звільнення ОСОБА_3 від відбування покарання із випробуванням.

Також на думку суду, саме таке покарання буде запобігати вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами.

Санкцією ч.3, ст. 357 та ч.1 ст. 358 КК України передбачені і інші види покарання. Однак ОСОБА_3 не працює, тому не має можливості сплатити штраф, до покарання у виді арешту положення ст. 75 КК України не застосовуються, а з урахуванням обставин вчинених кримінальних проступків, обставин які пом`якшують покарання, особи обвинуваченої, реальне покарання у виді арешту на думку суду буде надто суворим.

Речові докази та процесуальні витрати відсутні.

Цивільний позов по кримінальному провадженні не заявлено.

Прокурор відповідно до ч.4 ст. 176 та ч.1 ст. 331 КПК України не звертався з письмовим клопотанням про обрання запобіжного заходу відносно обвинуваченого, тому суд позбавлений можливості вирішити це питання при ухваленні вироку.

Керуючись ст. ст. 381-382, ст. ст. 368-371, 373-374, 376 КПК України, суд, -

З А С У Д И В:

ОСОБА_3 визнати винуватою у вчиненні кримінальних проступків, передбачених ч.3 ст. 357, ч.1 ст. 358 КК України та призначити таке покарання:

- ч.3 ст. 357 КК України у виді обмеження волі на строк один рік та шість місяців;

- ч.1 ст. 358 КК України у виді обмеження волі на строк один рік.

За правилами ч.1 ст. 70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно призначити покарання у виді обмеження волі на строк один рік та шість місяці.;

Застосувати ст.75 КК України та звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням на строк 1 (один) рік.

Згідно ст.76 КК України покласти на засуджену такі обов`язки:

1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи.

Запобіжний захід обвинуваченій не обирати.

Вирок може бути оскаржений до Харківського апеляційного суду через Красноградський районний суд Харківської області впродовж 30 днів з дня його проголошення.

У відповідності до частини 1 статті 394 КПК України вирок суду першої інстанції, ухвалений за результатами спрощеного провадження в порядку, передбаченому статями 381 та 382 цього Кодексу, не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, недослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини. Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Копію вироку за результатами розгляду обвинувального акту щодо вчинення кримінального проступку не пізніше дня, наступного за днем його ухвалення, надіслати учасникам судового провадження.

Суддя