ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 639/4564/23 (1-кс/639/145/24) Головуючий суддя І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/818/233/24 Суддя доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 лютого 2024 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі:

головуючого - ОСОБА_2

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря - ОСОБА_5 ,

прокурора - ОСОБА_6 ,

підозрюваного - ОСОБА_7 ,

захисника - адвоката ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові матеріали за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_9 на ухвалу слідчого судді Жовтневого районного суду м. Харкова від 26 січня 2024 року, якою відмовлено в задоволенні клопотання старшого слідчого СВ ВП № 1 ХРУП № 3 ГУНП в Харківській області ОСОБА_10 про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту стосовно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у кримінальному провадженні № 0000620 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 191 КК України, -

В С Т А Н О В И Л А:

Цією ухвалою відмовлено у задоволенні клопотання старшого слідчого СВ ВП № 1 ХРУП № 3 ГУНП в Харківській області про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_7 .

Також, відповідно до цієї ухвали стосовно ОСОБА_7 застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, з покладенням на нього певних обов`язків, передбачених ч.5 ст. 194 КПК України, а саме: 1) прибувати до слідчого, прокурора чи суду за першою вимогою; 2) не залишати місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 в період доби з 22:00 години до 06:00 години наступного дня, за виключенням необхідності перебувати в безпечному місці в період оголошення сигналу тривоги, а також стаціонарного лікування в медичних закладах, без дозволу слідчого, прокурора, слідчого судді або суду; 3) не відлучатися із м. Харкова без дозволу слідчого, прокурора або суду; 4) повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання; 5) утримуватись від спілкування зі свідками у даному кримінальному провадженні; 6) здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

В апеляційній скарзі прокурор ОСОБА_9 просив скасувати зазначену ухвалу та постановити нову ухвалу, якою застосувати стосовно підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в межах строку досудового розслідування, тобто до 24.03.2024 року.

В обґрунтування апеляційної скарги прокурор посилався на те, що у цьому кримінальному провадженні існують ризики, передбачені п.п. 1,3,5 ч.1 ст. 177 КПК України. Зазначив, що підозра, оголошена ОСОБА_7 є обґрунтованою та підтверджується низкою доказів, які містяться в матеріалах кримінального провадження. Також прокурор посилався на обставини вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 191 КК України. Вважав, що слідчий суддя суду першої інстанції не взяв до уваги те, що підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за яке передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 5 до 8 років, при цьому заборонено.

Заслухавши доповідь судді, доводи прокурора, який підтримав свою апеляційну скаргу та просив її задовольнити, а також пояснення підозрюваного ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_8 , які заперечували щодо задоволення апеляційної скарги прокурора та вважали оскаржувану ухвалу законною та обґрунтованою, дослідивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що СВ ВП № 1 ХРУП № 3 ГУНП в Харківській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000620 від 11.07.2023, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 191 КК України.

24.01.2023 року ОСОБА_7 затримано у порядку ст. 208 КПК України.

25.01.2023 ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 191 КК України.

26.01.2023 старший слідчий в СВ ВП № 1 ХРУП № 3 ГУНП в Харківській області ОСОБА_10 звернулася до слідчого судді з клопотанням про застосування запобіжного заходу вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_7 .

В обґрунтування клопотання слідчий посилався на обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_7 кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 191 КК України, тяжкість кримінального правопорушення та наявність ризиків, передбачених п. п. 1, 3, 5 ч. 1 ст.177 КПК України. Обґрунтування підозри слідчий підтверджував відомостями, які наявні в матеріалах кримінального провадження. Тому для досягнення цілей, визначених ст. 177 КПК України стосовно ОСОБА_7 має бути обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, оскільки жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим п.п. 1,2,3 ч. 1 ст.177 КПК України.

Ухвалою слідчого судді Жовтневого районного суду м. Харкова від 26 січня 2024 року вказане клопотання слідчого не було задоволено та обрано стосовно ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту у певний час доби з покладенням на нього певних процесуальних обов`язків.

Вирішуючи питання про обрання виду запобіжного заходу стосовно ОСОБА_7 , слідчий суддя встановив обґрунтованість оголошеної йому підозри. Також встановив, що наведені у клопотанні слідчого ризики не містять переконливого обґрунтування, що тільки запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, який є винятковим, зможе забезпечити належне виконання підозрюваним процесуальних обов`язків. Фактично ці ризики, за переконанням слідчого судді суду першої інстанції, мають мінімізований ступінь їх здійснення, а слідчий у клопотанні та прокурор в судовому засіданні не довели обставин, які свідчать про недостатність застосування щодо ОСОБА_7 більш м`яких запобіжний заходів, ніж тримання під вартою, для запобігання вказаним ризикам. Також зазначив, що з метою забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків, а також з урахуванням ризиків, доведених слідчим та прокурором в суді та їх ступеня; даних про особу підозрюваного, його вік, стан здоров`я, майновий стан, міцність соціальних зв`язків, репутацію та факт офіційного працевлаштування; слідчий суддя вважав можливим застосувати до нього більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначено в клопотанні, а саме у вигляді домашнього арешту в нічний час доби, що буде необхідним і достатнім для запобігання ризикам, встановленим під час судового розгляду.

Колегія суддів не погоджується з вказаними висновками слідчого судді з наступних підстав.

На виконання вимог ч.1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Відповідно до положень ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь - яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Відповідно до вимог ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

Згідно практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо слідчий доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України. Відповідно до правової позиції, викладеної у п.80 рішення Європейського суду з прав людини від 10 лютого 2011 року у справі Харченко проти України, при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обов`язково має бути розглянута можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів.

Під час обрання запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, включаючи міцність соціальних зв`язків підозрюваного в місці його постійного проживання, наявність родини й утриманців, що передбачено п.4 ч.1 ст.178 КПК.

Згідно з ч.4 ст.194 КПК України, якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення та наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, але не доведе обставини, які б свідчили про недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів, слідчий суддя має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного обов`язки, передбачені ч.5 ст.194 КПК України.

Відповідно до вимог пунктів 3 і 4 статті 5 Конвенції про захист прав людини основоположних свобод та практики Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливо лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, ризик переховування підозрюваного, обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватись виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику.

Докази, надані суду, вказують на обґрунтованість пред`явленої ОСОБА_7 підозри у вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст.191КК України. Обґрунтованість підозри підтверджується зібраним по справі доказами, а саме відомостями, що містяться у: протоколі прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 11.07.2023; протоколі допиту свідка ОСОБА_11 ; матеріалах виконаних доручень про проведення слідчих (розшукових) дій; постанові про зміну кваліфікації кримінального правопорушення від 19.07.2023; матеріалах виконавчого провадження від13.07.2023 вх. № 70/5/5-7290; постанові про зміну кваліфікації кримінального правопорушення від 19.07.2023; постанові про заведення справи з документами щодо організації та проведення негласних слідчих (розшукових) дій від 18.07.2023; розсекречених матеріалах НСРД в рамках кримінального провадження № 0000620 від 11.07.2023; протоколах проведення негласних слідчих (розшукових) дій; заходами забезпечення кримінального провадження у вигляді тимчасових доступів до речей і документів з можливістю їх вилучення, що стосується банківської таємниці в ПАТ «ПриватБанк», а саме протоколах огляду предметів; протоколах огляду предметів від 20.11.2023; постанові про визначення підслідності від 15.11.2023; постанові про доручення здійснення досудового розслідування від 18.12.2023; матеріалах виконавчого доручення про проведення слідчих (розшукових) дій в порядку ст.40 КПК України вх. 70/5/5-70/5/12523; протоколах огляду місця події від 24.01.2024; постановами про визнання речовими доказами від 25.01.2024; протоколі обшуку транспортного засобу від 24.01.2023; протоколі обшуку транспортного засобу у приміщенні Територіального центру надання соціальних послуг Основ`янського району м. Харкова від 24.01.2023; протоколі обшуку у приміщенні Територіального центру надання соціальних послуг Основ`янського району м. Харкова; протоколі обшуку за місцем фактичного робочого місця ОСОБА_12 від 24.01.2024; протоколі обшуку за місцем фактичного мешкання ОСОБА_13 від 24.01.2024; протоколі обшуку за місцем фактичного місця мешкання та реєстрації ОСОБА_12 від 24.01.2023; протоколі обшуку за місцем фактичного мешкання ОСОБА_14 від 24.01.2024; постановах про визнання речовими доказами від 24.01.2024; протоколі обшуку за місцем фактичного мешкання ОСОБА_15 ; протоколах допиту свідків від 24.01.2024 року. Колегія судів вважає доведеним існування ризиків, передбачених п.п.1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України можливість переховування підозрюваного від органів досудового розслідування або суду; незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні, а також вчинити інше кримінальне правопорушення. Враховуючи, що ОСОБА_7 повідомлено про підозру, в тому числі, у вчиненні тяжкого злочину, передбаченого ч.4 ст.191 КК України, за який законом передбачена кримінальна відповідальність у виді позбавлення волі на строк до восьми років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років, тим самим може уникнути правосуддя та перешкоджати його реалізації. Тому колегія суддів вважає, що застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту не забезпечить запобіганню ризиків, зазначених в клопотанні слідчого. Вказане дає достатні підстави вважати, що підозрюваний може здійснити дії, запобігання яким, без застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є неможливим.

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь ймовірності того, що особа, вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству. Зокрема, ризик втечі має оцінюватись у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейним зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідування («Бекчиєв проти Молдови» §58). Серйозність покарання є ревалентною обставиною в оцінці ризику того, що обвинувачений може втекти («Ідалов проти Росії», «Гарицьки проти Польщі», «Храїді проти Німеччини», «Ілійков проти Болгарії»), а наявність судимості може стати підставою для обґрунтування того, що обвинувачений може вчинити новий злочин («Сельчук проти Туреччини», «Мацнеттер проти Австрії»).

Поряд з цим належить врахувати, що ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, який відповідно до примітки до ст. 45 КК України, є корупційним та за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років, при цьому заборонено застосування ст. 69 КК України щодо призначення більш м`якого покарання та ст. 75 КК України щодо звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Отже, враховуючи практику Європейського Суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства. Відповідно до листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 511-550/0/4-13 від 04 квітня 2013 року «Про деякі питання порядку застосування запобіжних заходів під час досудового розслідування та судового провадження відповідно до Кримінального процесуального кодексу України», слідчому судді, суду слід враховувати, що рішення про застосування одного із видів запобіжних заходів, який обмежує права і свободи підозрюваного, обвинуваченого, має відповідати характеру певного суспільного інтересу, що, незважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом поваги до свободи особистості.

З урахуванням конкретних обставин вчинення кримінальних правопорушень, які інкримінуються підозрюваному, колегія суддів вважає, що у цьому судовому провадженні є наявний суспільний інтерес, який полягає у необхідності захисту високих стандартів охорони прав і інтересів суспільства.

Отже, враховуючи вищенаведені відомості у колегії суддів не виникає сумнівів щодо обґрунтованості та доведеності ризиків, якими прокурор обґрунтовує в суді апеляційної інстанції, необхідність застосування такого запобіжного заходу, як тримання під вартою, а їх доведеність об`єктивно вбачається з системного аналізу відомостей, що стосуються особи підозрюваного та обставин кримінального провадження.

Крім того, ОСОБА_7 , перебуваючи на посаді директора Територіального центру соціальних послуг Основ`янського району м. Харкова, має тісні зв`язки з посадовими особами органів місцевого самоврядування м. Харкова, внаслідок чого перебуваючи на свободі існує об`єктивна ймовірність ризику здійснення реального впливу на свідків у цьому кримінальному провадженні.

У розумінні положень, що наведені у чисельних рішеннях Європейського Суду з прав людини («Нечипорук, Йонкало проти України» №42310/04 від 21 квітня 2011 року, «Фокс, Кемпбелл і Хартлі проти Сполученого Королівства» №№12244/86,12245/86, 12383/86 від ЗО серпня 1990 року, «Мюррей проти Сполученого Королівства» №14310/88 від 28 жовтня 1994 року та ін.), термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення. Мета затримання полягає в сприянні розслідуванню злочину через підтвердження або спростування підозр, які стали підставою для затримання. «Для того, щоб арешт по обґрунтованій підозрі був виправданий у відповідності з статтею 5 & 1 (с), поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення, ні в момент арешту, ні під час перебування заявника під вартою. Також не обов`язково, щоб затриманій особі були, по кінцевому рахунку, пред`явлені обвинувачення, або щоб ця особа була піддана суду. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання» (справа «Чеботарь проти Молдови» № 35615/06 від 13 листопада 2007 року).

Крім цього, у рішенні ЄСПЛ у справі «Феррарі-Браво проти Італії» №9627/81 від 14 березня 1984 року суд зазначив, що «питання про те, що арешт або тримання під вартою до суду є виправданими тільки тоді, коли доведено факт вчинення та характер інкримінованих правопорушень, ставити не можна, оскільки це є завданням попереднього розслідування, сприяти якому має й тримання під вартою»; у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» №14310/88 від 23 жовтня 1994 року «факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтування вироку) чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу) кримінального розслідування».

Отже, колегія суддів дійшла висновку, що запобіжні заходи, не пов`язані із позбавленням волі, у цьому кримінальному провадженні, поза розумним сумнівом, не зможуть запобігти встановленим ризикам, передбаченим п.п. 1,3,5 ч.1 ст. 177 КПК України.

Таке судове рішення не суперечить вимогам ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, оскільки у провадженні існують реальні ознаки справжнього суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи, а також цілком відповідають усталеній практиці Європейського Суду з прав людини, яка свідчить про те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Поряд з цим, відповідно до вимог ч.5 ст. 182 КПК України, розмір застави визначається щодо особи, підозрюваної у вчиненні тяжкого злочину, - від двадцяти вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Враховуючи обставини кримінального провадження, а також відомості про особу підозрюваного, який має міцні соціальні зв`язки, постійне місце роботи та проживання, раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, є інвалідом другої групи, одружений, колегія суддів вважає за можливе визначити заставу підозрюваному, а саме 20 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Застосування до ОСОБА_7 іншого, більш м`якого виду запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, з визначенням розміру застави, на цьому етапі досудового розслідування, не буде достатнім для запобігання ризикам, передбаченим п. п. 1,3,5 ч.1 ст.177 КПК України.

З урахуванням зазначеного, ухвала слідчого судді суд першої інстанції підлягає скасуванню, а апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню.

Враховуючи наведене, керуючись ст.ст. 376, 392, 393, 404, 405, 407, 418, 419, 422, 424 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И ЛА:

Апеляційну скаргу прокурора ОСОБА_9 задовольнити.

Ухвалу слідчого судді Жовтневого районного суду м. Харкова від 26 січня 2024 року скасувати.

Клопотання старшого слідчого СВ ВП № 1 ХРУП № 3 ГУНП в Харківській області ОСОБА_10 задовольнити частково.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в ДУ «Харківський слідчий ізолятор» в межах строку досудового розслідування до 24 березня 2024 року включно.

Визначити суму застави у розмірі 20 розмірів прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 60560 (шістдесят тисяч п`ятсот шістдесят) гривень 00 копійок, яка підлягає внесенню на депозитний рахунок Харківського апеляційного суду протягом 5 (п`яти) днів до 19 лютого 2024 року включно:

Отримувач коштів: Харківський апеляційний суд

Банк отримувача: Державна казначейська служба України

Код банку отримувача (МФО): 820172

Рахунок отримувача: UA0085314

Код ЄДРПОУ суду: 42261368.

У разі внесення суми застави, покласти на підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 обов`язки:

-прибувати до слідчого, прокурора або суду за першою вимогою;

-не відлучатися з м. Харкова без дозволу слідчого, прокурора або суду;

-повідомляти слідчого, прокурора або суд про зміну свого місця проживання;

-утримуватись від спілкування зі свідками у кримінальному провадженні;

-здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Відповідно до вимог ст. 182 КПК України, роз`яснити підозрюваному ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що у разі не виконання покладених на нього обов`язків, застава буде звернена в дохід держави.

У разі невнесення застави до 19.02.2024 року включно підозрюваний ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підлягає поміщенню до ДУ «Харківський слідчий ізолятор».

Контроль за виконанням цієї ухвали покласти на прокурора у кримінальному провадженні.

Ухвала апеляційного суду оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий -

Судді :