Справа № 461/8939/23 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/811/764/24 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 червня 2024 року колегія суддів Судової палати у кримінальних справах Львівського апеляційного суду у складі:

Головуючої судді ОСОБА_2 ,

Суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові, в залі судових засідань Львівського апеляційного суду апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_6 подану в інтересах ОСОБА_7 , ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Галицького районного суду м. Львова від 18 червня 2024 року про накладення арешту на майно,-

за участю учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_9 ,

адвоката ОСОБА_6 ,

встановила:

ухвалою слідчого судді Галицького районного суду м. Львова від 18 червня 2024 року задоволено клопотання старшого слідчого відділу розслідування злочинів загальнокримінальної спрямованості слідчого управління Головного управління Національної поліції у Львівській області ОСОБА_10 .

Накладено арешт на майно, що полягатиме у позбавлені права на відчуження майна, яке на праві приватної власності належать підозрюваному ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме:

- автомобіль марки «Renault Master» 2015 року випуску, з номерним знаком НОМЕР_1 , номером кузова НОМЕР_2 ;

-житловий будинок (реєстраційний номер НОМЕР_3 ) за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 46.1 кв.м.

-житловий будинок (реєстраційний номер № 37946648) за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 34,4 кв.м.

-об`єкт незавершеного будівництва, незавершений будівництвом житловий будинок та земельна ділянка для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (реєстраційний номер № 33081775) з кадастровим номером № :001:1025.

Контроль за виконанням ухвали покладено на старшого слідчого відділу розслідування злочинів загальнокримінальної спрямованості слідчого управління Головного управління Національної поліції у Львівській області ОСОБА_10 .

Мотивуючи своє рішення слідчий суддя, зокрема, вказав, що оцінюючи надані стороною обвинувачення докази слідчий суддя вважає їх належними та допустимими, їх сукупність та взаємозв`язок між ними достатній для прийняття процесуального рішення про арешт майна. Слідчий суддя звернув увагу на те, що клопотання слідчого не містить вимоги про накладення арешту в частині встановлення заборони користування автомобілем марки «Renault Master» 2015 року випуску, з номерним знаком НОМЕР_1 , номером кузова НОМЕР_2 , відтак право наймача за договором оренди, щодо використання транспортного засобу для здійснення господарської діяльності, порушено не буде. Крім цього, слідчий суддя, зазначив, що не приймає до уваги доводи сторони захисту щодо належності нерухомого майна ОСОБА_11 , на підставі заповіту посвідченого державним нотаріусом Камінь-Каширської державної нотаріальної контори Львівської області ОСОБА_12 , оскільки згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта, у привітній власності ОСОБА_8 перебуває наступне нерухоме майно: житловий будинок (реєстраційний номер № 36763857) за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 46.1 кв.м., житловий будинок (реєстраційний номер № 37946648) за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 34,4 кв.м., об`єкт незавершеного будівництва, незавершений будівництвом житловий будинок та земельна ділянка для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (реєстраційний номер № 33081775) з кадастровим номером № :001:1025.

На дану ухвалу слідчого судді адвокат ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_7 , ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу в якій просить оскаржувану ухвалу слідчого судді скасувати, постановити нову ухвалу, якою повністю відмовити у задоволенні клопотання слідчого відділу розслідування злочинів загальнокримінальної спрямованості слідчого управління Головного управління Національної поліції у Львівській області ОСОБА_10 про арешт майна у кримінальному провадженні внесеному до ЄРДР за №0000117 від 09.12.2022.

В апеляційній скарзі зокрема зазначає, що здійснивши перевірку в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, арештований судом об`єкт незавершеного будівництва, незавершений будівництвом житловий будинок та земельна ділянка для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд з кадастровим номером :001:1025 вказаного у клопотанні слідчим та в подальшому зазначеного слідчим суддею в ухвалі, не існує, натомість існує земельна ділянка з об`єктом незавершеного будівництва із кадастровим номером :01:001:1025, яка належить ОСОБА_7 на праві приватної власності.

Аналогічно здійснено перевірку в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно двох будинків АДРЕСА_2 , і які також належать на праві приватної власності ОСОБА_7 (витяги додаються).

Вказує, що ним отримано інформаційні довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна.

Інформаційна довідка №383426033 від 18.06.2024 житловий будинок (реєстраційний номер 14) за адресою АДРЕСА_1 , загальною площею 34,4 м.кв., належить на праві приватної власності ОСОБА_7 (дата реєстрації 18.05.2016, розмір частки 1).

Інформаційна довідка №383425683 від 18.06.2024 житловий будинок (реєстраційний номер 14) за адресою АДРЕСА_1 , загальною площею 46.1 м.кв., належить на праві приватної власності ОСОБА_7 (дата реєстрації 16.05.2016, розмір частки 1).

Інформаційна довідка №383679782 від 20.06.2024 об`єкт незавершеного будівництва, незавершений будівництвом житловий будинок та земельна ділянка для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (реєстраційний номер НОМЕР_4 ) з кадастровим номером :01:001:1025 належить на праві приватної власності ОСОБА_7 (дата реєстрації 18.05.2016, розмір частки 1), довідки додаються.

Згідно розпорядження Волинської державної адміністрації №216 від 17 травня 2016 року "Про перейменування об`єктів топоніміки в області" де в додатку до даного розпорядження вказано що назву вулиці Луначарського змінено на Межову (розпорядження додається).

Зазначає, що як вбачається з договору дарування житлового будинку НАІ 868091 від 16.05.2016, підзахисний ОСОБА_8 здійснив дарування житлового будинку за адресою АДРЕСА_1 своїй матері ОСОБА_7 , договір посвідчено державним нотаріусом Камінь-Каширської державної нотаріальної контори Волинської області ОСОБА_12 .

Тим же нотаріусом посвідчено договір дарування НАІ 868095 від 18.05.2016 у якому ОСОБА_8 подарував належний йому будинок за адресою АДРЕСА_1 своїй матері ОСОБА_7 .

Аналогічно згідно договору дарування земельної ділянки НАІ 868096 від 18.05.2016 видно, що ОСОБА_8 подарував земельну ділянку з кадастровим номером :01:001:1025 матері ОСОБА_7 .

Крім цього, звертає увагу, що у власності ОСОБА_8 перебуває транспортний засіб марки «RENAULT MASTER» 2015 року випуску, з реєстраційним номерним знаком НОМЕР_1 , номером кузова НОМЕР_2 . Даний автомобіль згідно із договором найму/оренди/автомобіля від 04.04.2024 переданий володільцем ОСОБА_8 в оренду ПП «ГЛОБУС-ТРАНС» в особі директора ОСОБА_13 для здійснення господарської діяльності як на території України так і за кордоном строком до 04.04.2030. Клопотання про арешт майна було розглянуте судом без участі наймача ОСОБА_14 , а також остання всупереч вимогам ч.ч.1,2 ст.172 КПК України не повідомлялася належним чином про дату і час судового засідання, чим порушено її законні права та інтереси. Наявність обтяження на даний транспортний засіб істотно порушить чи взагалі позбавить можливості наймача в повній мірі здійснювати господарську діяльність за кордоном, оскільки за межі території України автомобіль виїхати не зможе.

Заслухавши доповідь судді, виступ адвоката ОСОБА_6 , який підтримав подану ним апеляційну скаргу, думку прокурора ОСОБА_9 , який апеляційну скаргу заперечив, просив залишити без змін ухвалу слідчого судді, перевіривши матеріали клопотання, обговоривши наведені в апеляційній скарзі доводи, колегія суддів приходить до наступного.

Частиною 1 ст. 404 КПК України встановлено, що суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Статтями 2, 7 КПК України визначені завдання кримінального судочинства, згідно з якими зміст і форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких, зокрема, належать: верховенство права, недоторканність права власності, забезпечення права на захист, доступ до правосуддя, забезпечення права на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності.

Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.

Під час розгляду клопотання про накладення арешту на майно в порядку статей 170-173 КПК України, для прийняття законного, обґрунтованого та справедливого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати правову підставу для арешту майна, яка має бути викладена у клопотанні та відповідати вимогам закону.

Вказана норма узгоджується зі ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, відповідно до якої будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження повинен обґрунтувати свою ініціативу в контексті норм закону.

У свою чергу, викладені доводи також знайшли своє підтвердження в рішеннях Європейського Суду з прав людини (далі, ЄСПЛ), в тому числі в рішеннях «Бакланов проти Росії» (від 09 червня 2005 року) та «Фрізен проти Росії» (від 24 березня 2005 року), де ЄСПЛ зазначив, що «досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним». У справі «Ізмайлов проти Росії» (п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 року) Європейський Суд вказав, що: «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи».

Так, відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

П.3 ч.2 ст. 170 КПК України передбачає, що арешт майна допускається з метою забезпечення конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи.

Згідно з ч. 2 ст. 171 КПК України у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено: 1) підстави і мету відповідно до положень ст. 170 Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна; 2) перелік і види майна, що належить арештувати; 3) документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном; 4) розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до ч. 6 ст. 170 цього Кодексу.

До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.

Згідно із ч. 2 ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна, як доказ в кримінальному провадженні; 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння; 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна; 4) розмір шкоди завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою; 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Аналіз змісту клопотання слідчого та ухвали слідчого судді показав, що у зазначених процесуальних документах, не дотримані в повній мірі вимоги наведених вище норм кримінального процесуального закону.

Так, до клопотання слідчого додано Інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта, згідно якої, на праві приватної власності ОСОБА_8 належить, житловий будинок (реєстраційний номер № 36763857) за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 46.1 кв.м., житловий будинок (реєстраційний номер № 37946648) за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 34,4 кв.м., об`єкт незавершеного будівництва, незавершений будівництвом житловий будинок та земельна ділянка для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (реєстраційний номер № 33081775) з кадастровим номером № :001:1025.

Разом з тим, адвокат ОСОБА_6 в апеляційній скарзі стверджує, що згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, арештований судом об`єкт незавершеного будівництва, незавершений будівництвом житловий будинок та земельна ділянка для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд із кадастровим номером :01:001:1025, будинки АДРЕСА_2 , належать на праві приватної власності ОСОБА_7 (додано витяги, інформаційні довідки).

Відтак, враховуючи наведене, на переконання колегії суддів, слідчим не додано до клопотання належних доказів про право приватної власності ОСОБА_8 на майно про яке йдеться в клопотанні, крім транспортного засобу, тобто відсутні документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном.

Також, колегія суддів звертає увагу, що опис матеріалів клопотання не містить назв документів, слідчий обмежився лише узагальненням вказавши копії матеріалів матеріали.

Відповідно до приписів ч. 1 ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Частиною 3 ст. 172 КПК України передбачено, що слідчий суддя, суд, встановивши, що клопотання про арешт майна подано без додержання вимог статті 171 цього Кодексу, повертає його прокурору, цивільному позивачу та встановлює строк в сімдесят дві години для усунення недоліків, про що постановляє ухвалу.

Таким чином, колегією суддів апеляційного суду встановлено, що слідчий суддя при прийнятті до розгляду клопотання слідчого про накладення арешту на майно не звернув уваги на його невідповідність вимогам ст. 171 КПК України та не виконав приписів ч. 3 ст. 172 КПК України, згідно з якими, встановивши, що клопотання про арешт майна подано без додержання вимог ст. 171 цього Кодексу, слідчий суддя своєю ухвалою повертає клопотання прокурору з встановленням строку в 72 години для усунення недоліків.

Відповідно до ч. 3 ст. 407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвали слідчого судді суд апеляційної інстанції має право: 1) залишити ухвалу без змін; 2) скасувати ухвалу і постановити нову ухвалу.

При цьому п. 3 ч. 1 ст. 409 КПК України передбачає, що підставою для скасування або зміни судового рішення судом апеляційної інстанції є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.

Згідно з ч. 1 ст. 412 КПК України істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог цього закону, які перешкоджали чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

Отже, колегія суддів вважає, що при розгляді клопотання слідчого слідчим суддею були допущені перелічені вище істотні порушенням вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

Враховуючи встановлене, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга адвоката ОСОБА_6 подану в інтересах ОСОБА_7 , ОСОБА_8 підлягає частковому задоволенню, ухвала слідчого судді скасуванню з постановленням нової ухвали, якою клопотання слідчого необхідно повернути прокурору для усунення недоліків протягом сімдесяти двох годин з моменту отримання клопотання, оскільки клопотання не відповідає вимогам ст. 171 КПК України.

Керуючись ст.ст. 172, 407, 409, 419, 422 КПК України, колегія суддів

постановила:

апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_6 подану в інтересах ОСОБА_7 , ОСОБА_8 задоволити частково.

Ухвалу слідчого судді Галицького районного суду м. Львова від 18 червня 2024 року про накладення арешту на майно скасувати.

Клопотання старшого слідчого відділу розслідування злочинів загальнокримінальної спрямованості слідчого управління Головного управління Національної поліції у Львівській області ОСОБА_10 повернути прокурору для усунення недоліків в строк 72 год.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4