Справа № 336/8490/23
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 лютого 2024 року Шевченківський районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

з участю прокурора ОСОБА_3 ,

захисника - адвоката ОСОБА_4 ,

обвинуваченої ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження відносно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Запоріжжя, громадянки України, з неповною середньою освітою (9 класів), неодруженої, непрацевлаштованої, яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , такої, що не має судимості;

- обвинуваченого за ч. 4 ст. 185 КК України,

В С Т А Н О В И В:

Обвинувачена вчинила таємне заволодіння чужим майном за таких обставин.

Близько 14-00 години 26 травня 2023 року, коли на території України діяв воєнний стан, проголошений Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 року, строк дії якого продовжений на підставі Указу Президента України № 58/2023 від 06.02.2023 року, обвинувачена, керуючись умислом на крадіжку, в будинку АДРЕСА_3 , де ОСОБА_5 опинилась на запрошення потерпілої ОСОБА_6 , таємно заволоділа належними потерпілій мобільними телефонами «Nokia 2730c-1» в металевому корпусі сірого кольору, imei: НОМЕР_1 , вартістю 411 грн. 67 коп. та «Nokia RM-1133», imei 1: НОМЕР_2 , imei 2: НОМЕР_3 , вартістю 143 грн.

Описаними діями ОСОБА_5 потерпілій ОСОБА_6 спричинено майнову шкоду в сумі 554 грн. 67 коп.

Допитана в судовому засіданні обвинувачена повністю визнала винуватість у вчиненні таємного викрадення чужого майна і дала детальні показання про мотиви і фактичні обставини вчинення кримінально караного діяння.

Пояснила, що в день, до якого відноситься подія злочину, вона в товаристві чоловіка, з яким перебуває у фактичних шлюбних стосунках, поверталась з кладовища, де працює у відсутність формального працевлаштування, коли біля конструкторського бюро «Прогрес» зустріла потерпілу, яка запросила її та її супутника до себе додому. В приміщенні будинку обвинувачена на столику біля телевізора взяла два телефони та принесла їх до себе додому, де зберігала доки вони не були вилучені у неї співробітниками поліції за спливом тижня після вчинення крадіжки.

Пояснила, що повністю усвідомила протиправність і згубність вчиненого та щиро жалкує про скоєні дії.

Зі згоди учасників кримінального провадження в силу ч. 3 ст. 349 КПК України інші докази щодо обставин, які ніким не оспорюються, при з`ясуванні обставин справи не досліджувалися. При цьому суд з`ясував, чи правильно розуміють учасники провадження ці обставини, чи добровільна їх позиція, а також роз`яснив наслідки дослідження доказів в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України і переконався в правильності усвідомлення ними цих наслідків.

Суд кваліфікує дії обвинуваченої:

-за ч. 4 ст. 185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена в умовах воєнного стану.

При призначенні покарання суд у відповідності до ст. 65 КК України виходить із ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винної, обставин, що пом`якшують та обтяжують її покарання.

Як випливає із змісту ч. 2 ст. 65 КК України, особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, а згідно з ч. 2 ст. 50 КК покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого.

З урахуванням наведених міркувань при призначенні покарання суд враховує, що обвинувачена вчинила злочин, який є тяжким в розумінні статті 12 КК України.

Разом з тим бере до уваги суд і спосіб вчинення вказаних дій, які не поєднані із псуванням запорів, пошкодженням майна для досягнення мети доступу до майна, застосуванням спеціально призначених для цієї мети предметів, а вчинені хоча і на території іншого володіння, проте шляхом вільного доступу до матеріальних цінностей.

Зазначена обставина знижує ступінь суспільної небезпеки вчиненого діяння, яке за формальними критеріями відноситься до категорії тяжких злочинів.

Враховує суд і щире каяття обвинуваченої, її позицію, що полягає у послідовному повному визнанні винуватості, що лягло на вівтар сприяння суду у правильному встановленні фактичних обставин справи.

Перелічені обставини суд визнає такими, що пом`якшують покарання обвинуваченого, і не вбачає обставин, що обтяжують його покарання.

Суд в силу ст. 65 КК України враховує і задовільні дані про особу обвинуваченої, яка має постійне місце проживання; роботу, хоча й у відсутність офіційного працевлаштування; в силу закону є особою, що не має судимостей; її зрілий вік, що свідчить на користь здатності переоцінити зміст своєї згубної поведінки та повернутися до справжніх духовних і соціальних цінностей та в цілому вказує на достатньо високий рівень її соціалізації.

Сукупність згаданих судом пом`якшуючих обставин, відсутність обтяжуючих обставин та наведені задовільні дані про обвинувачену дають суду підстави для призначення покарання у вигляді позбавлення волі в мінімальному розмірі, передбаченому санкцією частини статті обвинувачення, а також для звільнення від відбування покарання з випробуванням з встановленням мінімального іспитового строку.

Суд вважає, що вказані вид та розмір покарання, а також застосування інституту звільнення від його відбування не зашкодять реалізації загальних цілей покарання, якими, як зазначено, є не лише кара, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлений.

Доля речових доказів підлягає вирішенню в порядку ст. 100 КПК України.

Процесуальні видатки на проведення судової експертизи у відповідності до ст. 124 КПК України належить покласти на обвинувачену, стягнувши їх з неї у дохід держави.

У зв`язку з належною процесуальною поведінкою обвинуваченої та у відсутність відповідних клопотань учасників провадження суд не вбачає підстав для застосування до неї запобіжного заходу, який не обирався на стадії досудового розслідування, до набрання вироком законної сили.

Керуючись ст. ст. 373, 374 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

ОСОБА_5 визнати винуватою у вчиненні злочину, що передбачений ч. 4 ст. 185 КК України, та призначити покарання у виді п`яти років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України від відбування покарання звільнити, якщо обвинувачена протягом іспитового строку тривалістю в один рік не скоїть нового злочину і виконає покладені на неї в силу ст. 76 КК України обов`язки періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання та роботи.

Запобіжний захід до набрання вироком законної сили не застосовувати.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь держави 956 грн. витрат з проведення судової експертизи.

Речовий доказ - залишки вибухового пристрою УЗРГМ-2, передані на зберігання до камери схову Пологівського районного відділу поліції ГУНП в Запорізькій області, - знищити.

Речові докази - мобільні телефони «Nokia 2730c-1» в металевому корпусі сірого кольору та «Nokia RM-1133», передані на зберігання потерпілій, - повернути за належністю потерпілій ОСОБА_6 .

На вирок суду може бути подана апеляція до Запорізького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя ОСОБА_1