Справа № 130/3564/23
Провадження №11-кп/801/299/2024
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 травня 2024 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі:

Головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

із секретарем судового засідання ОСОБА_5

за участю:

прокурора ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

захисника ОСОБА_8

обвинуваченого ОСОБА_9

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження № 0000232 від 8 грудня 2023 року, за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_9 на вирок Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 21 грудня 2023 року, яким

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , раніше несудимого,

визнано винним у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України і засуджено до покарання у виді арешту на строк два місяці.

Строк відбування покарання ОСОБА_9 ухвалено рахувати з моменту його затримання на виконання цього вироку.

Стягнуто з ОСОБА_9 на користь держави 3786 (три тисячі сімсот вісімдесят шість) грн 40 коп за проведення експертизи психотропних речовин.

Вирішено долю речових доказів.

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_9 ІНФОРМАЦІЯ_2 , перебуваючи в АДРЕСА_2 , незаконно придбав для особистого вживання шляхом знахідки на узбіччі дороги два фольгових згортки з порошкоподібною психотропною речовиною - амфетаміном. Після чого обвинувачений, розуміючи, що знайдена їм речовина є амфетаміном, залишив її при собі, та незаконно зберігав з метою особистого вживання психотропної речовини без мети збуту. 8 грудня 2023 року, близько 17-00 год, ОСОБА_9 був помічений працівником поліції по вул. Доватора в м. Жмеринка, оскільки виявляв підозрілу поведінку. У ході проведення огляду ОСОБА_9 добровільно видав працівникам поліції два фольгових згортки, в яких міститься психотропна речовина, обіг якої обмежено - амфетамін, загальною масою 0,3973 г.

Своїми діями обвинувачений ОСОБА_9 вчинив кримінальний проступок, передбачений частиною першою статті 309 КК України - незаконне придбання та зберігання психотропних речовин без мети збуту.

Обвинувачений ОСОБА_9 подав апеляційну скаргу, просив вирок Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 21 грудня 2023 року змінити в частині призначеного покарання, а саме призначити покарання, не пов`язане з обмеженням волі.

Вимоги апеляційної скарги мотивовано тим, що вирок суду першої інстанції є занадто суворим. Не враховано пом`якшуючих обставин, а саме визнання вини в повному обсязі, щире каяття, активне сприяння слідству у розкритті кримінального правопорушення. Зазначає, що за час проведення досудового розслідування багато разів пожалкував про вчинення кримінального правопорушення. Вказує, що задовільно характеризується за місцем проживання, має стійкі соціальні зв`язки, а саме проживає із дружиною, має на утриманні трьох малолітніх дітей.

Заслухавши суддю-доповідача, думку прокурора ОСОБА_6 , який заперечував проти задоволення апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_9 , думку захисника ОСОБА_7 та обвинуваченого ОСОБА_9 , які підтримали апеляційну скаргу останнього та просили задоволити; обговоривши доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно зі ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Доведеність вини, кваліфікація дій обвинуваченого ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України у апеляційній скарзі не оспорюється.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_9 викладає доводи, щодо наявності підстав для призначення йому менш суворого покарання, оскільки вважає покарання, призначене судом першої інстанції таким, що не відповідає тяжкості кримінального правопорушення, особі обвинуваченого через суворість.

Однією з підстав для зміни судового рішення при розгляді справи у суді апеляційної інстанції, згідно ч. 2 ст.409 КПК України є невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого .

Відповідно до ст. 414 КПК України невідповідним ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого визнається таке покарання, яке хоч і не виходить за межі, встановлені відповідною статтею (частиною статті) закону України про кримінальну відповідальність, але за своїм видом чи розміром є явно несправедливим через м`якість або через суворість.

За змістом ст. 50 КК України, покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення особи, яка вчинила злочин, та попередження вчиненню ним нових злочинів.

Згідно ст. 65 КК України суд призначає покарання у межах установлених у санкції статті, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Згідно п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» суд при призначені покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину має додержуватись принципу законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Суд першої інстанції, призначаючи покарання, врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу обвинуваченого ОСОБА_9 та визначив покарання у виді арешту.

На думку суду апеляційної інстанції, призначене покарання не відповідає ступеню тяжкості вчиненого ОСОБА_9 злочину та особі обвинуваченого через суворість в зв`язку з наступним.

Вимогами п.2 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003р.«Про практику призначення судами кримінального покарання» передбачено, що з урахуванням ступеня тяжкості, обставин злочину, його наслідків і даних про особу судам належить обговорювати питання про призначення передбаченого законом менш суворого покарання особам, які вперше вчинили злочини, і тим, які щиро розкаялись у вчиненому, активно сприяли розкриттю злочину, відшкодували завдані збитки тощо.

Санкцією ч. 1 ст. 309 КК передбачено покарання у виді штрафу від однієї тисячі до трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або виправними роботами на строк до двох років, або пробаційним наглядом на строк до п`яти років, або обмеженням волі на той самий строк.

У частині 1 ст. 53 КК штраф визначається як грошове стягнення, що накладається судом у випадках і розмірі, встановлених в Особливій частині КК, з урахуванням положень ч. 2 ст. 53 КК, відповідно до якої розмір штрафу визначається судом залежно від тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та з урахуванням майнового стану винного.

Відповідно до ст.408 КПК України суд апеляційної інстанції змінює вирок у разі пом`якшення призначеного покарання, якщо визнає, що покарання за своєю суворістю не відповідає тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.

Дискреційні повноваження суду визнаються і Європейським судом з прав людини (зокрема справа «Довженко проти України»), який у своїх рішеннях зазначає лише про необхідність визначення законності, обсягу, способів і меж застосування свободи оцінювання представниками судових органів, виходячи із відповідності таких повноважень суду принципу верховенства права. Це забезпечується, зокрема, відповідним обґрунтуванням прийнятого рішення в процесуальному документі суду, тощо.

Враховуючи тяжкість вчиненого кримінального правопорушення,яке відноситься відповідно до ст. 12 КК України до кримінальних проступків, особу обвинуваченого, який раніше не судимий, на обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває, має на утриманні трьох малолітніх дітей, ставлення обвинуваченого до вчиненого кримінального проступку, задовільну характеристику за місцем проживання, обставини кримінального правопорушення, та те, що кримінальним правопорушенням шкоди не завдано, наявність обставин, які відповідно ст.66 КК України пом`якшують покарання, а саме: щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, відсутність обставин, які згідно ст. 67 КК України обтяжують покарання, наявні підстави для зміни покарання та призначення покарання у виді штрафу.

Покарання у виді штрафу, на думку суду, відповідатиме вимогам ст.ст. 50, 65 КК України і буде необхідним та достатнім для обвинуваченого, сприятиме досягненню основної мети покарання - виправленню та перевихованню ОСОБА_9 та запобігатиме вчиненню ним нових кримінальних правопорушень та принесе користь державним інтересам.

Така позиція відповідає практиці Європейського суду з прав людини, яка відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» при розгляді справ застосовується як джерело, зокрема у справі «Скоппола проти Італії» від 17.09.2009 року (заява № 10249/03), де зазначено, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним

Враховуючи викладене колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для призначення обвинуваченому покарання у виді штрафу в розмірі двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_9 ,-задовольнити частково.

Вирок Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 21 грудня 2023 року відносно ОСОБА_9 , - змінити в частині призначеного покарання.

Призначити ОСОБА_9 за ч.1 ст. 309 КК України покарання у виді штрафу в розмірі двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян у сумі 34 000 (тридцять чотири ) тисячі грн.

В решті вирок залишити без змін.

Судове рішення може бути оскаржено в касаційному порядку протягом трьох місяців з дня проголошення до Верховного Суду.

С у д д і

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4