Справа № 183/5644/20
№ 1-кп/183/318/24
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 квітня 2024 року Дніпропетровська обл.,

м. Новомосковськ

Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого - ОСОБА_4 (в режимі відеоконференції),

розглянувши у судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000046 від 24.07.2020 року за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпро, громадянина України, з неповною середньою освітою, не працюючого, не одруженого, утриманців не має, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_4 23 липня 2020 року приблизно о 09 годині 45 хвилин проходив біля лікарняного храму на честь ікони Божої Матері Цілительниці при Центральній міській лікарні за адресою: АДРЕСА_3 та побачив, що двері до вказаного приміщення відчинені та вхід вільний. В подальшому останній, 23 липня 2020 року о 09 годині 48 хвилин безперешкодно зайшов до приміщення даного храму, де побачив за прилавком з церковною атрибутикою жіночу сумку чорного кольору, дерматинову, прямокутної форми. В цей час у ОСОБА_4 раптово виник злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, а саме жіночої сумки, чорного кольору, дерматинової, прямокутної форми, яка належить ОСОБА_5 .

Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_4 , 23 липня 2020 року о 09 годині 50 хвилин, діючи умисно, вчиняючи злочин повторно, з корисливих мотивів, переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає та він діє непомітно для оточуючих, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи і бажаючи настання суспільно - небезпечних наслідків, приникнув за прилавок та викрав жіночу сумку, чорного кольору, дерматинову, прямокутної форми, загальною вартістю 116 гривень 00 копійок, в якій знаходилось наступне майно: гаманець чорного кольору, прямокутної форми на два відділення, загальною вартістю 85 гривень 00 копійок, мобільний телефон, марки «Samsung Galaxy J2», золотого кольору, вартістю 1949 гривень 35 копійок, в якому знаходились сім - карти оператора «Київстар» та «МТС», вартістю кожної 50 гривень 00 копійок, мобільний телефон, марки «MAJOR Bravis» чорного кольору, загальною вартістю 317 гривень 85 копійок, в якому знаходилась сім карта оператора «Лайф», вартістю 50 гривень 00 копійок.

Після чого, ОСОБА_4 місце скоєння злочину з викраденим майном покинув, розпорядившись ним в подальшому власний розсуд, чим спричинив потерпілій ОСОБА_5 матеріальну шкоду на загальну суму 2618 гривень 20 копійок.

Таким чином ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, яке кваліфікується як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднане з проникненням у інше сховище, вчинене повторно.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 визнав свою вину у вчиненні кримінального правопорушення в межах висунутого обвинувачення, погодившись з юридичною оцінкою інкримінованого йому діяння та пояснив про обставини викладені вище, які стали підставою для пред`явлення останньому обвинувачення, за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України.

Показання обвинуваченого ОСОБА_4 є послідовними, логічними і не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності його позиції.

Відповідно до ч. 3ст. 349 КПК України суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясовує, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснює їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

За згодою учасників судового провадження, судом визнано недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин, які правильно розуміє обвинувачений та інші учасники судового провадження і які ніким не оспорюються. При цьому у суду не було сумнівів в добровільності та істинності їх позиції, суд вважав недоцільним дослідження решти доказів щодо обставин, які сторонами кримінального провадження не оспорювались. Тому, суд обмежив дослідження доказів допитом обвинуваченої та дослідженням тих матеріалів кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого ОСОБА_4 ..

При цьому суд роз`яснив обвинуваченому ОСОБА_4 та іншим учасникам судового провадження, що в такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати визнанні ними фактичні обставини справи в апеляційному порядку.

Суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, доходить до висновку про те, що вина обвинуваченого ОСОБА_4 повністю доведена під час судового розгляду та кваліфікує його дії за ч. 3 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднане з проникненням у інше сховище, вчинене повторно.

При призначенні покарання, суд, відповідно до вимог ст.ст. 65 - 67 КК України, враховує ступінь тяжкості та конкретні обставини вчиненого злочину, дані про особу обвинуваченого, наявність обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Згідно з роз`ясненнями, що містяться у п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 р. «Про практику призначення судами кримінального покарання» при призначенні покарання суд в кожному випадку і щодо кожного засудженого, який визнається винним у вчиненні злочину, повинен дотримуватися вимог ст. 65 КК України, а саме: враховувати характер і ступінь суспільної небезпечності вчиненого злочину, особу засудженого та обставини справи, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, оскільки саме через останні реалізується принцип законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання. Призначене судом покарання повинно бути достатнім, для виправлення засуджених і попередження здійснення ними нових злочинів.

Згідно класифікації, передбаченої ст. 12 КК України, обвинувачений вчинив тяжкий злочин.

Обставиною, яка згідно зі ст. 66 КК України пом`якшує покарання обвинуваченому суд визнає щире каяття.

Обставини, які згідно зі ст. 67 КК України обтяжують покарання обвинуваченому, відсутні.

В обвинувальному акті обставиною, яка обтяжує покарання, зазначено - рецидив злочину.

Рецидивом кримінальних правопорушень визнається вчинення нового умисного кримінального правопорушення особою, яка має судимість за умисне кримінальне правопорушення (ст. 34 КК України).

З наданих суду судових рішень (вирок Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 09.12.2016 р., ухвала апеляційного суду Дніпропетровської області від 26.07.2017 р., Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 09.07.2020 р., Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 18.01.2023 р.) вбачається, що ОСОБА_4 засуджувався за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 та ч. 3 ст. 185 КК України.

Вказані судимості впливають на наявність в діях обвинуваченого такої кваліфікуючої ознаки, яка повторність.

У справі, що розглядається дії ОСОБА_4 кваліфіковано як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднане з проникненням у інше сховище, вчинене повторно.

Відповідно до ч. 4 ст. 67 КК України якщо будь-яка з обставин, що обтяжує покарання, передбачена в статті Особливої частини цього Кодексу як ознака кримінального правопорушення, що впливає на його кваліфікацію, суд не може ще раз враховувати її при призначенні покарання як таку, що його обтяжує.

Судом враховано Постанову Верховного Суду Касаційного Кримінального суду від 07.06.2018 року (справа № 203/921/16-к, провадження № 51-3129км18), в якій зазначено, що якщо рецидив злочинів утворює одночасно і їх повторність, передбачену у статті чи частині статті Особливої частини КК як ознака злочину, що впливає на його кваліфікацію, то за змістом ч. 4 ст. 67 КК суд не може ще раз врахувати ні повторності, ні рецидиву злочину при призначенні покарання як обставину, що його обтяжує.

Оскільки дії ОСОБА_4 у справі що розглядається кваліфіковані за ознакою повторності, то суд не вбачає в його діях обтяжуючої покарання обставини - рецидив злочину.

Доказів вчинення обвинуваченим злочинів, які впливають на наявність обставини, яка обтяжує покарання - рецидив злочину, суду не надано.

Вивченням особи обвинуваченого ОСОБА_4 встановлено, що він на обліку у лікаря психіатра, за місцем мешкання зарекомендувала себе з посередньої сторони, постійного місця роботи не має, раніше судимий.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд виходить із положень ст.ст. 50, 65 КК України, враховує принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, характер і ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, відношення особи до скоєного кримінального правопорушення, наявність пом`якшуючої обставини та відсутність обтяжуючої обставини, дані про особу обвинуваченого, думку сторони обвинувачення у зв`язку з чим, суд вважає, що обвинуваченому ОСОБА_4 за вчинення кримінального правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України необхідно призначити покарання у виді позбавлення волі, саме таке покарання є необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого ОСОБА_4 та запобігання вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Судом встановлено, що обвинуваченого вироком Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 18.01.2023 р. визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України, та призначене покарання у виді позбавлення волі на строк три роки чотири місяці. На підставі ч.4 ст.70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання за вироком Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 02.11.2022 року більш суворим за даним вироком (Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 18.01.2023 р.) остаточно визначене покарання за сукупністю вироків у виді позбавлення волі на строк три роки чотири місяці.

Кримінальні правопорушення в межах цього (що розглядається) кримінального провадження обвинувачений вчинив до постановлення вироку Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 18.01.2023 р.

Відповідно до ч. 4 ст. 70 КК України за правилами, передбаченими в частинах першій - третій цієї статті, призначається покарання, якщо після постановлення вироку в справі буде встановлено, що засуджений винен ще і в іншому кримінальному правопорушенні, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку. У цьому випадку в строк покарання, остаточно призначеного за сукупністю кримінальних правопорушень, зараховується покарання, відбуте повністю або частково за попереднім вироком, за правилами, передбаченими в статті 72 цього Кодексу.

Згідно з ч. 1 ст. 70 КК України при сукупності кримінальних правопорушень суд, призначивши покарання (основне і додаткове) за кожне кримінальне правопорушення окремо, визначає остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим або шляхом повного чи часткового складання призначених покарань.

Враховуючи зазначене на підставі ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом часткового складання покарань, до покарання за цим вироком слід частково приєднати покарання за вироком Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 18.01.2023 р. у справі № 932/11027/21.

З вироку Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 18.01.2023 р. вбачається, що судом ухвалено строк покарання обвинуваченому рахувати з 18.01.2023 року, зарахувавши у строк відбуття покарання строк перебування ОСОБА_4 під вартою за вироками Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 04.07.2022 року та Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 02.11.2022 року, з 21.04.2022 року по 18.01.2023 року.

Отже, в строк відбування покарання за цим вироком слід зарахувати відбуту частину покарання за вироком Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 18.01.2023 р., а саме з 21.04.2022 року по 11.04.2024 р.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.

Відповідно до ч. 2 ст. 124 КПК України у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.

У зв`язку з цим процесуальні витрати підлягають стягненню з обвинуваченого в дохід держави.

Долю речових доказів суд вирішує відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

Запобіжний захід стосовно обвинуваченого не обирався та підстав для його обрання не має.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 100, 124, 349, 368 - 374, 376, 392 - 395 КПК України, суд -

У Х В А Л И В:

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк три роки п`ять місяців.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом часткового складання покарання за цим вироком та за вироком Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 18 січня 2023 р., остаточно визначити ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі на строк три роки шість місяців.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_4 відраховувати з дня ухвалення вироку суду, тобто з 12 квітня 2024 року.

Зарахувати в строк відбування покарання, призначеного за цим вироком, відбуте в періоди з 21 квітня 2022 р. по 11 (включно) квітня 2024 р. ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі за вироком Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 18.01.2023 р.

Стягнути з ОСОБА_4 на корить держави витрати на залучення експерта в розмірі 326,88 грн. (триста двадцять шість грн. вісімдесят вісім коп.).

Речові докази:

-CD-R диск «TITANUM» залишити в матеріалах кримінального провадження;

-сумку жіночу, чорного кольору, дерматинова, прямокутної форми; гаманець жіночий, чорного кольору, прямокутної форми, на два відділення; мобільний телефон марки «Samsung Galaxy J2», золотого кольору, з сім картою оператора «Лайф»; мобільний телефон, марки «MAJOR Bravis», кнопковий, чорного кольору, з сім картами операторів «Київстар» та «МТС», які передані на зберігання потерпілій ОСОБА_5 , залишити у останньої та вважати переданими за належністю.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду через Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору. Учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді.

Суддя ОСОБА_1