Справа № 203/2934/24
Провадження № 1-кс/0203/1859/2024
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 червня 2024 року слідчий суддя Кіровського районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участі прокурора ОСОБА_3 (в режимі віеоконференції),

підозрюваного ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому засіданні в залі суду в м. Дніпрі клопотання прокурора Маріупольської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у кримінальному провадженні, розпочатому з часу внесення відомостей 15 вересня 2022 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань під № 0000492 з попередньою правовою кваліфікацією посягання за ч. 5 ст. 407 КК України, у вигляді тримання під вартою:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Новомосковськ Дніпропетровської області, із середньо-технічною освітою за спеціальністю «холодильно-компресний ремонт та обслуговування», який неодружений, малолітніх, неповнолітніх, непрацездатних осіб на утриманні не має, військовослужбовець військової служби за мобілізацією на період воєнного стану військової частини НОМЕР_1 , перебуває на посаді стрільця 3 стрілецького відділення 2 стрілецького взводу 1 стрілецької роти військової частини НОМЕР_1 у військовому званні солдата, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий,

ВСТАНОВИВ:

10 червня 2024 року прокурор звернувся із вказаним клопотанням, відповідно до якого клопочить застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком 60 днів до ОСОБА_4 , підозрюваного в тяжкому військовому злочині за ознаками ч. 5 ст. 407 КК України.

Дане клопотання за формою та змістом відповідає вимогам ст. 184 КПК України, враховуючи добровільну згоду підозрюваного 07 червня 2024 року о 17:40 год. отримати копії клопотання та матеріалів, якими обґрунтовується необхідність застосування запобіжного заходу.

Клопотання обґрунтоване наявністю достатніх підстав вважати, що існують ризики, передбачені п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, зокрема, що підозрюваний ОСОБА_4 з метою уникнення від кримінальної відповідальності може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, враховуючи тяжкість покарання у виді позбавлення волі від п`яти до десяти років, а також проживання останнього в іншому населеному пункті, що також вказує на існування підстав та можливості переховування. Також, у разі повернення до розташування військової частини, підозрюваний може, як у спосіб погроз так і реально впливати на свідків вчиненого кримінального правопорушення, які разом із ним проходять військову службу в одній військовій частині. Окрім цього, перебуваючи на свободі з метою уникнення кримінальної відповідальності, може самовільно залишити військову частину або місце служби, дезертирство чи ухилення від військової служби шляхом самокалічення або іншим способом, тобто кримінальні правопорушення, передбачені ст. ст. 407, 408, 409 КК України. До того ж, запровадження воєнного стану на території України значно підвищує ймовірність існування ризику за ч. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

В судовому засіданні прокурор підтримав клопотання з наведених у ньому підстав.

Підозрюваний фактичні обставини повідомленої підозри визнав, та проти клопотання прокурора не заперечував.

Захисник, будучи пов`язаною позицією підозрюваного, також не заперечувала проти задоволення клопотання, проте вказувала на відсутність ризику впливу на свідків чи переховування.

Заслухавши думку прокурора, міркування підозрюваного та його захисника, дослідивши додані до клопотання докази, а також оригінали матеріалів кримінального провадження, слідчий суддя приходить до наступних висновків.

ОСОБА_4 відповідно до ст. 276 КПК України обґрунтовано підозрюється у самовільному залишенні військової частини військовослужбовцем, вчиненому в умовах воєнного стану, що стороною обвинувачення кваліфіковано за ознаками тяжкого військового кримінального правопорушення, за який санкція ч. 5 ст. 407 КК України передбачає покарання у вигляді позбавлення волі на строк до десяти років.

07 червня 2024 року ОСОБА_4 повідомлено відповідно до ст. ст. 277-278 КПК України про підозру в тому, що за версією з`ясованих стороною обвинувачення і викладених письмово у цьому повідомленні обставин він, будучи військовослужбовцем військової служби за мобілізацією на період воєнного стану військової частини НОМЕР_1 , перебуваючи на посаді стрільця 3 стрілецького відділення 2 стрілецького взводу 1 стрілецької роти військової частини НОМЕР_1 у військовому званні солдата, в порушення вимог ст. ст. 17, 65 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ч. 1 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст.ст. 11, 12, 16, 127, 128, 129, 130, 199, 216 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст. 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, 26 липня 2022 року приблизно о 14:00 год., не одержавши дозволу відповідних командирів або начальників, з метою ухилитись від військової служби в умовах воєнного стану, самовільно залишив військову частину НОМЕР_1 , що дислокувалася в АДРЕСА_2 , проводив час на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби, ввірених йому за посадою, заходів для повернення до пункту дислокації військової частини НОМЕР_1 не приймав, до моменту самостійного прибуття 08 листопада 2022 року до ТУ ДБР, розташованого у місті Краматорську. Таким чином, дії ОСОБА_4 органом досудового розслідування кваліфіковані за ч. 5 ст. 407 КК України.

Відповідно до ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених КПК України.

У відповідності до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Як видно з клопотання та матеріалів кримінального провадження, сторона обвинувачення обґрунтовує підозру у самовільному залишенні військової частини, вчиненому в умовах воєнного стану, військовослужбовцем фактичними даними витягу із наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) № 2 від 01 березня 2022 року, що сукупно з протоколами допитів свідків ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та актом службового розслідування від 13 серпня 2022 року, викривають роль ОСОБА_4 у поставленому йому за вину злочині.

Згідно з ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, крім випадків, передбачених ч.ч.6, 7 ст. 176 КПК України.

Слідчий суддя приймає до уваги, що ризики, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може здійснити спроби протидії кримінальному провадженню у формах, що передбачені ч.1 ст.177 КПК України, слід вважати наявними за умови встановлення обґрунтованої ймовірності здійснення підозрюваним зазначених дій.

Відповідно до приписів ч. 8 ст. 176 КПК України встановлено, що під час дії воєнного стану до військовослужбовців, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених, зокрема, ст.407 КК України, застосовується виключно запобіжний захід, визначений пунктом 5 частини першої цієї статті, тобто тримання під вартою.

Разом з тим, прокурором ні до клопотання, ні в судовому засіданні не надано доказів на підтвердження заявлених ним ризиків, передбачених пунктами 1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України.

Так, зі змісту повідомлення про підозру видно, що сторона обвинувачення стверджує, що підозрюваний самовільно залишив військову частину 26 липня 2022 року та повернувся 08 листопада 2022 року. Також обставини самостійного повернення та прибуття до слідчого викладені у протоколі допиту підозрюваного 07 червня 2024 року та об`єктивно підтверджуються письмовими поясненнями, наданими ОСОБА_4 слідчому 08 листопада 2022 року з зазначенням місця проживання, номеру телефону, проте з 08 листопада 2022 року жодних повісток ОСОБА_4 не надсилалося, інших слідчих дій за участі ОСОБА_4 органом досудового розслідування протягом двох років не проводилося, а останній з часу самовільного залишення військової частини постійно проживав за місцем реєстрації разом з батьками і жодних доказів переховування від органів досудового розслідування прокурором до клопотання не долучено та в судовому засіданні не наведено, тому, враховуючи вік підозрюваного, те що останній раніше не судимий, має міцні соціальні зв`язки за місцем мешкання згідно долученої характеристики, не змінював місце мешкання за своїм постійним місцем реєстрації, і як до слідчого, так і до слідчого судді прибув за першим викликом, слідчий суддя приходить до висновку про недоведеність прокурором ризику переховування від слідчого, прокурора чи суду, а обґрунтування прокурором існування ризику переховування лише тяжкістю покарання вважає формальним без підтвердження доказами та безвідносно до інших встановлених в судовому засіданні обставин.

Також слідчий суддя приходить до висновку про недоведеність прокурором існування ризику впливу на свідків, оскільки з плином часу більш ніж два роки з часу, коли ОСОБА_4 за версією орану досудового розслідування припинив кримінальне правопорушення самостійним прибуттям 08 листопада 2022 року, свідки події не тільки могли змінити місце служби, а і посади, що навіть на час їх допиту у листопада 2022 року були вищі ніж у підозрюваного, та саме він перебував у їх підпорядкуванні, відповідно, його вплив на них маловірогідний, а за відсутності доказів спроб підозрюваного контактувати з цими особами з 2022 року, тобто з часу, коли ОСОБА_4 стало відомо про кримінальне правопорушення, що розслідується за фактом його СЗ ВЧ, такий ризик взагалі відсутній.

Так, само недоведений ризик вчинення іншого військового злочину, такого як самовільне залишення військової частини, дезертирство чи ухилення від військової служби шляхом самокалічення, оскільки за наявності незавершеного кримінального провадження, останній не може продовжити військову службу, про що в судовому засіданні пояснив прокурор, а тому з урахуванням того, що підозрюваний раніше до адміністративної чи кримінальної відповідальності не притягувався, ризик вчинення інших злочинів, зокрема, передбачених ст.ст. 207, 208, 409 КК України не доведений.

Крім того, за першим викликом з`явився до суду для участі у розгляді даного клопотання.

Таким чином, враховуючи вік та стан здоров`я підозрюваного, його сімейний стан, наявність постійного місця проживання, відсутність судимостей, а також фактичні обставини кримінального провадження, слідчий суддя вважає, що за доведеності обґрунтованості підозри, наведені прокурором доводи та долучені до клопотання докази не свідчать про наявність визначених ст.177 КПК України ризиків такого ступеня, які б зумовлювали необхідність застосування відносно підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою (із застосуванням альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави чи без такої), тобто пов`язаного з виключними запобіжниками у пересуванні та комунікації, тому в задоволенні клопотання належить відмовити.

Керуючись ст. ст. 131 , 176-178 , 193 -197, 199 КПК України , слідчий суддя, -

У Х В А Л И В:

У задоволенні клопотання прокурора Маріупольської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у кримінальному провадженні, розпочатому з часу внесення відомостей 15 вересня 2022 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань під № 0000492 з попередньою правовою кваліфікацією посягання за ч. 5 ст. 407 КК України, у вигляді тримання під вартою ОСОБА_4 - відмовити.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення і може бути оскаржена безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Повний текст ухвали складений і оголошений учасникам провадження 14 червня 2024 року о 12:55 год.

Слідчий суддя ОСОБА_1