Справа № 203/2787/24
Провадження № 1-кп/0203/764/2024
УХВАЛА

іменем України

12 червня 2024 року Кіровський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючої - судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

законного представника потерпілого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

обвинуваченої ОСОБА_6 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду у м. Дніпрі обвинувальний акт у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000352 від 17.04.2024 року, відносно ОСОБА_6 , обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 149 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

На розгляді Кіровського районного суду м.Дніпропетровська знаходиться кримінальне провадження стосовно ОСОБА_6 за ч.3 ст.149 КК України .

В підготовчому судовому засіданні прокурор просив призначити судовий розгляд кримінального провадження, зазначивши, що під час досудового розслідування були дотримані всі норми КПК України, підстав для закриття кримінального провадження чи повернення обвинувального акту прокурору не вбачається. Розгляд справи необхідно проводити в закритому судовому засіданні з метою запобігти розголошенню відомостей про особисте та сімейне життя обвинуваченої, обставин, які принижують гідність малолітньої дитини.

Захисник ОСОБА_5 , позицію якого підтримала обвинувачена ОСОБА_6 , проти призначення справи до судового розгляду не заперечувала, просила здійснювати кримінальне провадження в закритому судовому засіданні.

Законний представник потерпілого ОСОБА_4 підтримала думку прокурора.

Суд, заслухавши думку учасників кримінального провадження, вивчивши обвинувальний акт, вважає, що справа підлягає призначенню до судового розгляду, з наступних підстав.

Дане кримінальне провадження підсудне Кіровському районному суду м.Дніпропетровська. Підстав для прийняття рішень, передбачених п.п. 1-4 ч. 3 ст. 314 КПК України, судом не встановлено.

В підготовчому засіданні судом було роз`яснено зміст ч. 2 ст. 31 КПК України щодо можливості заявлення обвинуваченою клопотання про здійснення судового розгляду колегіально у складі трьох суддів, однак обвинувачена ОСОБА_6 відмовилась заявляти таке клопотання, тому розгляд даного кримінального провадження необхідно здійснювати суддею одноособово.

Враховуючи положення п. 3 ч. 2 ст. 27 КПК України, розгляд кримінального провадження необхідно здійснювати у закритому судовому засіданні впродовж всього судового провадження.

Відповідно до частини третьої статті 315 КПК України під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити, продовжити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом II цього Кодексу.

В підготовчому судовому засіданні прокурор заявив клопотання про продовження обвинуваченій строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів з заставою у розмірі 350 прожиткових мінімумів для працездатних осіб з посиланням на існування ризиків, передбачених п.п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України. Вказав, що ОСОБА_6 , яка офіційно не працевлаштована, не має міцних соціальних зв`язків, розуміючи міру покарання у разі визнання її винною у вчиненні кримінального правопорушення, яке є особливо тяжким, перебуваючи на свободі, з метою уникнення кримінальної відповідальності може переховуватись від суду. Крім того, до моменту безпосереднього отримання судом показань свідків існує ризик незаконного впливу на них.

Захисник, обвинувачена проти задоволення клопотання заперечували, просили змінити запобіжний захід на більш м`який, посилаючись на те, що обвинувачена вину у вчиненні правопорушення визнає, чинити дії, які будуть перешкоджати кримінальному провадженню, не має наміру, просили врахувати наявність у обвинуваченої захворювання серця.

Законний представник потерпілого в судовому засіданні підтримала клопотання прокурора щодо продовження строку запобіжного заходу, обраного обвинуваченій.

Заслухавши доводи учасників судового провадження, суд прийшов до наступного.

Ухвалою слідчого судді Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 25.04.2024 року до ОСОБА_6 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 20.06.2024 року включно з визначенням застави в розмірі 350 прожитокових мінімувів для працездатних осіб, тобто 1059800 гривень.

Відповідно до ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є, зокрема, забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків та запобігання спробам, у тому числі: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, незаконно впливати на свідків або потерпілого.

Ризик, передбачений п.1 ч.1 ст.177 КПК України, а саме можливість обвинуваченої переховуватись від суду існує, оскільки ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні злочину, яке відповідно до ст. 12 КК України є особливо тяжким, за яке передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до 15 років, тому у суду є достатні підстави вважати, що обвинувачена, враховуючи ймовірну тяжкість покарання, яке загрожує їй у разі визнання винуватою у інкримінованому злочині, може переховуватися від суду.

При цьому судом враховано, що обвинувачена не заміжня, не працює, що свідчить про відсутність міцних соціальних зв`язків, які б утримували її за місцем проживання, що значно підвищує ризик переховування від суду.

При вирішенні питання про наявність ризику, передбаченого п.1 ч.1 ст.177КПК України, враховано позицію Європейського суду з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії» у якій зазначено, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування.

При наданні оцінки ступеню ризику, передбаченого п.3 ч.1 ст.177 КПК України, суд враховує, що згідно п. 43 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Яжинський проти Польщі» ризик незаконного впливу обвинувачених особисто на свідків може бути визнано на початкових стадіях процесу.

У зв`язку з тим, що кримінальне провадження знаходиться на початковій стадії, тому, враховуючи стадію судового розгляду, серйозність пред`явленого обвинувачення, існує висока вірогідність, що перебуваючи на волі обвинувачена матиме змогу незаконно впливати на свідків з метою уникнення кримінальної відповідальності, а тому ризик, передбачений п.3 ч.1 ст.177 КПК України, на теперішній час існує.

При цьому суд також враховує введення в Україні воєнного стану, що полегшує обвинуваченій можливість переховуватись від суду в разі обрання більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, оскільки військова агресія проти України суттєво обмежує можливості виконання органами влади своїх повноважень на певних територіях. Крім того для громадян України існує реальна можливість спрощеного режиму перетину кордону та отримання дозволу на проживання в багатьох країнах світу, спроба переховуватися від органів досудового розслідування чи суду може виявлятися та підтверджуватися, наприклад, отриманням дозволу на проживання в певній країні, отриманням громадянства іншої країни або подання відповідних заяв і документів для активізації цього процесу, поданням документів на отримання статусу біженця тощо.

Доводи сторони захисту про наявність у обвинуваченої захворювання серця суд не приймає до уваги, оскільки не надано відповідних доказів.

Таким чином, зважаючи на суспільний інтерес, який превалює над принципом поваги до свободи обвинуваченої, суд вважає, що саме запобіжний захід у виді тримання під вартою забезпечить виконання обвинуваченою процесуальних обов`язків, а менш суворі запобіжні заходи не зможуть забезпечити уникнення встановленого судом ризику і застосування саме такого запобіжного заходу буде виправданим з точки зору наявності відповідного суспільного інтересу, а отже не суперечитиме вимогам ст. 5 Конвенції та практиці ЄСПЛ.

Відповідно до частини третьої статті 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Згідно з п. 3 ч. 5 ст. 182 КПК України розмір застави визначається у межах щодо особи, підозрюваного чи обвинуваченого у вчиненні особливо тяжкого злочину, - від вісімдесяти до трьохсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до ч. 4 ст. 182 КПК України розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу.

Разом з цим, ч. 5 ст. 182 КПК України надає можливість у виключних випадках, якщо слідчий суддя, суд встановить, що застава у зазначених межах не здатна забезпечити виконання особою, що підозрюється у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого злочину, покладених на неї обов`язків, застава може бути призначена у розмірі, який перевищує вісімдесят чи триста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб відповідно.

При цьому слід мати на увазі, що, виходячи з практики ЄСПЛ, розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні. Застава фактично є гарантією, що обвинувачений буде сумлінно виконувати визначені кримінально процесуальним законом обов`язки, а суд має визначити таку суму застави, яка б дисциплінувала і мотивувала останнього на їх виконання.

Враховуючи обставини вчинення кримінального правопорушення, у якому обвинувачується ОСОБА_6 , яке є особливо тяжким та безпосереднім об`єктом якого є воля і гідність малолітньої особи, відомості про особу обвинуваченої, розмір грошових коштів, які остання намагалась отримати за продаж своєї малолітньої дитини, наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3 ч.1 ст. 177 КПК України, суд вважає необхідним визначити заставу в розмірі 350 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, тобто 1 059 800 грн., яка зможе забезпечити виконання покладених на обвинувачену обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.

Керуючись ст.ст. 110, 115, 177, 182, 183, 197, 315, 316, 318, 331,369, 372 КПК України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Закінчити підготовче судове провадження та призначити судовий розгляд за кримінальним провадженням відносно ОСОБА_6 , обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.149 КК України, у закритому судовому засіданні в приміщенні Кіровського районного суду м.Дніпропетровська на 20 червня 2024 року на 11 годину 30 хвилин.

Розгляд кримінального провадження проводити суддею одноособово.

Про місце та час розгляду справи повідомити учасників судового провадження.

Клопотання прокурора про продовження обвинуваченій ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою задовольнити.

Продовжити обвинуваченій ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на 60 днів, тобто до 10 серпня 2024 року включно.

Визначити ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді застави в розмірі 350 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, тобто 1 059 800 (один мільйон п`ятдесят дев`ять тисяч вісімсот) грн., яка може бути внесена як самою обвинуваченою, так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на депозитний рахунок Територіального управління Державної судової адміністрації України в Дніпропетровській області, в разі внесення якої звільнити ОСОБА_6 з-під варти.

З моменту звільнення з-під варти в зв`язку з внесенням застави обвинувачена вважається такою, що до неї застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

Обвинувачена або заставодавець мають право в будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

В разі внесення застави покласти на обвинувачену ОСОБА_6 наступні обов`язки: прибувати за кожною вимогою до суду; не відлучатися із населеного пункту, в якому вона зареєстрована, проживає чи перебуває, без дозволу суду; повідомляти прокурора чи суд про зміну свого місця проживання (перебування); здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд із України та в`їзд в Україну.

Повний текст ухвали складено 14 червня 2024 року о 16.00 годині.

Ухвала може бути оскаржена лише в частині продовження строку тримання під вартою безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня оголошення, а обвинуваченою - з дня вручення їй копії ухвали, в інший частині ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: ОСОБА_1