Справа № 759/5688/22 Суддя в І-й інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/824/242/2024 Суддя в 2-й інстанції ОСОБА_2
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 березня 2024 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

суддів ОСОБА_2 (головуюча), ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретар - ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7

за участю:

прокурора - ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10

обвинуваченого - ОСОБА_11

захисника - ОСОБА_12

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві кримінальне провадження № 0000997 від 05.05.2022 за апеляційною скаргою прокурора Святошинської окружної прокуратури м. Києва на вирок Святошинського районного суду міста Києва від 16 червня 2022 року,

в с т а н о в и л а:

Вироком Святошинського районного суду міста Києва від 16 червня 2022 року,

ОСОБА_11 ( ОСОБА_11 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Каджаран, Республіки Вірменія, громадянина Республіки Вірменії, не одруженого, з середньою освітою, офіційно не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

засуджено за ч. 4 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років;

на підставі ст. 75 КК України ОСОБА_11 звільнено від відбування покарання з випробуванням із встановленням іспитового строку тривалістю в 3 роки;

на підставі ст. 76 КК України на ОСОБА_11 покладено обов`язки повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання та періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

запобіжний захід у виді тримання під вартою скасовано, звільнено ОСОБА_11 з-під варти в залі суду;

вирішено питання про речові докази.

Відповідно до вироку, ОСОБА_11 , 02 травня 2022 року, приблизно о 09 годині 12 хвилин, перебуваючи в приміщенні магазину «Продукти-994» мережі магазинів ТОВ «АТБ-Маркет», розташованого по вул. С.Сосніних, 17, у м. Києві, в період дії воєнного стану, який Указом Президента України від 18.04.2022 № 259/2022 продовжено з 05 год. 30 хв. 25.04.2022 на 30 діб, з метою незаконного заволодіння чужим майном, таємно, взяв з полиць магазину цукерки загальною вартістю 2 730 грн. 56 коп., помістивши їх до пакету, який мав при собі, після чого пройшовши через непрацюючу касу магазину втік з місця вчинення кримінального правопорушення, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд.

Крім того, ОСОБА_11 , 05 травня 2022 року, приблизно о 16 годині 45 хвилин, перебуваючи в приміщенні магазину «ФОРА № 105» мережі магазинів ТОВ «ФОРА», розташованого за адресою: місто Київ, бул. Кольцова, 7-Б, з метою незаконного заволодіння чужим майном, таємно, повторно, взяв з полиць магазину шоколад, загальною вартістю 999 грн. 87 коп.та тримаючи його в руках, вийшов з магазину та втік з місця вчинення кримінального правопорушення, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд.

В апеляційній скарзі прокурор не оспорюючи фактичні обставини вчинення кримінального правопорушення та правильність кваліфікації дій обвинуваченого, вказав на незаконність вироку у зв`язку із неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність та невідповідністю призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого через м`якість. В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначив, що суд безпідставно дійшов висновку про можливість виправлення обвинуваченого без ізоляції від суспільства, незаконно звільнивши останнього від призначеного покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України. Так, апелянт указав про те, що суд, звільняючи обвинуваченого ОСОБА_11 від відбування покарання з випробуванням, належним чином не мотивував прийнятого рішення та не надав необхідної оцінки тяжкості вчиненого обвинуваченим кримінального правопорушення обставинам провадження та даним про особу обвинуваченого, який непрацевлаштований та не має стійких соціальних зв`язків. Наведені обставини, на думку апелянта, свідчать про суспільну небезпеку ОСОБА_11 та необхідність призначення йому покарання лише з реальним його відбуттям, оскільки саме такий захід примусу, на переконання прокурора, позбавить можливості обвинуваченого вчиняти нові кримінальні правопорушення. За наведених обставин просив вирок скасувати в частині призначеного покарання та ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_11 призначити покарання у виді 5 років позбавлення волі. В решті вирок залишити без змін.

Заслухавши доповідь судді, думку прокурора, який підтримав вимоги апеляційної скарги та просив її задовольнити; обвинуваченого та його захисника, які заперечували проти задоволення апеляційної скарги прокурора, просили вирок суду залишити без змін, перевіривши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга прокурора не підлягає до задоволення з огляду на таке.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 404 КПК України вирок суду першої інстанції перевіряється апеляційним судом в межах апеляційної скарги.

Судовий розгляд вказаного кримінального провадження проводився в суді першої інстанції в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України, а тому висновки суду щодо фактичних обставин справи, які не оспорювались і стосовно яких докази судом не досліджувались, апеляційним судом не перевіряються. Підстав для виходу за межі апеляційної скарги в порядку ч. 2 ст. 404 КПК України колегія суддів не вбачає.

Рішення суду в частині доведеності вини ОСОБА_11 та правильності кваліфікації його дій за ч. 4 ст. 185 КК України учасниками судового провадження не оспорюється.

Що стосується доводів апеляційної скарги прокурора в частині необґрунтованого застосування до обвинуваченого ОСОБА_11 положень ст. 75 КК України, то колегія суддів не погоджується з такими твердженнями.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Суд, призначаючи покарання, зобов`язаний врахувати ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Відповідно до положень ч.ч. 2, 3 ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами, і не має на меті завдати фізичних страждань або принизити людську гідність.

За змістом положень ч. 1 ст. 75 КК України умовами звільнення особи від відбування покарання є:

рішення суду про призначення покарання в виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі та позбавлення волі на строк не більше п`яти років;

переконання суду про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, яке базується на даних про тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та інших обставинах справи.

Питання призначення кримінального покарання та звільнення від його відбування повинні вирішуватися з урахуванням мети покарання як такого, що включає не тільки кару, а й виправлення засуджених, запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами. При цьому, з огляду на положення ст. 75 КК України, законодавець підкреслює важливість такої цілі покарання, як виправлення засудженого, передбачивши, що при призначенні покарання, у тому числі у виді позбавлення волі на строк не більше п`яти років, особу може бути звільнено від відбування покарання з іспитовим строком, якщо суд дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання.

Так, дані про особу обвинуваченого ОСОБА_11 , а саме те, що він раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, має середню освіту, не одружений, працює, хоча і не офіційно, має постійне місце проживання, під психоневрологічним диспансерно-динамічним наглядом не перебуває, перебуває з 11.05.2018 року під наркологічним диспансерно-динамічним наглядом, перебував приблизно півтора місяці під вартою в період його попереднього ув`язнення, враховуючи наявність обставини, що пом`якшує покарання, якою суд визнав щире каяття, відсутність обставин, що обтяжують покарання, а також визнання ОСОБА_11 своєї вини у повному обсязі, його відношення до наслідків вчиненого та бажання бути суспільно-корисним в суспільстві приводять колегію суддів до переконання щодо обґрунтованості висновків суду про можливість виправлення ОСОБА_11 без ізоляції від суспільства та звільнення обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням.

Встановлені колегією суддів дані, які з позитивної сторони характеризують обвинуваченого, поведінка обвинуваченого після вчинення кримінального правопорушення, усвідомлення протиправності своєї поведінки вказують на те, що обвинувачений дійсно розкаявся у вчиненні кримінального правопорушення.

Всі ці дані у сукупності приводять колегію суддів до висновку про можливість виправлення обвинуваченого без відбування покарання, що вказує на правильність висновків суду першої інстанції про можливість застосування до покарання, призначеного обвинуваченому, положень ст. 75 КК України.

Доводи прокурора щодо неправильності застосування статті 75 КК України не можуть бути взятими до уваги, адже вони не відповідають фактичним обставинам справи та даним про особу обвинуваченого.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів визнає вирок Святошинського районного суду м. Києва від 16 червня 2022 року щодо ОСОБА_11 законним, обґрунтованим та вмотивованим, а тому залишає його без змін, а апеляційну скаргу прокурора - без задоволення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу прокурора залишити без задоволення.

Вирок Святошинського районного суду м. Києва від 16 червня 2022 року щодо ОСОБА_11 ( ОСОБА_11 )залишити без змін.

Ухвалу може бути оскаржено у касаційному порядку протягом трьох місяців з дня проголошення, а засудженим, який тримається під вартою - в той же строк з дня вручення йому копії судового рішення.

СУДДІ

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4