УХВАЛА

26 лютого 2024 року

м. Київ

справа № 740/3210/21

провадження № 51-1004ск24

Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 в інтересах засудженого ОСОБА_5 на вирок Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 01 грудня 2023 року та ухвалу Чернігівського апеляційного суду від 07 лютого 2024 року щодо останнього,

встановив:

Захисник звернулася до суду з касаційною скаргою на указані вище судові рішення щодо засудженого ОСОБА_5 , де ставить питання про їх скасування з підстав, передбачених ст. 438 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК).

Перевіривши касаційну скаргу на відповідність вимогам ст. 427 КПК, колегія суддів дійшла висновку, що її необхідно залишити без руху, встановивши строк для усунення недоліків.

Згідно з п. 4 ч. 2 ст. 427 КПК в касаційній скарзі має бути наведено обґрунтування вимог особи, яка подала касаційну скаргу, із зазначенням того, у чому полягає незаконність чи необґрунтованість судового рішення.

Частиною 1 ст. 438 КПК визначено, що підставами для скасування або зміни судового рішення судом касаційної інстанції є лише: істотне порушення вимог кримінального процесуального закону (ст. 412 КПК), неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність (ст. 413 КПК) чи невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого (ст. 414 КПК).

Посилаючись у касаційній скарзі на незаконність судового рішення, особа, яка подає касаційну скаргу, має вказати на конкретні порушення закону, що є підставами для скасування або зміни судового рішення, які, на її думку, були допущені судами при винесенні судових рішень, навести конкретні аргументи в обґрунтування кожної позиції.

При цьому, за приписами ст. 433 КПК суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскарженому судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

Таким чином, доводи, що зводяться до незгоди із встановленими фактичними обставинами кримінального провадження та оцінкою доказів на предмет їх достовірності, які відображені в касаційній скарзі, не є предметом касаційного перегляду і відносяться до компетенції перевірки апеляційного суду.

В обґрунтування вимоги про закриття кримінального провадження на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК захисник посилається на недостатність доказів для доведення наявності у діях засудженого складу кримінального правопорушення.

Разом з тим у скарзі не йдеться про те, що докази, покладені в основу обвинувального вироку, є недопустимими, не наведено спростування мотивів, з яких суд виходив, постановляючи судове рішення. Не зазначено, чи було це предметом перевірки суду апеляційної інстанції, якщо так, то яких порушень приписів кримінального процесуального закону було допущено судом в цій частині при апеляційному перегляді вироку Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 01 грудня 2023 року, з огляду на межі та порядок, передбачені статтями 404, 405 КПК.

Формальні та неконкретизовані твердження про недотримання судами попередніх інстанцій норм КПК в частині надання ними оцінки доказам не можуть бути предметом перевірки суду касаційної інстанції без належного обґрунтування з посиланням на відповідні матеріали кримінального провадження, а також норми процесуального закону, які, на переконання захисника, були порушені.

Крім того, захисник стверджує, що суд апеляційної інстанції порушив процесуальний порядок розгляду справи, оскільки позбавив засудженого права особисто взяти участь в апеляційному розгляді кримінального провадження, всупереч тому, що у змісті апеляційної скарги було відображено клопотання про його доставку до зали судових засідань, а у судовому засіданні захисник також наголошувала на бажанні засудженого особисто брати участь у розгляді кримінального провадження.

Разом з тим у касаційній скарзі відсутнє обґрунтування того, в чому саме виявилось порушення апеляційним судом приписів кримінального процесуального закону, з огляду на положення ч. 4 ст. 401 КПК, які пов`язують обов`язок виклику в судове засідання обвинуваченого, який утримується під вартою, для участі в апеляційному розгляді із надходженням саме його клопотання.

Зі змісту касаційної скарги вбачається, що апеляційна скарга на вирок Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 01 грудня 2023 року надійшла від захисника, і саме захисник порушувала перед судом питання щодо особистої участі у судовому засіданні обвинуваченого, який є самостійними учасником судового провадження.

Згідно з п. 5 ч. 2 ст. 427 КПК у касаційній скарзі зазначаються вимоги особи, яка подає касаційну скаргу, до суду касаційної інстанції. При цьому такі вимоги повинні відповідати, серед іншого, положенням ст. 436 цього Кодексу.

Статтею 436 КПК визначено повноваження суду касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги. Відповідно до її змісту, суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право: залишити судове рішення без зміни, а касаційну скаргу - без задоволення; скасувати судове рішення і призначити новий розгляд у суді першої чи апеляційної інстанції; скасувати судове рішення і закрити кримінальне провадження; змінити судове рішення.

Захисник в касаційній скарзі просить оскаржені судові рішення скасувати та ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_5 визнати невинуватим у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення та виправдати у зв`язку з недоведеністю наявності в його діях складу кримінального правопорушення. Зазначена вимога не відповідає повноваженням суду касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги, визначеним ст. 436 КПК.

Також, в недотримання положень ч. 5 ст. 427 КПК, захисник до касаційної скарги не додає копій судових рішень, які нею оскаржуються.

Відповідно до ст. 429 КПК суд касаційної інстанції, встановивши, що касаційну скаргу було подано без додержання вимог, передбачених ст. 427 вказаного Кодексу, постановляє ухвалу про залишення касаційної скарги без руху, в якій зазначаються недоліки скарги і встановлюється строк, необхідний для їх усунення, що не може перевищувати п`ятнадцяти днів із дня отримання ухвали особою, котра подала касаційну скаргу.

Врахувавши вищенаведене, керуючись положеннями ст. 429 КПК, з огляду на те, що касаційну скаргу подано без додержання вимог, передбачених ст. 427 КПК, колегія суддів дійшла висновку, що скаргу необхідно залишити без руху і надати строк на усунення недоліків.

Недоліки касаційної скарги, пов`язані з її змістом, можуть бути усунуті шляхом подання нової касаційної скарги.

Керуючись ст. 429 КПК, Суд

постановив:

Касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 залишити без руху та встановити строк для усунення зазначених в ухвалі недоліків касаційної скарги - п`ятнадцять днів із дня її отримання.

Роз`яснити, що касаційна скарга повертається в разі, якщо особа в установлений строк не усунула недоліків касаційної скарги, залишеної без руху.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3