28.02.2024
Справа № 642/1082/24
Провадження № 1-кс/642/766/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 лютого 2024 року слідчий суддя Ленінського районного суду м. Харкова ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання старшого слідчого слідчого відділення ВП № 2 ХРУП № З ГУНП в Харківській області капітана поліції ОСОБА_3 , погоджене прокурором про арешт майна, у кримінальному провадженні за №0000261 від 01 лютого 2024 року, за ознаками кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч.4 ст. 185 КК України, тобто таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена в умовах воєнного стану,-

встановив:

До Ленінського районного суду м. Харкова звернувся старший слідчий слідчого відділення ВП № 2 ХРУП № 3 ГУНП в Харківській області капітан поліції ОСОБА_3 із клопотанням про накладення арешту на майно, яке погоджене прокурором Новобаварської окружної прокуратури м.Харкова ОСОБА_4 .

В обґрунтування зазначив, що в провадженні слідчого відділення ВП № 2 ХРУП № З ГУНП в Харківській області знаходиться кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000261 від 01.02.2024 року, порушене за ознаками кримінального правопорушення - злочину, передбаченого за ч.4 ст.185 КК України.

В ході досудового розслідування було встановлено, що 31.01.2024 до ВП № 2 ХРУП № З ГУНП в Харківській області надійшла заява ОСОБА_5 , що до викрадення орендарем речей з квартири за адресою: АДРЕСА_1 .

26.02.2024 в період часу з 12.00 до 12.30 за адресою: м.Харків, вул.Маршала Малиновського, 1, було проведено огляд місця події в ході якого було виявлено та вилучено дві колонки виробництва СРСР моделі «35-АС-1» та одну колонку SWEN НР-530С у ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Зазначені вилучені колонки є предметом кримінального правопорушення, оскільки саме ними невстановлена особа заволоділа, вказані колонки зберегли на собі сліди кримінального правопорушення. Вказані колонки були оглянуті.

Зокрема вказані колонки є речовими доказами по кримінальному провадженню, внесеному до ЄРДР №0000261 від 01.02.2024.

З огляду на викладене, для недопущення перешкоджанню встановлення істини у даному кримінальному провадженні шляхом зникнення, пошкодження, приховування, втрати або пошкодження майна, яке є предметом даного злочину, яке є речовим доказом по кримінальному провадженню, на даний час виникла необхідність накласти арешт на вилучені дві колонки виробництва СРСР моделі «35- АС-1» та одну колонку SWEN НР-530С, з метою заборони особі у якої вони були вилучені володіти та розпоряджатись, ними будь - яким чином, у тому числі відчужувати їх, до прийняття рішення у даному кримінальному провадженні.

Враховуючи вищевикладене, з метою повного, об`єктивного та всебічного розслідування всіх обставин скоєного кримінального правопорушення та запобіганню можливості приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження майна слідчий просив задовольнити клопотання та накласти арешт на вищевказані речі.

Слідчий в судове засідання не з`явився, надав заяву про слухання справи у її відсутності, клопотання підтримав, посилаючись на викладені в ньому обставини.

На підставі ч. 4 ст. 107 КПК України, враховуючи неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

Слідчий суддя, дослідивши матеріали клопотання, вважає його обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як вбачається з наданих матеріалів, у ході проведення огляду місця події від 26.02.2024 в період часу з 12.00 до 12.30 за адресою: м. Харків, вул. Маршала Малиновського, 1 було вилучено дві колонки виробництва СРСР моделі «35-АС-1» та одну колонку SWEN НР-530С у ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Постановою про визнання речових доказів від 26 лютого 2024 року вищезазначені речі було визнано речовими доказами.

Згідно ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Згідно з ч. 2 ст. 170 КПК України метою арешту майна є збереження речових доказів.

Згідно з ч. 1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом.

Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 11 ст. 170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Згідно з ч. 2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених п.п. 3, 4 ч. 2 ст. 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому п. 4 ч. 2 ст. 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження. 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Згідно з ч.3 ст.170 КПК України, у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст.98 КПК України.

При цьому, відповідно до ч.ч.4, 6, 9-11 ст.170 КПК України у випадку, передбаченому п.2 ч.2 ст.170 КПК України, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або третьої особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно підлягатиме спеціальній конфіскації у випадках, передбачених КК України.

Арешт накладається на майно третьої особи, якщо вона набула його безоплатно або за вищу або нижчу ринкової вартості і знала чи повинна була знати, що таке майно відповідає будь-якій із ознак, зазначених у п.п.1-4 ч.1 ст.96-2 КК України.

Слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, яка його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу (ч. 1 ст. 173 КПК України).

Слідчим доведено, що зазначене вище вилучене майно, має суттєве значення для встановлення обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, тому повернення вищевказаних речей може призвести до їх знищення, втрати, пошкодження або інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню, з метою встановлення всіх обставин кримінального правопорушення.

Згідно з ч.3 ст.170 КПК України, у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст.98 КПК України.

Враховуючи те, що слідчим надано достатньо доказів, що вказані речі мають доказове значення для даного кримінального провадження, а також незастосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна може перешкодити кримінальному провадженню, слідчий суддя приходить до висновку про необхідність задоволення клопотання на накладення арешту на вказані вилучені речі.

На підставі викладеного і керуючись ст.ст. 131, 132, 167, 170, 171-173 КПК України, слідчий суддя,

ухвалив:

Клопотання старшого слідчого слідчого відділення ВП № 2 ХРУП № З ГУНП в Харківській області капітана поліції ОСОБА_3 , погоджене прокурором про арешт майна, у кримінальному провадженні за №0000261 від 01 лютого 2024 року, за ознаками кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч.4 ст. 185 КК України, тобто таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена в умовах воєнного стану задовольнити.

Накласти арешт на вилучені у ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в ході проведення огляду місця події від 26.02.2024 року дві колонки виробництва СРСР моделі «35-АС-1» та одну колонку SWEN НР-530С, з метою заборони власнику та особі у якої вони були вилучені, ними володіти, розпоряджатися, відчужувати їх, до прийняття рішення у даному кримінальному провадженні.

Ухвала слідчого судді про арешт майна підлягає негайному виконанню.

Виконання ухвали суду доручити СВ ВП № 2 ХРУП № 3 ГУНП в Харківській області.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1