Справа № 496/2984/24
Провадження № 1-кс/496/1675/24
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 червня 2024 року Біляївський районний суд Одеської області в складі:

слідчого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Біляївка клопотання слідчого СВ ОРУП №2 ГУНП в Одеській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_3 , погоджене прокурором Біляївської окружної прокуратури Одеської області ОСОБА_4 про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000269 від 14.04.2024 року, за ч. 2 ст. 307 КК України,-

В С Т А Н О В И В:

Слідчий звернувся до суду з клопотанням про арешт майна, яке мотивує тим, що ОСОБА_5 переслідуючи злочинну мету незаконного збагачення за рахунок незаконного збуту наркотичних засобів, у невстановлений слідством час та місці, у невстановленої особи, умисно, із корисливих мотивів, незаконно придбав з метою подальшого збуту особливо небезпечний наркотичний засіб, обіг якого обіг якого заборонено - канабіс у невстановленій кількості. Далі, ОСОБА_5 , розуміючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, став незаконно зберігати раніше придбаний особливо небезпечний наркотичний засіб за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , з метою подальшого збуту. Реалізуючи злочинний умисел, ОСОБА_5 запропонував ОСОБА_6 придбати особливо небезпечний наркотичний засіб, обіг якого заборонено канабіс, по ціні 500 гривень за 2 г.

У подальшому, 21 травня 2024 року близько 19 год. 18 хв., ОСОБА_5 , попередньо домовившись про зустріч з ОСОБА_6 , який діяв на підставі постанови про контроль за вчиненням злочину у формі оперативної закупки, зустрівся з останнім в гаражному приміщенні, розташованому біля будинку АДРЕСА_2 . Так, 21 травня 2024 року, близько 19 год. 20 хв., перебуваючи в гаражному приміщенні розташованому біля будинку АДРЕСА_2 , ОСОБА_5 , отримавши від ОСОБА_6 грошові кошти в сумі 500 гривень в якості плати за наркотичний засіб, діючи умисно, керуючись корисливим мотивом, з метою особистого збагачення, передав, тобто, незаконно збув останньому полімерний пакет, в якому знаходився паперовий згорток з речовиною рослинного походження, яка, відповідно до результатів тесту на речовини щодо виявлення марихуани/гашишу Identa, LOT:30247232A, EXP 11/2026, містить особливо небезпечний наркотичний засіб, обіг якого заборонено - канабіс.

В подальшому, ОСОБА_6 добровільно видав працівникам поліції придбаний у ОСОБА_5 особливо небезпечний наркотичний засіб, обіг якого заборонено - канабіс.

Таким чином, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України за кваліфікуючими ознаками: незаконне придбання, зберігання з метою збуту, а також незаконний збут особливо небезпечних наркотичних засобів.

31.05.2024 р. відносно ОСОБА_5 складено письмове повідомлення про підозру.

Того ж дня, 31.05.2024 р., письмове повідомлення про підозру ОСОБА_5 вручено дружині ОСОБА_5 - ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , тобто, дорослому члену сім`ї.

Відповідно до санкції статті інкримінованої ОСОБА_5 у разі визнання останнього винним у вчиненні вказаного кримінального правопорушення, йому загрожує покарання у вигляді позбавлення волі строком від шести до десяти років з конфіскацією майна. З метою збереження застосування в подальшому такого додаткового виду покарання, як конфіскація майна необхідно накласти арешт на майно право власності на яке зареєстровано на ім`я ОСОБА_5 .

Відповідно до інформаційної довідки №375359184 з державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, на ім`я ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстровано право власності на квартиру, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно п. 3 ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення конфіскації майна як виду покарання.

Слідчий та прокурор, в судове засідання не прибули, від слідчого надійшло клопотання про розгляд справи за їх відсутності.

У відповідно ст. ч. 2 ст. 172 КПК України, слідчий та прокурор просять розглянути клопотання без участі підозрюваного та іншого власника майна, їх захисника, з метою забезпечення арешту майна.

Слідчий суддя погоджується, що розгляд клопотання без участі іншого власника майна та підозрюваного, який є власником квартири, призведе до забезпечення арешту.

У відповідності ч. 1 ст. 172 ЦПК України неприбуття слідчого, прокурора та власника майна у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.

У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою технічних засобів не здійснюється, згідно з ч. 4 ст. 107 КПК України.

Дослідивши клопотання та додані до нього матеріали, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що СВ Одеського РУП №2 ГУНП в Одеській області здійснюється досудове розслідування за фактом вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, відомості про яке внесені до ЄРДР за № 0000269 від 14.04.2024 року.

У вказаному кримінальному провадженні, 31.05.2024 р. письмове повідомлення про підозру ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України вручено дружині ОСОБА_5 - ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , тобто, дорослому члену сім`ї.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Згідно ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Санкцією ч. 2 ст. 307 КК України передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від шести до десяти років з конфіскацією майна.

Відповідно до ч. 5 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 3 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна.

Відповідно до інформаційної довідки №375359184 з державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, на ім`я ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстровано право власності на квартиру, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

Під заходами забезпечення кримінального провадження прийнято розуміти передбачені КПК заходи примусового характеру, які застосовуються за наявності підстав та в порядку, встановленому законом, з метою запобігання і подолання негативних обставин, що перешкоджають або можуть перешкоджати вирішенню завдань кримінального провадження, забезпеченню його дієвості.

Згідно ч. 12 ст. 170 КПК України заборона використання житлового приміщення особам, які на законних підставах проживають у такому житловому приміщенні, не допускається.

Фактичними підставами арешту майна є сукупність фактичних даних, що вказують на завдання кримінальним правопорушенням матеріальної, фізичної чи моральної шкоди, на розмір завданої шкоди та на наявність у відповідних осіб майна, яке підлягає арешту чи конфіскації.

При розгляді заяв про втручання держави у здійснення права власності ЄСПЛ спершу розглядає, чи таке втручання здійснювалося для досягнення соціально значущої мети, а також у межах існуючого законодавства. Щодо першого критерію, Суд залишає державі можливість самостійного оцінювання.

При здійсненні оцінки правомірності та виправданості допустимих обмежень прав і свобод ЄСПЛ послідовно вирішує чотири групи питань: 1) чи було оскаржуване обмеження (втручання) передбачене законом; 2) чи переслідувало воно одну з легітимних цілей, зазначених у Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод людини; 3) чи було воно «необхідним у демократичному суспільстві»; 4) чи було воно пропорційним до тієї правомірної мети, якої намагалися досягти.

Згідно з вимогами ст.171 КПК України у клопотанні слідчого повинно бути зазначено правові (законні) підстави, у зв`язку з якими потрібно здійснити таки захід забезпечення кримінального провадження як арешт майна.

Вказана норма також узгоджується зі ст.1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, відповідної до якої будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

Враховуючи вищевикладене, дослідивши клопотання та додані до нього докази, слідчий суддя вважає, що воно відповідає вимогам ст. 170 КПК України, знайшло своє підтвердження у судовому засіданні, разом з тим, слідчий суддя вважає за необхідне накласти арешт шляхом заборони відчуження, що забезпечить збереження нерухомого майна до завершення кримінального провадження та надання можливості проживати в квартирі іншим користувачам (дружині, тощо), до відшукування ними іншого житла до завершення кримінального провадження та можливої конфіскації.

Керуючись ст. ст. 98, 170-173 КПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання слідчого СВ Одеського районного управління поліції №2 ГУНП в Одеській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000269 від 14.04.2024 року, за ч. 2 ст. 307 КК України задовольнити.

Накласти арешт із забороною відчуження на квартиру, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 (загальною площею 66,5 кв.м.), яка на праві приватної власності належить підозрюваному ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до прийняття остаточного рішення у кримінальному проваджені.

Ухвалу допустити до негайного виконання.

Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1