ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/821/209/24 Справа № 703/1167/23 Категорія: ч.1 ст.115 КК УкраїниГоловуючий у І інстанції ОСОБА_1 Доповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 квітня 2024 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Черкаського апеляційного суду в складі:

головуючого суддіОСОБА_2
суддів секретаря судового засідання за участі: прокурорів обвинуваченого захисників потерпілої представника потерпілоїОСОБА_3 , ОСОБА_4 ОСОБА_5 ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ОСОБА_8 ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ОСОБА_11 ОСОБА_12

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Черкаси кримінальне провадження № 0000807 від 17.12.2022 за апеляційними скаргами прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_13 , обвинуваченого ОСОБА_8 і його захисника адвоката ОСОБА_14 та потерпілої ОСОБА_11 на вирок Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 07 листопада 2023 року, яким

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Сміла Черкаської області, українця, громадянина України, неодруженого, немаючого на утримані дітей, непрацюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , в силу ст.89 КК України несудимого,

засуджено за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України до 9 років позбавлення волі.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_8 вирішено обчислювати з дня набрання даним вироком законної сили.

На підставі ч.5 ст.72 КК України зараховано ОСОБА_8 у строк відбування призначеного покарання строк його попереднього ув`язнення з моменту затримання 17 грудня 2022 року і до дня набрання вироком законної сили, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Застосований стосовно ОСОБА_8 запобіжний захід у виді тримання під вартою залишено без змін та продовжено його дію до набрання вироком законної сили.

Цивільний позов ОСОБА_11 до ОСОБА_8 про відшкодування шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, - задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_11 13711 грн. 30 коп. на відшкодування матеріальної шкоди та 500000 грн. 00 коп. на відшкодування моральної шкоди, завданих кримінальним правопорушенням, та 7000 грн. витрат на професійну правничу допомогу адвоката.

У задоволенні позову в іншій частині відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_8 на користь держави процесуальні витрати на проведення судової експертизи в сумі 943 грн. 90 коп.

Після набрання вироком законної сили вирішено скасувати арешт на майно, накладений ухвалою слідчого судді Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 20 грудня 2022 року у справі №703/4057/22 (провадження 1-кс/703/672/22) та ухвалою слідчого судді Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 20 грудня 2022 року у справі №703/4057/22 (провадження 1-кс/703/671/22).

В порядку ст.100 КПК України вирішена доля речових доказів ,

в с т а н о в и л а :

ОСОБА_8 визнаний винуватим та засуджений за те, що 17 грудня 2022 року близько 19 години 50 хвилин, більш точного часу судом не встановлено, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, знаходячись у приміщені квартири АДРЕСА_3 , під час сварки із ОСОБА_15 , з яким вони спільно вживали алкоголь, у ході бійки та боротьби, діючи умисно, із раптово виниклим умислом, маючи на меті заподіяння смерті потерпілому, взяв до руки кухонний ніж, трьома ударами якого, спрямованими у область життєво важливих органів, наніс останньому тілесні ушкодження у вигляді трьох проникаючих поранень: поранення передньої поверхні нижньої третини грудної клітки зліва із раною №1 в даній області та раневим каналом від неї, що проходить із ушкодженням 6-го ребра, наскрізь навколосерцевої сумки і серця та діафрагми і печінки, а також передньої стінки шлунку; проникаюче поранення бічної поверхні нижньої третини грудної клітки зліва із раною №2 в даній області та раневим каналом від неї, що проходить із ушкодженням м`язів 8-го міжреберного проміжку, діафрагми та селезінки; проникаюче поранення лівої пахвової западини із раною №3 в даній області та раненим каналом від неї, що проходить із ушкодженням м`язів 8-го міжреберного проміжку та легені, крововиливи у тканини по ходу раневих каналів, крововилив в лівій грудній порожнині (1500 мл), крововилив у черевній порожнині (500 мл), які, згідно з висновком експерта від 08.03.2023 під №05-6-02/363, за небезпекою для життя в момент заподіяння відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень, унаслідок яких ОСОБА_15 помер на місці. Смерть ОСОБА_15 перебуває у прямому причинному зв`язку із даними ушкодженнями.

Не погоджуючись з вироком Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 07 листопада 2023 року, прокурор у кримінальному провадженні ОСОБА_13 , обвинувачений ОСОБА_8 і його захисник адвокат ОСОБА_14 та потерпіла ОСОБА_11 оскаржили його в апеляційному порядку.

В апеляційній скарзі прокурор у кримінальному провадженні ОСОБА_13 не заперечуючи доведеності вини ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України, вважає, що вирок суду першої інстанції є неправосудним, який просить скасувати в частині призначеного покарання через неправильне застосування Закону України про кримінальну відповідальність та невідповідність призначеного судом покарання ступеню тяжкості скоєного кримінального правопорушення та особі засудженого внаслідок м`якості та ухвалити новий вирок, яким дії ОСОБА_8 визнати винуватим та засудити за ч.1 ст.115 КК України до 10 років позбавлення волі.

Вважає, що судом першої інстанції при призначенні ОСОБА_8 покарання в достатній мірі не враховано вимог ст.ст.50, 65 КК України та п.1 постанови Пленуму ВСУ від 24.10.2003 №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання», оскільки залишено поза увагою той принцип, що особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Тоді як при призначенні покарання ОСОБА_8 суд першої інстанції належним чином не врахував ступінь тяжкості вчиненого ним злочину проти життя та здоров`я людини, соціальну небезпечність скоєного ним злочину, особу обвинуваченого, який схильний до антигромадської поведінки та непоправну шкоду матері, яка втратила єдиного сина. Також судом не враховано думку потерпілої, яка у даній категорії справ є важливим чинником при призначенні покарання винній особі.

Зазначає, що ОСОБА_8 не робить для себе жодних висновків із вчинених діянь, нездатний належним чином контролювати свою поведінку і вести себе в межах закону та прийняття норм людської моралі. Згідно з позицією обвинуваченого він до останнього стверджував, що такі дії ним вчинені внаслідок здійснення самозахисту, однак вказане не відповідає встановленим під час судового розгляду обставинам. При цьому, за кількісною ознакою ушкодження, спричинені ОСОБА_15 , є набагато чисельнішими, ніж виявлені у ОСОБА_8 та те, що останній після побиття потерпілого ОСОБА_15 , явно з метою умисного вбивства, судячи із локалізації нанесення тілесних ушкоджень, не залишив останньому жодного шансу на життя. В судовому засіданні ОСОБА_8 повідомив, що швидку допомогу викликав для себе, а не для помираючого товариша. Такий цинізм обвинуваченого свідчить про повну відсутність будь-якого розкаяння з його сторони, про деградацію його як особистості.

Сторона обвинувачення вказує, що обвинувачений раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності, останній раз за вчинення особливо тяжкого злочину, пов`язаного із застосуванням насильства, небезпечного для життя чи здоров`я особи (ч.3 ст.187 КК України), відбував покарання у місцях позбавлення волі, в силу ст.89 КК України є таким, що немає судимості, через її погашення. Згідно довідки КНП «Черкаська обласна психіатрична лікарня» ЧОР від 17.01.2023 № 277/02 ОСОБА_8 лікувався стаціонарно з 11.08.2019 по 12.08.2019 з діагнозом «Розлади психіки та поведінки внаслідок вживання алкоголю, агресивна поведінка в стані сп`яніння та шантажні суїцидальні висловлювання». Тоді як вбачається з висновку судово-психіатричної експертизи № 98 ОСОБА_8 , зокрема, категорично заперечував зловживання алкоголем.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_8 , вважаючи оскаржуваний вирок незаконним, ухваленим з істотним порушенням норм процесуального права та з неправильним застосуванням Закону України про кримінальну відповідальність, який просить скасувати та перекваліфікувати його дії із ст.115 КК України, на ст.118 КК України та призначити відповідне покарання.

Вважає, що події, внаслідок яких настала смерть потерпілого ОСОБА_15 є самообороною (перевищення меж необхідної оборони).

Зазначає, що в матеріалах кримінального провадження відсутні докази на підтвердження його вини у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України.

В апеляційній скарзі адвокат ОСОБА_14 , вважаючи оскаржуваний вирок поспішним та передчасним, просить правову кваліфікацію у вироку змінити, та перекваліфікувати дії обвинуваченого ОСОБА_8 з ч.1 ст.115 КК України на ст.118 КК України та вважати його засудженим за ст.118 КК України.

Вказує, що в обстановці, яка склалася ОСОБА_8 вважав, що мало місце реальне посягання на його життя і він не усвідомлював, і не міг усвідомити помилковість свого припущення. Давав собі достатні підстави вважати, що є загроза для нього, тому фактично був шокований діями ОСОБА_15 , що позбавляло ОСОБА_8 можливості достатньою мірою контролювати свої дії. Тим самим він перевищив межі необхідної оборони, застосувавши засоби, явно невідповідні характеру й небезпеці посягання на його життя, в приміщенні його квартири.

Звертає увагу, що наявні у ОСОБА_8 тілесні ушкодження, характерні для його самозахисту (оборони від нападу). Крім того, ОСОБА_8 після події сам викликав швидку і поліцію, коригуючи по телефону правильність їх прибуття до місця події.

Вважає, що судом не у повній мірі було враховано встановлені пом`якшуючі обставини, тому покарання призначене ОСОБА_8 є суворим. Також судом не в повній мірі враховано вказані по кримінальному провадженні обставини, не враховано покази обвинуваченого, як він пояснив, умови та обставини, які передували цим подіям. Зазначене перешкоджало суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

В апеляційній скарзі потерпіла ОСОБА_11 , вважаючи вирок таким, який ухвалено з неправильним застосуванням Закону України про кримінальну відповідальність та призначено обвинуваченому покарання, яке не відповідає тяжкості кримінального правопорушення і особі обвинуваченого, безпідставно прийняв рішення про зменшення її позовних вимог, просить скасувати вирок в частині призначеного покарання, а також в частині вирішення цивільного позову щодо позовних вимог про відшкодування моральної шкоди (часткового задоволення позовних вимог в цій частині). Ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_8 за ч.1 ст.115 КК України призначити покарання у виді 15 років позбавлення волі. Стягнуто з обвинуваченого ОСОБА_8 на її користь в рахунок відшкодування моральної шкоди, завданої кримінальним провадженням, 1000000 грн. У іншій частині вирок залишити без змін.

Вважає, що суд призначив міру покарання ОСОБА_8 , яка не відповідає обставинам вчиненого, особі обвинуваченого та його ставленню до вчинених ним дій. Зокрема, оцінюючи особу обвинуваченого суд не врахував обставину, яку сам же і встановив в ході розгляду справи, оскільки не врахував, що дії ОСОБА_8 пов`язані із самоушкодженням, не є простою нещирістю у показаннях, а являють собою спосіб приховування злочинних дій, вчинених ним же. При цьому, дії, пов`язані із приховуванням власного злочину, поєднані із вчиненням завідомо неправдивого повідомлення про вчинення злочину з боку потерпілого, адже відповідно до рапорту чергового, долученого до справи, ОСОБА_8 зателефонував до поліції і повідомив про факт нападу на нього. Такі дії, окрім ставлення ОСОБА_8 до конкретно вчиненого злочину, характеризують його як особу в цілому, для якої вбивство іншої особи не викликало жодних сумнівів у подальших діях.

Зазначає, що тілесні ушкодження у ОСОБА_15 за кількісною ознакою є набагато чисельнішими, ніж виявлені у ОСОБА_8 .

Вказує, що судом також не враховано, що відповідно до висновку судового медичного експерта № 05-6-02/363, в крові потерпілого виявлено вміст алкоголю, який співрозмірний тяжкому ступеню сп`яніння. Таким чином, заподіянню смертельних ушкоджень сину потерпілої у даному кримінальному провадженні, який в силу стану сп`яніння не міг здійснювати адекватного опору, перебувало його жорстоке побиття ОСОБА_8 , адже на його тілі виявлено тілесні ушкодження, характерні для ушкоджень отриманих при самозахисті.

Потерпіла також вважає, що не відповідають дійсності твердження суду про позитивні характеристики на ОСОБА_8 за місцем проживання, оскільки характеристика на останнього містить відомості лише про відсутність компрометуючих даних відносно нього. В відомості про відсутність роботи потерпіла вважає такими, що характеризують особу обвинуваченого з негативної сторони.

Звертає увагу, що під час судових засідань обвинувачений не висловив сумнівів щодо правильності та правомірності своїх дій. Не висловив жодного слова співчуття як до потерпілого, так і до неї, як до його матері. Не просив вибачення. Ні словами, ні виглядом не висловив жодного наміру на відшкодування завданої матеріальної шкоди.

Щодо цивільного позову потерпіла зазначає, що приймаючи рішення про часткову відмову в задоволенні позовних вимог, суд не врахував, що обвинувачений позбавив життя єдиного її близького родича і на разі вона внаслідок саме його дій залишилася одинокою. Крім того, внаслідок завданої їй моральної шкоди у майбутньому їй потрібні будуть кошти на лікування, адже на даний час вона не може нормально жити, не спить ночами, а тоді коли засинає, їй сниться син, в кожному зустрічному чоловікові на вулиці, вона бачить сина, а тому навіть перебування на вулиці для неї є тягарем. Також, на даний час виникли труднощі на роботі, позаяк вона працює вчителем і постійно спілкується з дітьми, але моральні переживання в наслідок втрати сина заважають їй виконанню роботи щодо викладення матеріалу учням.

На апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_16 представником потерпілої подані заперечення, які зводяться до безпідставності апеляційних вимог сторони захисту.

Заслухавши суддю-доповідача, думки обвинуваченого ОСОБА_8 та його захисників ОСОБА_9 і ОСОБА_17 в підтримку вимог апеляційних скарг обвинуваченого та захисника ОСОБА_16 в повному обсязі, тоді як у задоволенні апеляційних скарг прокурора і потерпілої просили відмовити, прокурора ОСОБА_6 , яка повністю підтримала апеляційну скаргу прокурора та не зеперечувала проти повного задоволення апеляційної скарги потерпілої, прокурора ОСОБА_7 , яка частково підтримала апеляційну скаргу прокурора, та яка не заперечувала проти задоволення апеляційної скарги потерпілої, при цьому прокурори просили відмовити у задоволенні апеляційних скарг обвинуваченого та його захисника, потерпілу ОСОБА_11 та її представника ОСОБА_12 , які просила задовольнити апеляційну скаргу потерпілої, щодо апеляційної скарги прокурора не заперечували проти її задоволеня, та просили відмовити у задоволенні апеляційних скарг обвинуваченого і його захисника, вивчивши матеріали кримінального провадження, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги прокурора, обвинуваченого, захисника та потерпілої до задоволення не належить.

Частиною 1 статті 404 КПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду першої інстанції у межах апеляційної скарги.

Відповідно до частин 1-4 статті 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених КПК України. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 КПК України. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

На думку суду апеляційної інстанції, суд першої інстанції в повній мірі дотримався зазначених вимог кримінального процесуального закону.

Так, висновки міськрайонного суду щодо доведеності винуватості ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, за яке його засуджено, відповідають фактичним обставинам провадження, що ґрунтуються на всебічному, повному та об`єктивному дослідженні доказів, яким суд дав правильну правову оцінку, відповідно до ст.94 КПК України.

Дії обвинуваченого ОСОБА_8 за ч.1 ст.115 КК України, як вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині, судом першої інстанції кваліфіковано вірно.

В суді першої інстанції обвинувачений ОСОБА_8 , заперечивши свою винуватість у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, показав, що з покійним ОСОБА_15 він знайомий із дитинства, приятелював із ним, разом працювали на пилорамі, з яким іноді спільно вживали алкоголь. 17 грудня 2022 року о 13 год. він зателефонував ОСОБА_15 та запропонував зустрітися і випити вина. Зустрівшись, разом пішли на залізничну станцію ім.Шевченка у м.Сміла, де у аптеці ОСОБА_15 придбав три флакони спирту ємністю по 100 мл кожен, тоді як він придбав 0,5 л напою «Кока-кола». ОСОБА_15 вжив невелику кількість спирту. О 15 год. вони з ОСОБА_15 прийшли до нього додому за адресою: АДРЕСА_2 , де вжили по 100 грамів розведеного з водою спирту. О 16 год. вони знову пішли до станції ім.Шевченка, де він придбав у аптеці ще 100 мл спирту. Після цього, ОСОБА_15 пішов додому за тютюном, а він сам пішов до своєї квартири. О 19 год. ОСОБА_15 зателефонував йому та прийшов до його квартири. Він йшов попереду, а ОСОБА_15 позаду. У цей момент він відчув удар в голову, від якого упав на спину та втратив свідомість. Коли прийшов до тями, то ОСОБА_15 сидів на дивані та розмовляв по телефону, а потім сів на нього і почав бити кулаками в обличчя, намагався відкусити ланцюжок, який був у нього на шиї. Він почав відповзати, але ОСОБА_15 його не відпускав, кусав, зокрема за ніс. Він дотягнувся рукою до тумбочки, правою рукою взяв із неї кухонний ніж, яким двічі ударив ОСОБА_15 . Куди саме наносив удари не дивився. У момент нанесення ударів він уже піднявся на ноги. ОСОБА_15 також стояв на ногах, однак після ударів ножем той упав на спину та почав видавати неприродні звуки. Після цього він відразу телефоном викликав поліцію та швидку.

Також ОСОБА_8 показав, що удар по голові, від якого він втратив свідомість, ОСОБА_15 наніс йому цеглиною, яку підібрав у коридорі. У день події вони з потерпілим не сварилися, останній був доброю людиною. Поліцейським він відразу пояснював, що діяв захищаючись. Під час слідчого експерименту взуття потерпілого знаходилося на батареї опалення. У ході бійки він також укусив потерпілого за пальця. Удар цеглиною прийшовся йому в область лоба, від якого сталося розсічення шкіри і яке пізніше зашивали в лікарні, куди його доставили поліцейські. Не знає якою рукою ОСОБА_15 тримав цеглину, коли наносив удар. Цеглину він не чіпав.

Незважаючи на зайняту обвинуваченим ОСОБА_8 позицію щодо невизнання винуватості у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України, за обставин, встановлених та наведених у вироку суду першої інстанції, вона підтверджується безпосередньо дослідженими в судовому засіданні, перевіреними судом першої інстанції в їх сукупності, та наведеними у вироку доказами, які також частково досліджені судом апеляційної інстанції.

Зокрема, показаннями потерпілої ОСОБА_11 , даними нею суду першої інстанції, про те, що покійний ОСОБА_15 є її сином. З обвинуваченим вона не знайома. Із сином ОСОБА_15 вони проживали разом у одній квартирі, який останнім часом працював на пилорамі, спиртного удома не вживав, у стані алкогольного сп`яніння не приходив, друзів не запрошував. У день події 17 грудня 2022 року близько 14 год., після розмови із кимось по телефону, він пішов із квартири, а куди їй не відомо, який додому вже не повернувся. Останній раз спілкувалася з сином о 19 год. 25 хв. Уранці працівники поліції повідомили їй, що син загинув.

Показаннями, допитаної місцевим судом в якості свідка ОСОБА_18 про те, що вона працює фельдшером швидкої допомоги. Із потерпілою та обвинуваченим не знайома, останнього бачила лише на місці події. 17 грудня 2022 року близько 20 год. 30 хв. надійшов виклик за адресою: м.Сміла, пров.Захисників України. Коли карета швидкої медичної допомоги прибула на місце, то там уже були працівники поліції. Всередині квартири було багато слідів крові. Потерпілий лежав на підлозі із ножовими пораненнями, як пізніше з`ясувалося було три поранення. Обвинувачений у цей час був у кайданках. Він перебував у стані алкогольного сп`яніння, однак поводив себе адекватно. Візуально у обвинуваченого були на тілі садна, сліди крові, зокрема на руках. На місці йому була надана допомога, оброблені рани. Рани обробляв фельдшер ОСОБА_19 . У кімнаті, в якій на підлозі лежав потерпілий, на столі стояв посуд. Також у кімнаті, де лежав потерпілий, на підлозі знаходилася цеглина. Обвинувачений розповідав, що вони із потерпілим билися, останній його ударив цеглиною, після чого він почав захищатися та наніс потерпілому тілесні ушкодження. До місця події вони їхали 10 хвилин, оскільки виклик був на вулицю, а виявилося що це провулок. Коли вона оглядала потерпілого та констатувала смерть потерпілого, тіло вже було холодне. Футболка була задерта до грудей, а штани трішки приспущені. Під час огляду одяг з потерпілого не знімали, зокрема взуття чи біжутерію. Обвинувачений не заперечував проти знаходження в квартирі працівників поліції. Тіло потерпілого лежало головою до дверей, а цеглина знаходилася біля дверної пройми.

Показаннями свідка ОСОБА_20 , допитаного в судовому засіданні про те, що він працює майстром на пилорамі ТОВ «Проліс-18». З ОСОБА_8 та з покійним ОСОБА_15 він знайомий, з якими працював на пилорамі. Обвинувачений іноді не виходив на роботу, одного разу прийшов у стані алкогольного сп`яніння, у зв`язку із чим не був допущений до роботи. Агресивності у нього не спостерігав.

Показаннями свідка ОСОБА_21 , допитаного в судовому засіданні про те, що він працює на пилорамі, де і познайомився із обвинуваченим ОСОБА_8 та потерпілим ОСОБА_15 . Проживає близько 1,5 року у товариша в квартирі АДРЕСА_4 будинку, в якому проживає і обвинувачений. Іноді ОСОБА_8 запрошував його до себе у квартиру для спільного вживання алкоголю. Квартира, в якій він проживає, суміжна через стіну із квартирою обвинуваченого, а тому він чув, що до ОСОБА_8 . нерідко приходили компанії. 17 грудня 2022 року він прийшов додому з роботи після 18 год. До нього завітав правоохоронець та повідомив, що сталося вбивство. Перед тим гучного шуму він не чув, лише чув звуки розмов, але не зрозуміло з якої конкретно квартири. У той день ОСОБА_8 і ОСОБА_15 він не зустрічав. Із ОСОБА_15 у всіх на роботі були нормальні стосунки, він був дружньою людиною, агресію не проявляв.

Показаннями свідка ОСОБА_22 , допитаної в судовому засіданні про те, що з потерпілим та обвинуваченим вона не знайома. Працює близько десяти років на посаді завідувача у аптеці «Надія», що по АДРЕСА_5 . У продажу в аптеці є розчин спирту для поверхневого застосування. Обвинувачений на обличчя їй знайомий, однак не знає за яких обставин його бачила. Їй не запам`яталося, щоб хтось у середині грудня 2022 року приходив у аптеку купувати спиртовий розчин, хоча його купують часто, в пляшечках по 100 мл. Вона постійно працює на касі, однак не впевнена, що 17 грудня 2022 року була на роботі.

Показаннями свідка ОСОБА_23 , допитаного в судовому засіданні про те, що він працює фельдшером виїзної бригади швидкої допомоги. 17 грудня 2022 року близько 20 год. 30 хв. надійшло повідомлення про виклик швидкої на АДРЕСА_6 (після перейменування - Захисників України), номера будинку не пам`ятає. Але це виявилася невірна адреса. Після зв`язку із диспетчером та ініціатором виклику було з`ясовано, що адреса виклику знаходиться не по вулиці, а по провулку із тим же найменуванням. Дісталися до адреси за 10-15 хвилин. У квартирі був присутнім обвинувачений, а також покійний ОСОБА_15 . Відносно вхідних дверей обвинувачений знаходився у ближній кімнаті, а тіло потерпілого лежало подалі, у іншій. У коридорі на підлозі були сліди крові. Він бачив ніж у тій кімнаті, де знаходилося тіло, однак точного місцезнаходження цього предмету не пам`ятає. Це був кухонний ніж із коричневою рукояткою, на якому були сліди крові. Труп лежав обличчям догори, головою до дверної пройми. На трупі були колоті рани грудної клітки зліва. Одна нижче, а інша вище. ОСОБА_8 розповідав, що вони з потерпілим спільно вживали алкоголь, між ними виникла суперечка, у ході якої обвинувачений, обороняючись, наніс потерпілому тілесні ушкодження, ударивши ножем, при цьому неодноразово стверджував, що захищався. Від обвинуваченого був відчутний запах алкоголю, у якого було садно на лобній ділянці голови зліва та якому була надана первинна допомога (бинтуванням). Ушкоджень носа чи інших видимих травм не пам`ятає. Трупного заклякання у потерпілого не спостерігалося, у якого не спостерігалося трупних плям, оскільки мало місце значне забруднення кров`ю.

Також винуватість ОСОБА_8 підтверджується письмовими доказами, які були предметом безпосереднього дослідження судом першої інстанції, зокрема, даними:

- протоколу огляду від 17 грудня 2022 року із додатками: флеш носієм, таблицею зображень, відповідно до даних якого слідчим 17 грудня 2022 року в період часу з 23 год. 06 хв. по 01 год. 59 хв. 18 грудня 2022 року, у присутності понятих та спеціалістів, з використанням цифрової відеокамери проведено огляд квартири АДРЕСА_3 , в ході якого, серед іншого, виявлено труп особи чоловічої статі з проникаючими пораненнями грудної клітки та іншими ушкодженнями, ніж загальною довжиною 33 см з плямами речовини бурого кольору та ін. Під час огляду місця події вилучено: скляну пляшку з під горілки «Green Day», дві скляні чарки, дві чашки, мобільний телефон «Huaway», мобільний телефон «LG», цеглина із слідами РБК (речовина бурого кольору), портсигар з РБК, ніж зі слідами РБК, три змиви РБК, зрізи нігтів трупа ОСОБА_15 , змиви з долоней трупа ОСОБА_15 , п`ять зразків волосся трупа ОСОБА_15 . Запис цієї слідчої дії на флеш носії, здійснений за допомогою відеозаписувального технічного засобу, відтворений та переглянутий у судовому засіданні під час судового розгляду;

- висновку судово-медичної експертизи трупа від 08 березня 2023 року № 05-6-02/363 згідно якого: 1. Смерть ОСОБА_15 настала від проникаючих поранень грудної клітки, які супроводжувалися масивною кровотечею після ушкодженнями її органів і ушкодження прилеглих органів черевної порожнини та отяготилося гострою крововтратою із недокрів`ям судин внутрішніх органів. 2. Ступінь прояву трупних явищ дозволяє думати про те, що із моменту до моменту дослідження трупа в моргу пройшло більше 24 годин. 3. При судово-медичній експертизі трупа виявлена наступні ушкодження: А) Проникаюче поранення передньої поверхні нижньої третини грудної клітки зліва із раною №1 в даній області та раневим каналом від неї, що проходить із ушкодженням 6-го ребра, наскрізь навколосерцевої сумки і серця та діафрагми і печінки, а також передньої стінки шлунку, проникаюче поранення бічної поверхні нижньої третини грудної клітки зліва із раною №2 в даній області та раневим каналом від неї, що проходить із ушкодженням м`язів 8-го міжребірного проміжку, діафрагми та селезінки, проникаюче поранення лівої пахвової западини із раною №3 в даній області та раневим каналом від неї, що проходить із ушкодженням м`язів 8-го міжребірного проміжку та легені, крововиливи у тканини по ходу раневих каналів, крововилив в лівій грудній порожнині (1500 мл), крововилив у черевній порожнині (500 мл). Дані ушкодження є колото-різаними і виникли від дії якогось знаряддя, що володів властивостями плаского колюче-ріжучого та мав гостру ріжучу кромку (лезо) та обух з добре вираженими ребрами, можливо типу ножа, прижиттєві, по давнині спричинення, враховуючи дані судово-гістологічної експертизи, можуть відповідати проміжку часу близькому терміну 15-40 хвилин до моменту смерті, містять ознаку ТЯЖКОГО тілесного ушкодження, а саме небезпека для життя. Смерть гр. ОСОБА_15 перебуває у прямому причинному зв`язку із даними ушкодженнями. Б) Синці на передній поверхні правої-вушної раковини, в правій виличній області, на спинці носу, на верхній і нижній губі зліва, суцільний синець на повіках правого ока, садно в області зовнішнього кута правого ока і під лівим оком, синці на тильній поверхні правої кисті, синець на тильній поверхні лівої кисті, синець правої гомілки із садном на своїй поверхні, синець правої гомілки, садни правої гомілки, синці лівих стегна і гомілки, синець на передній поверхні лівої ступні. Дані ушкодження виникли від дії твердого тупого предмета, прижиттєві, спричинені не більше ніж за добу перед моментом смерті, містять ознаку, примінюючи їх до живих людей, ЛЕГКОГО тілесного ушкодження. 4. В крові виявлено етиловий спирт, кількість якого, примінюючи до живих людей, відповідає тяжкому ступеню алкогольного оп`яніння;

- висновку судово-медичної експертизи від 10 лютого 2023 року № 05-6-01/012 згідно якого: 1-4. Згідно даних наданих медичних документів у гр. ОСОБА_8 мало місце наступне: А) рана лобу, яка лікарем діагностовано як забійна; Б) садна носу і грудної клітки з обох боків та рана-садно правої кисті, яка лікарем діагностовано як кусана. Дані ушкодження виникли від дії твердого тупого предмета, могли бути спричинені за механізмом, який вказаний у постанові, не виключено, що за давністю спричинення можуть відповідати часу події, що зазначений у постанові, і за ознакою: ушкодження пункту «А» - короткочасного розладу здоров`я відноситься до категорії ЛЕГКИХ, що спричинило короткочасний розлад здоров`я; ушкодження пункту «Б» - відсутності короткочасного розладу здоров`я відносяться до категорії ЛЕГКИХ. 5. На ділянках тіла гр. ОСОБА_8 , а саме верхні та нижні кінцівки, які, як правило, зазвичай підставляються під удари, або ними вони наносяться, за механізмом боротьби чи самооборони мало місце ушкодження у вигляді «… рана-садно правої кисті, яка лікарем діагностовано як кусана…»;

- протоколу огляду місця події від 19 грудня 2022 року відповідно якого, слідчим проведено огляд у приміщенні моргу КНМ « ІНФОРМАЦІЯ_2 » під час якого вилучено предмети одягу ОСОБА_15 ;

- протоколу слідчого експерименту від 23 грудня 2022 року за участю підозрюваного ОСОБА_8 з додатком флеш-носієм із відеозаписом, відтвореним у судовому засіданні, під час якого підозрюваний відтворив власну версію обстановки події, власні дії та дії потерпілого під час події, яка мала місце 17 грудня 2022 року у квартирі АДРЕСА_3 ;

- висновку судово-дактилоскопічної експертизи від 19 січня 2023 року № СЕ-19/124-23/229-Д згідно якого, на поверхнях ножа слідів папілярних узорів не виявлено;

- висновку судово-медичної цитологічної експертизи від 06 лютого 2023 року №05-5-06/14 згідно якого, у помарках бурого кольору на руків`ї ножа та речовини бурого кольору на клинку ножа виявлено кров людини, що належить особі чоловічої генетичної статі і її походження від потерпілого ОСОБА_15 не виключається, а даних про походження крові від підозрюваного ОСОБА_24 не отримано;

- висновку судово-медичної імунологічної експертизи від 27 січня 2023 року №05-1-08/13 згідно якого, кров трупа ОСОБА_15 відноситься до групи О з ізогемаглютинінами анти-А і анти-В за ізосерологічною системою АВО;

- висновку судово-медичної імунологічної експертизи від 13 січня 2023 року №05-1-09/07 згідно якого, кров підозрюваного ОСОБА_8 відноситься до групи АВ ізосерологічної системи АВО;

- висновку судово-медичної цитологічної експертизи від 17 січня 2023 року №05-5-06/02 згідно якого, виявлена на цеглині кров може походити від підозрюваного ОСОБА_8 . Походження крові від потерпілого ОСОБА_15 не виключається лише у вигляді домішки;

- висновку судово-медичної цитологічної експертизи від 17 січня 2023 року №05-5-06/02 згідно якого, кров у піднігтьовому вмісті з обох рук підозрюваного ОСОБА_8 , могла походити від трупа ОСОБА_15 ;

- висновку судово-медичної цитологічної експертизи від 17 січня 2023 року №05-5-06/03 згідно якого, кров у піднігтьовому вмісті з обох рук трупа ОСОБА_15 , могла походити від трупа ОСОБА_15 ;

- висновку судово-медичної імунологічної експертизи від 25 січня 2023 року №05-1-08/14 згідно якого, у слідах на портсигарі знайдена кров людини, походження якої від трупа ОСОБА_15 не виключається;

- висновку судово-медичної імунологічної експертизи від 27 січня 2023 року №05-1-08/15 згідно якого, кров, яка знайдена у змивах з долонь правої та лівої рук підозрюваного ОСОБА_8 , може походити від самого підозрюваного ОСОБА_8 , домішка крові трупа ОСОБА_15 не виключається;

- висновку судово-медичної імунологічної експертизи від 30 січня 2023 року № 05-1-08/11 згідно якого, кров людини, яка знайдена в слідах на джинсових штанях, спортивній куртці потерпілого ОСОБА_15 , може походити від трупа ОСОБА_15 ;

- висновку судово-медичної імунологічної експертизи від 30 січня 2023 року №05-1-08/10 згідно якого, кров людини, яка знайдена в слідах крові людини на футболці та кофті потерпілого ОСОБА_15 , могла походити від трупа ОСОБА_15 , даних про походження крові від підозрюваного ОСОБА_8 не виявлено;

- висновку судово-медичної імунологічної експертизи від 30 січня 2023 року №05-1-08/16 згідно якого, кров, яка знайдена у слідах крові людини на марлевих тампонах зі змивами підлоги в коридорі, з холодильника в кімнаті №2, з бильця з дивану з кімнати №2 можуть походити від підозрюваного ОСОБА_8 , домішка крові трупа ОСОБА_15 не виключається;

- висновку судово-медичної імунологічної експертизи від 31 січня 2023 року №05-1-08/12 згідно якого, кров людини, яка знайдена в слідах крові людини на штанях та спортивній кофті підозрюваного ОСОБА_8 , могла походити від самого підозрюваного ОСОБА_8 , домішка крові трупа ОСОБА_15 не виключається;

- протоколу огляду предмета від 23 лютого 2023 року з фототаблицею згідно якого, слідчим оглянуто ніж зі слідами крові людини, що був вилучений 17 грудня 2022 року під час огляду у квартирі АДРЕСА_3 ;

- висновку судово-медичної експертизи від 10 березня 2023 року №05-6-01/070 згідно якого, тілесні ушкодження, які мали місце на трупі гр. ОСОБА_15 , НЕ могли бути спричинені за механізмом утворення, який гр. ОСОБА_8 вказав під час проведення за його участю слідчого експерименту від 23 грудня 2022 року. Не виключено, що серед тілесних ушкоджень, які мали місце на трупі гр. ОСОБА_15 , за тим механізмом утворення, який гр. ОСОБА_8 вказав під час проведення за його участю слідчого експерименту від 23 грудня 2022 року, могли виникнути ті, які зазначені в підпункті «А» пункту 3 підсумкової частини Висновку експерту №05-6-02/363 від 08 березня 2023 року, а саме:… Проникаюче поранення передньої поверхні нижньої третини грудної клітки зліва із раною №1 в даній області та раневим каналом від неї, що проходить із ушкодженням 6-го ребра, наскрізь навколосерцевої сумки і серця та діафрагми і печінки, а також передньої стінки шлунку, проникаюче поранення бічної поверхні нижньої третини грудної клітки зліва із раною №2 в даній області та раневим каналом від неї, що проходить із ушкодженням м`язів 8-го міжребірного проміжку, діафрагми та селезінки…»;

- висновку судово-медичної експертизи від 10 березня 2023 року №05-6-01/069 згідно якого, не виключено, що тілесні ушкодження, які мали місце на трупі гр. ОСОБА_15 , а саме: «... Проникаюче поранення передньої поверхні нижньої третини грудної клітки зліва із раною №1 в даній області та раневим каналом від неї, що проходить із ушкодженням 6-го ребра, наскрізь навколосерцевої сумки і серця та діафрагми і печінки, а також передньої стінки шлунку, проникаюче поранення бічної поверхні нижньої третини грудної клітки зліва із раною №2 в даній області та раневим каналом від неї, що проходить із ушкодженням м`язів 8-го міжребірного проміжку, діафрагми та селезінки, проникаюче поранення лівої пахвової западини із раною №3 в даній області та раневим каналом від неї, що проходить із ушкодженням м`язів 8-го міжребірного проміжку та легені…», могли бути заподіяні ножем, який наданий на експертизу;

- висновку судово-психіатричного експерта від 22 лютого 2023 року №98 згідно якого, станом на 17 грудня 2022 року по теперішній час ОСОБА_8 виявляв і виявляє ознаки змішаного розладу особистості емоційно нестійкого, дисоціального типу в стані компенсації та розлади психіки і поведінки внаслідок алкоголю з синдромом залежності, що враховуючи не психотичний рівень розладів, помірну вираженість та компенсованість психопатичних рис характеру, збереженість інтелектуально-мнестичних функцій, критичних і прогностичних функцій - не позбавляло на вказаний період часу та не позбавляє на теперішній час його здатності усвідомлювати свої дії та свідомо керувати ними, не перешкоджає йому брати участь у слідчих діях та в судовому засіданні. Застосування примусових заходів медичного характеру, передбачених ст.94 КК України, ОСОБА_8 не потребує.

Під час дослідження у ОСОБА_8 виявлено прояви самовпевненості, стенічності, виверткості, намагання постати в кращому світлі, стенічність та безапеляційність у судженнях, приховування та призменшення наркоанамнезу.

Зазначений висновок експерта від 22 лютого 2023 року №98 також було досліджено повторно апеляційним судом за клопотанням прокурора ОСОБА_7 та представника потерпілої адвоката ОСОБА_12 (Т.1 а.п.129-131).

Відповідно до положень Конституції України, з урахуванням практики Європейського суду з прав людини, вимог ст.17 КПК України, якою регламентовано принцип презумпції невинуватості та забезпечення доведеності вини, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, отриманих незаконним шляхом, а усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на користь такої особи.

У рішенні Конституційного Суду України від 20.10.2011 № 12рп/2011 (справа № 1-31/2011) зазначено, що визнаватися допустимими і використовуватись як докази у кримінальній справі можуть тільки фактичні дані, одержані відповідно до вимог кримінального процесуального законодавства. Перевірка доказів на їх допустимість є найважливішою гарантією забезпечення прав і свобод людини та громадянина у кримінальному процесі й ухвалення законного та справедливого рішення у справі.

Колегія суддів уважає безпідставними посилання обвинуваченого ОСОБА_8 про відсутність у матеріалах кримінального провадження доказів на підтвердження його вини у вчиненні кримінального правопорушення за ч.1 ст.115 КК України, оскільки наявні у матеріалах кримінального провадження докази, досліджені судом першої інстанції, відповідають критеріям, передбаченим ст.85 КПК України та які підтверджують існування обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні та інших обставин, які мають для нього значення.

Щодо перекваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_8 з ст.115 КК України, на ст.118 КК України, про що просить обвинувачений та сторона захисту, колегія суддів виходить з наступного.

Так, за нормативним визначенням умисне вбивство (ст. 115 КК України) з об`єктивної сторони характеризується дією або бездіяльністю у вигляді протиправного посягання на життя людини, наслідками у вигляді смерті та причинним зв`язком між зазначеними діяннями та наслідками, а з суб`єктивної сторони - умисною формою вини (прямим або непрямими умислом), коли винний усвідомлює, що може заподіяти смерть особі, передбачає такі наслідки і бажає або свідомо припускає їх настання.

Такі самі ознаки об`єктивної та суб`єктивної сторони характерні і для умисного вбивства, вчиненого при перевищенні меж необхідної оборони (ст.118 КК України). Проте, на відміну від умисного вбивства, відповідальність за вчинення якого передбачена ст.115 КК України, обов`язковою ознакою суб`єктивної сторони злочину, передбаченого ст.118 КК України, є мотив діяння захист винною особою охоронюваних законом прав та інтересів від суспільно небезпечного посягання.

Згідно із ч. 1ст. 36 КК України необхідною обороною визнаються дії, вчинені з метою захисту охоронюваних законом прав та інтересів особи, яка захищається, або іншої особи, а також суспільних інтересів та інтересів держави від суспільно небезпечного посягання шляхом заподіяння тому, хто посягає, шкоди, необхідної і достатньої в даній обстановці для негайного відвернення чи припинення посягання, якщо при цьому не було допущено перевищення меж необхідної оборони.

Перевищенням меж необхідної оборони визнається умисне заподіяння тому, хто посягає, тяжкої шкоди, яка явно не відповідає небезпечності посягання або обстановці захисту (ч.3 ст.36 КК України).

До критеріїв визначення правомірності необхідної оборони належать: наявність суспільно небезпечного посягання, його дійсність та об`єктивна реальність, межі захисних дій, які б не перевищували меж необхідності, а шкода особі, яка здійснює посягання, не перевищувала б ту, яка для цього необхідна.

Для вирішення питання про кваліфікацію складу злочину, пов`язаного з умисним позбавленням життя особи, зокрема щодо відсутності чи наявності стану необхідної оборони, перевищення її меж, суд у кожному конкретному випадку, враховуючи конкретні обставини справи, повинен здійснити порівняльний аналіз та оцінити наявність чи відсутність акту суспільно небезпечного посягання й акту захисту, встановити їх співвідношення, відповідність чи невідповідність захисту небезпечності посягання.

У разі, коли визначальним у поведінці особи було не відвернення нападу та захист, а бажання спричинити шкоду потерпілому (розправитися), такі дії за своїми ознаками не становлять необхідної оборони, вони набувають протиправного характеру і мають розцінюватись на загальних підставах.

Перевіркою матеріалів кримінального провадження встановлено, що згідно обставин, які передували скоєнню злочину, а саме, розпивання спиртних напоїв, взаємовідносин засудженого та потерпілого, при цьому останній, як зазначає обвинувачений, наніс йому удар по голові цеглиною, від якого він втратив свідомість, та в подальшому сів на нього і бив кулаками в обличчя та кусав, зокрема, за ніс.

Тобто, потерпілий ОСОБА_15 наносив обвинуваченому ОСОБА_8 удари за відсутності будь-яких знарядь. Дані обставини не свідчать, що такі дії потерпілого, потребували захисту, який був застосований засудженим. А з урахуванням способу та знаряддя вчинення злочину, характеру, ударів, який були нанесені потерпілому, механізму утворення та локалізації поранень завданих потерпілому в область лівої частини грудної клітини, де знаходиться життєво важливий орган, наслідки його діяння у виді смерті потерпілого та причинний зв`язок між діями та наслідком, тому суд дійшов обґрунтованого висновку про те, що такі дії за своїми ознаками не становлять необхідної оборони, натомість ними доведена винуватість ОСОБА_8 в умисному протиправному заподіянні смерті ОСОБА_15 та правильно кваліфікував його дії за ч.1 ст.115 КК України.

Доводи апеляційних скарг обвинуваченого та сторони захисту про те, що обвинувачений оборонявся від неправомірних дій потерпілого і діяв в стані необхідної оборони є необґрунтованими, оскільки статтею 36 КК України передбачено право на захист не від будь-якого протизаконного вчинку, а лише від суспільно-небезпечного посягання. Будь-яких доказів, які б свідчили, що потерпілий ОСОБА_15 вчинив суспільно-небезпечне посягання щодо ОСОБА_8 , у зв`язку з чим останній міг перебувати у стані необхідної оборони, немає.

Крім того, згідно з висновком судово-медичної експертизи від 10 березня 2023 року №05-6-01/070, тілесні ушкодження, які мали місце на трупі гр. ОСОБА_15 , не могли бути спричинені за механізмом утворення, який гр. ОСОБА_8 вказав під час проведення за його участю слідчого експерименту від 23 грудня 2022 року.

Також у матеріалах кримінального провадження відсутні докази на підтвердження того, що потерпілий ОСОБА_25 вчинив будь-які дії, які за своїм характером та об`єктивними проявами могли бути розцінені як такі, що досягли ступеню суспільної небезпечності, властивого для злочину і викликали би у ОСОБА_8 стан необхідної оборони.

Таким чином обвинувачений, використовуючи ніж і завдаючи ним удар в ліву ділянку грудей, де розташоване серце, не міг не передбачити, що в результаті цих дій потерпілий отримає тілесні ушкодження від яких помре.

Колегія суддів погоджується з висновками місцевого суду про те, що наявне у ОСОБА_8 тілесне ушкодження, а саме, забійна рана лоба не могло утворитися за обставин, які вказав обвинувачений під час судового розгляду, а саме коли він йшов попереду, а ОСОБА_15 позаду, оскільки за таких обставин, у разі нанесення ОСОБА_15 , який перебував позаду ОСОБА_8 , удару цеглиною по голові останнього, який був розташований відносно до ОСОБА_15 спиною, тілесні ушкодження могли виникнути на верхній, бокових та тильній частині голови, натомість за вказаних обставин, тілесні ушкодження, які були виявлені у ОСОБА_8 на лобній частині його голови, утворитися за обставин, про які вказує останній, не могли.

Крім того, судом звернутого увагу, що відповідно до висновків судово-медичних імунологічних експертиз від 30 січня 2023 року №05-1-08/11 та №05-1-08/10, кров людини, яка знайдена в слідах крові людини на футболці, кофті, джинсових штанях спортивній куртці потерпілого ОСОБА_15 , могла походити від трупа ОСОБА_15 , натомість даних про походження крові від підозрюваного ОСОБА_8 не виявлено.

Відсутність на верхньому одязі ОСОБА_15 крові обвинуваченого ОСОБА_8 свідчить про отримання останнім рани лобу, з якої, з огляду на вищевказані обставини, йшла значна кровотеча, після закінчення боротьби з ОСОБА_15 , оскільки у протилежному випадку, внаслідок значної кровотечі з рани ОСОБА_8 та наявності в слідах крові людини, яка знайдена в слідах крові людини на штанях та спортивній кофті підозрюваного ОСОБА_8 , могла походити від самого підозрюваного ОСОБА_8 , домішка крові трупа ОСОБА_15 не виключається, що встановлено висновком судово-медичної імунологічної експертизи від 31 січня 2023 року №05-1-08/12, з урахуванням його боротьби з ОСОБА_15 , у ході якої вони торкалися одягом один до одного, та здійснення дій, направлених на завдання один одному тілесних ушкоджень, зокрема руками, на верхньому одязі ОСОБА_15 мали залишитися сліди крові ОСОБА_8 .

Також судом першої інстанції вірно оцінено нещирість обвинуваченого ОСОБА_8 , про що свідчить і той факт, що як під час огляду квартири, в якій виявлено труп ОСОБА_15 , так і під час огляду трупа останнього у морзі, на ньому не було виявлено взуття, яке у подальшому було виявлено в квартирі ОСОБА_8 на батареї опалення під час проведення з ним слідчого експерименту, що, з урахуванням пори року, яка настала станом на день інкримінованих ОСОБА_8 дій, якою є зима, виключає залишення ОСОБА_15 після його першого у цей день перебування у квартирі ОСОБА_8 взуття та повторного прибуття до квартири ОСОБА_8 без взуття.

З урахуванням вищевикладеного, суд першої інстанції прийшов до вірного висновку, що рана лобу, яка була виявлена у ОСОБА_8 , могла бути отримана обвинуваченим лише після нанесення ним ОСОБА_15 ударів ножем, від яких останній помер, внаслідок чого об`єктивно не могла бути спричинена внаслідок дій ОСОБА_15 .

Крім того, з протоколу огляду квартири АДРЕСА_3 убачається, що мобільний телефон «Huawey», який, відповідно до наданих прокурором доказів, належав ОСОБА_15 , був виявлений в умовно першій кімнаті, натомість труп ОСОБА_15 був виявлений в умовно другій кімнаті.

Отже, доводи обвинуваченого та сторони захисту, викладені в апеляційній скарзі, про вчинення обвинуваченим умисного вбивства при перевищенні меж необхідної оборони та необхідність кваліфікації його дій за ст.118 КК України є безпідставними.

З огляду на наведене, підстав вважати, що докази, покладені судом в основу обвинувального вироку, не відповідають ст.ст.85, 86 КПК України, в частині їх відповідності критеріям належності та допустимості, під час апеляційного перегляду оскаржуваного рішення не здобуто.

Вирішуючи питання про відповідність призначеного ОСОБА_8 покарання, колегія суддів виходить з того, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами.

За змістом ст.65 КК України суд при призначенні покарання повинен врахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Призначаючи ОСОБА_8 покарання судом першої інстанції дотримано вимоги ст.ст.50, 65 КК України та постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання». Зокрема, в повній мірі враховані характер і ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке, з огляду на положення ст.12 КК України, є особливо тяжким злочином, обставини його вчинення, дані про особу винуватого, який раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності, останній раз за вчинення особливо тяжкого злочину, пов`язаного із застосуванням насильства, небезпечного для життя чи здоров`я особи (ч.3 ст.187 КК України), відбував покарання у місцях позбавлення волі, однак у силу ст.89 КК України є таким, що не має судимості, через її погашення, за місцем проживання характеризується позитивно (а.с.46), на обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває, при цьому проходив курс лікування у психіатричній лікарні з діагнозом: «розлади психіки та поведінки внаслідок вживання алкоголю. Агресивна поведінка в стані сп`яніння та шантажні суіцідальні висловлювання», висновок судово-психіатричної експертизи № 98 від 22.02.2023 відповідно до якого, станом на 17.12.2022 по теперішній час ОСОБА_8 виявив і виявляє ознаки змішаного розладу особистості емоційно нестійкого, дисоціального типу в стані компенсації та розлади психіки і поведінки внаслідок алкоголю з синдромом залежності, що враховуючи не психотичний рівень розладів, помірну вираженість та компенсованість психопатичних рис характеру, збереженість інтелектуально-мнестичних функцій, критичних і прогностичних функцій - не позбавляло на вказаний період часу та не позбавляє на теперішній час його здатності усвідомлювати свої дії та свідомо керувати ними, не перешкоджає йому брати участь у слідчих діях та в судовому засіданні, застосування примусових заходів медичного характеру, передбачених ст.94 КК України, ОСОБА_8 не потребує, за відсутності обставин, що його пом`якшують та за обставин, що його обтяжує вчинення кримінального правопорушення в стані алкогольного сп`яніння. З врахуванням зазначеного судом обґрунтовано призначено ОСОБА_8 покарання в межах санкції ч.1 ст.115 КК України у виді позбавлення волі на певний строк.

На думку колегії суддів, покарання ОСОБА_8 призначене за санкцією частини статті КК України у визначених судом межах, відповідатиме загальним засадам призначення покарання, його меті, та не буде становити «особистий надмірний тягар для особи», адже відповідає справедливому балансу між загальними інтересами суспільства, та вимогами захисту основоположних прав особи.

Підстав для пом`якшення ОСОБА_8 призначеного судом покарання, колегією суддів не встановлено. Даних про наявність обставин, що є пом`якшуючими покарання обвинуваченого, з огляду на положення ст.66 КК України, або можуть бути визнані такими, стороною захисту не надано і з матеріалів кримінального провадження не вбачається.

Колегія суддів вважає неприйнятними доводи сторони захисту, викладені в апеляційній скарзі щодо призначеного покарання ОСОБА_8 , яке на його думку є суворим, оскільки місцевий суд призначаючи покарання обвинуваченому в повній мірі врахував вимоги, зокрема, ст.ст.65-67 КК України та вмотивував своє рішення.

Що ж стосується доводів апеляційних скарг прокурора та потерпілої щодо призначеного покарання ОСОБА_8 , яке на їх думку є м`яким, то колегія суддів вважає доводи апеляційних скарг неприйнятними, позаяк при призначенні обвинуваченому ОСОБА_8 відповідного покарання, судом першої інстанції враховано усі обставини вчиненого кримінального правопорушення, спосіб, кількість, характер і локалізацію тілесних ушкоджень, поведінку обвинуваченого під час вчинення злочину та після його вчинення.

Також, при призначенні ОСОБА_8 покарання місцевим судом враховано висновок судово-психіатричної експертизи №98 від 22.02.2023, на який посилається прокурор в своїй апеляційній скарзі.

З врахуванням зазначеного, колегія суддів не знаходить підстав для призначення ОСОБА_8 більш суворого покарання, ніж те, яке призначив суд першої інстанції.

Колегія суддів також цілком погоджується з частковим задоволенням судом першої інстанції цивільного позову потерпілої ОСОБА_11 про відшкодування моральної шкоди, який вирішено з урахуванням положень чинного законодавства, вважаючи суми визначені судом до відшкодування такими, що відповідають критеріям розумності і справедливості.

При цьому, колегія суддів зазначає, що моральну шкоду не можна відшкодувати в повному обсязі, так як немає (і не може бути) точних критеріїв майнового виразу душевного болю, спокою, честі, гідності особи. Буд-яка компенсація моральної шкоди не може бути адекватною дійсним стражданням, тому будь-який її розмір може мати суто умовний вираз. У будь-якому випадку розмір відшкодування повинен бути адекватним нанесеній моральній шкоді.

А тому доводи потерпілої ОСОБА_15 з приводу часткового задоволення місцевим судом цивільного позову в частині розміру стягнутої із обвинуваченого ОСОБА_8 на її користь моральної шкоди є безпідставними.

Розглянувши кримінальне провадження в межах заявлених апеляційних вимог колегія суддів вважає, що вирок міськрайонного суду щодо ОСОБА_8 є законним і обґрунтованим, а підстави, передбачені ст.409 КПК України, в тому числі з наведених в апеляційних скаргах прокурора, обвинуваченого, захисника та потерпілої обставин, для його скасування чи зміни відсутні.

Керуючись ст.ст.404, п.1 ч.1 ст.407, ст.ст.418, 419 КПК України, колегія суддів судової палати, -

у х в а л и л а:

Вирок Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 07 листопада 2023 року щодо ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України, залишити без змін, а апеляційні скарги прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_13 , обвинуваченого ОСОБА_8 і його захисника адвоката ОСОБА_14 та потерпілої ОСОБА_11 , - без задоволення.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена до Верховного Суду протягом трьох місяців в порядку, передбаченому ст.426 КПК України, а засудженим ОСОБА_8 , в той самий строк, з моменту отримання її копії.

Головуючий

Судді