Справа № 202/5023/24
Провадження № 1-кс/202/4105/2024
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 червня 2024 року м. Дніпро

Слідчий суддя Індустріального районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , слідчого ОСОБА_3 , прокурора ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , захисника ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Індустріального районного суду м. Дніпропетровська клопотання слідчий відділу розслідування злочинів загальнокримінальної спрямованості СУ ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_3 , погоджене прокурором у кримінальному провадженні - заступником керівника Дніпровської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону ОСОБА_4 , про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, та додані до клопотання матеріали кримінального провадження, внесеного 09.01.2024 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000008, у відношенні:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Синельникове Дніпропетровської області, одруженого, на утриманні малолітніх та неповнолітніх дітей та осіб з обмеженими можливостями немає, зареєстрованого та фактично мешкаючого за адресою: АДРЕСА_1 .

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3

ст. 332 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Слідчий відділу СУ ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_3 , за погодженням з прокурором, звернувся до слідчого судді з клопотанням про продовження у відношенні ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою із визначенням розміру застави в розмірі 1 514 000 грн., оскільки він обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України.

В обґрунтування вказаного клопотання слідчий посилається на те, що в провадженні слідчого відділу РЗЗС СУ ГУНП в Дніпропетровській області перебувають матеріали досудового розслідування, внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000008 від 09.01.2024, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 332, ч. 1 ст. 263 КК України.

Процесуальне керівництво досудовим розслідуванням здійснюється Дніпровською спеціалізованою прокуратурою у сфері оборони Східного регіону.

Відповідно до ст. 1 Конституції України, Україна є суверенна і незалежна, демократична, соціальна, правова держава, територія якої в межах існуючого кордону є цілісною і недоторканною.

Відповідно до ст. 8 Конституції України, в України визнається і діє принцип верховенства права, Конституція України має найвищу юридичну силу, норми якої є нормами прямої дії.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про державний кордон України», державний кордон України є лінія і вертикальна поверхня, що проходить по цій лінії, які визначають межі території України - суші, вод, надр, повітряного простору.

Згідно ст. 2 вказаного Закону, охорона державного кордону України є невід`ємною складовою загальнодержавної системи захисту державного кордону і полягає у здійсненні Державною прикордонною службою України на суші, морі, річках, озерах та інших водоймах, а також Збройними Силами України у повітряному та підводному просторі відповідно до наданих їм повноважень заходів з метою забезпечення недоторканності державного кордону України.

Відповідно до ч.ч. 2, 5 ст. 2 Закону України «Про прикордонний контроль», прикордонний контроль здійснюється з метою протидії незаконному переміщенню осіб через державний кордон, незаконній міграції, торгівлі людьми, а також незаконному переміщенню зброї, наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, боєприпасів, вибухових речовин, матеріалів і предметів, заборонених до переміщення через державний кордон та забезпечується шляхом установлення режиму в пунктах пропуску через державний кордон та здійснення контролю за його додержанням.

Разом з цим, відповідно до ч. 4 ст. 6 Закону України «Про прикордонний контроль» прикордонний контроль вважається закінченим після надання уповноваженою службовою особою Державної прикордонної служби України дозволу на перетинання державного кордону особою, транспортним засобом, вантажем або після доведення до відома відповідної особи рішення про відмову у перетинанні державного кордону особою, транспортним засобом, вантажем.

Згідно ст. 3 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України», порядок перетинання громадянами України державного кордону України здійснюється в пунктах пропуску через державний кордон України після пред`явлення відповідних документів.

Відповідно до Указу Президента України № 64/2022 у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, в Україні введено воєнний стан. Разом з тим, відповідно до Закону України «Про правовий режим воєнного стану», на період дії правового режиму воєнного стану, чоловікам - громадянам України, віком від 18 до 60 років, а також жінкам -військовозобов`язаним обмежено виїзд за межі території України, крім військовозобов`язаних, які не підлягають призову на військову службу під час мобілізації відповідно до статті 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію».

Відповідно до п. 2-6 Правил перетинання державного кордону України (зі змінами та доповненнями), затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 27.01.1995 № 57: у разі введення на території України надзвичайного або воєнного стану право на перетин державного кордону, крім осіб, зазначених у пунктах 2-1 та 2-2 цих Правил, також мають інші військовозобов`язані особи, які не підлягають призову на військову службу під час мобілізації. Ця норма не поширюється на осіб, визначених в абзацах другому - восьмому частини третьої статті 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», а також пункті 2-14 цих Правил.

Таким чином, відповідно до «Правил перетинання державного кордону громадянами України», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 27.01.1995 № 57, виїзд чоловіків призовного віку за межі України в умовах воєнного стану, за деякими виключеннями, не дозволяються.

Проте, лейтенант ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за попередньою змовою із своїм сином ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , достовірно знаючи про обмеження щодо виїзду громадян України чоловічої статі за кордон на період дії воєнного стану, введеного 24.02.2022 відповідно до Указу Президента України № 64/2022, затвердженого Законом України № 2102-IX від 24.02.2022, строком на 30 діб, який неодноразово продовжено, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, тобто діючи з прямим умислом, з метою особистого збагачення спільно із своїм сином ОСОБА_7 організували незаконне переправлення осіб через державний кордон України поза межами пунктів пропуску до Республіки Молдова за наступних обставин.

Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 27.09.2023 за № 270 лейтенанта ОСОБА_5 призначено на посаду начальника фінансово-економічної служби головного бухгалтера цієї ж військової частини.

Так, на початку січня 2024 року, більш точної дати в ході досудового розслідування не встановлено, у невстановлений досудовим розслідуванням час, ОСОБА_5 зустрівся з ОСОБА_8 за адресою: АДРЕСА_2 , де в ході бесіди ОСОБА_5 запропонував ОСОБА_8 виїхати за межі території України до Республіки Молдова за грошову винагороду та повідомив, що для з`ясування всіх обставин незаконного перетину державного кордону України йому необхідно зустрітись з його сином ОСОБА_7 , який розповість усі деталі.

У подальшому, у період часу з початку січня 2024 року по 12.01.2024 ОСОБА_5 до вказаної злочинної діяльності залучив свого сина громадянина ОСОБА_7 , з яким вступив у попередню змову та спільно розробили план перетину громадянином ОСОБА_8 . державного кордону поза межами пунктів пропуску в напрямку до Республіки Молдова, з метою отримання від ОСОБА_8 незаконної винагороди у виді грошових коштів.

В подальшому, на виконання вказівок ОСОБА_5 , 12.01.2024 ОСОБА_8 зустрівся із ОСОБА_7 за адресою: АДРЕСА_3 , та в ході розмови ОСОБА_7 висловив вимогу про надання грошових коштів у сумі 6800 доларів США, а саме: 3 000 доларів США відразу, за організацію незаконного переправлення ОСОБА_8 через державний кордон України, поза пунктом пропуску у Вінницькій області, 2 300 доларів США особі, яка безпосередньо допоможе перетнути державний кордон України з Республікою Молдова та 1 500 доларів США особі, яка зустріне його вже за межами території України.

В подальшому, в період часу з 19.01.2024 по 31.03.2024 ОСОБА_5 та ОСОБА_8 неодноразово спілкувались з приводу незаконного перетину державного кордону України з Республікою Молдова останнім, під час чого ОСОБА_5 запевняв ОСОБА_8 щодо можливості такого перетину своїми порадами та вказівками, повідомив про те, що вже таким чином ОСОБА_5 та ОСОБА_7 допомогли незаконно виїхати на територію Республіки Молдова іншим особам, а також що всі деталі незаконного виїзду за кордон повідомить його син ОСОБА_7 .

Разом з тим, в період часу з 12.01.2024 по 16.04.2024, ОСОБА_7 неодноразово зустрічався із ОСОБА_8 , та під час зустрічей повідомляв останнього про зможе йому допомогти незаконно перетнути кордон України з Республікою Молдова, повідомляв усі деталі незаконного перетину, а також запевнив, що особисто буде контролювати процес незаконного виїзду ОСОБА_8 за кордон.

В подальшому, 18.04.2024, близько 18 год. 45 хв. ОСОБА_7 прибув до місця проживання громадянина ОСОБА_8 за адресою: АДРЕСА_2 , та під час зустрічі із ОСОБА_8 повідомив останнього про порядок дій для незаконного перетину кордону ОСОБА_8 та розповів усі деталі, що останньому для цього слід зробити.

Після цього, 18.04.2024, близько 18 год. 50 хв., ОСОБА_7 , діючи умисно, з корисливих мотивів, за попередньою змовою групою осіб із військовослужбовцем військової частини НОМЕР_1 лейтенантом ОСОБА_5 , перебуваючи на території домоволодіння за адресою: АДРЕСА_2 , отримав від громадянина ОСОБА_8 незаконну грошову винагороду в розмірі 6 800 доларів США, що станом на 18.04.2024 згідно офіційного курсу НБУ становило 268 872 (двісті шістдесят вісім тисяч вісімсот сімдесят дві) гривень, за організацію незаконного переправлення громадянина ОСОБА_8 поза пунктами пропуску через державний кордон України в напрямку до Республіки Молдова.

Таким чином ОСОБА_7 , підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, а саме організація незаконного переправлення осіб через державний кордон України, вчинена за попередньою змовою групою осіб, з корисливих мотивів.

У вчиненні вказаного кримінального правопорушення підозрюється ОСОБА_7 .

Підозра, пред`явлена ОСОБА_7 повністю підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами.

18.04.2024 ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України.

17.04.2024 ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , затримано в порядку ст. 208 КПК України.

19.04.2024 слідчим суддею Індустріального р/с м. Дніпропетровська ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою із можливістю внесення застави в сумі 1 514 000 грн.

Постановою в.о. керівника Дніпровської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону ОСОБА_4 строк досудового розслідування у кримінальному провадженні продовжено до трьох місяців, тобто до 19.07.2024 включно.

Строк досудового розслідування у кримінальному провадженні за №0000008 від 09.01.2024 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 332, ч. 1 ст. 263 КК України закінчується 19.07.2024.

Для закінчення досудового розслідування у кримінальному провадженні необхідно: провести тимчасові доступи до інформації в мобільних терміналів підозрюваних; допитати як свідків власника домоволодіння, де мешкає ОСОБА_5 та його дружину; долучити до матеріалів кримінального провадження відомості щодо вилученої зброї у ОСОБА_5 під час обшуку; зібрати характеризуючий матеріал на осіб, підозрюваних у вчиненні кримінального правопорушення; встановити походження вилученої в ході обшуку зброї; з урахуванням всіх відомих обставин скласти остаточне письмове повідомлення про підозру та виконати вимоги ст. 276-279 КПК України в повному обсязі; скласти обвинувальний акт та реєстр матеріалів досудового розслідування; виконати вимоги ст. 290 КПК України.

В ході досудового розслідування продовжують існувати ризики, передбачені ч.ч. 1, 3, 4, 5 ст. 177 КПК України: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, так як останній вчинив кримінальне правопорушення, за яке передбачено покарання у вигляді від 7-ми до 9-ти років позбавлення волі; незаконно впливати на учасників кримінального провадження, зокрема,з метою ненадання чи зміни показань щодо обставин вчинення кримінального правопорушення, а також інших осіб, які можуть бути допитаними в якості свідків у вказаному кримінальному провадженні та надати показання щодо обставин вчинення ОСОБА_5 кримінального правопорушення, а тому зазначене підтверджує наявність ризику за п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином

ОСОБА_7 може шляхом приховання, передачі чи інших дій позбутися належного йому майна, щоб уникнути подальшої його конфіскації (враховуючи, що санкція ч. 3 ст. 332 КК України передбачає конфіскацію майна); вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується враховуючи те, оскільки підозрюваний займається незаконною діяльністю тривалий час, не має офіційного джерела для існування . Ризик , передбачений п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України підтверджується тим, що підозрюється у вчиненні злочину протягом тривалого часу за попередньою змовою групою осіб .

Також слід зазначити, що досудове розслідування у даному кримінальному провадженні не закінчено.

На підставі викладеного, слідчий за погодженням з прокурором, звернувся до слідчого судді з даним клопотанням.

В ході розгляду клопотання слідчий ОСОБА_9 та ОСОБА_4 клопотання підтримали, посилаючись на викладені у ньому обставини та наявність обґрунтованої підозри та обґрунтованих ризиків, передбачених п.п. 1,2,3,4 ч. 1 ст. 177 КПК України. Просили продовжити підозрюваному запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, оскільки більш м`який запобіжний захід не забезпечить належну процесуальну поведінку підозрюваного, також, з урахуванням специфіку кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_7 , із визначенням розміру застави в розмірі 1 514 000 грн.

Захисник ОСОБА_6 в судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання, посилаючись на необґрунтованість підозри та недоведеність ризиків. Просив застосувати до обвинуваченого більш м`який запобіжний захід, або визначити помірний розмір застави.

Підозрюваний ОСОБА_7 в судовому засідання заперечував проти задоволення клопотання, та підтримав позицію свого захисника. Просив застосувати до нього більш м`який запобіжний захід.

Вислухавши доводи сторін, дослідивши надані докази, слідчий суддя прийшов до наступного.

Відповідно до ст. 199 КПК України клопотання про продовження строку тримання під вартою крім відомостей, зазначених у статті 184 цього Кодексу, повинно містити:

1) виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою;

2) виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Відповідно до ч.5 зазначеної статті КПК України слідчий суддя зобов`язаний відмовити у продовженні строку тримання під вартою, якщо прокурор, слідчий не доведе, що обставини, зазначені у частині третій цієї статті, виправдовують подальше тримання підозрюваного, обвинуваченого під вартою.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігати ризикам, передбачених ст. 177 КПК України.

Метою і підставою продовження тримання під вартою є запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється особа, незаконно впливати на потерпілих та свідків або іншим чином перешкоджати кримінальному провадженню.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку з речей і документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідків; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення.

Відповідно до ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Слідчий суддею встановлено, що слідчими слідчого управління ГУНП в Дніпропетровській області здійснюється досудове розслідування у об`єднаному кримінальному провадженні, внесеного 09.01.2024 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000008 за ознаками складів кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 332 КК України.

18.04.2024 ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України.

Як вбачається з наданих до клопотання матеріалів, обґрунтованість підозри ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення підтверджується низкою доказів, наявних в кримінальному провадженні, а саме: Допитами свідка ОСОБА_8 , Протоколом про результати проведення негласних слідчих (розшукових) дій; Протоколами затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину; Протоколом обшуку; Іншими доказами, зібраними в ході здійснення досудового розслідування.

17.04.2024 ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , затримано в порядку ст. 208 КПК України.

19.04.2024 слідчим суддею Індустріального р/с м. Дніпропетровська ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою із можливістю внесення застави в сумі 1 514 000 грн.

Таким чином, при вирішенні питання доцільності продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у відношенні ОСОБА_7 , слідчий суддя вважає, що у встановленому законом порядку строк досудового слідства подовжено, що свідчить про необхідність проведення подальших слідчих дій.

Необхідність продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обумовлюється необхідністю уникнення ризиків, передбачених п.п. 1,2,3,4 ч.1 ст. 177 КПК України, а саме: переховуватися від органів досудового розслідування та суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку з речей і документів, які мають значення для встановлення обставин кримінального провадження, незаконно впливати на інших підозрюваних у цьому ж кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Так, про наявність ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, в саме: можливості підозрюваного переховуватись від органів досудового розслідування, відповідно до ч.1 ст.178 КПК України, свідчить тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному у разі визнання його винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 332 КК України, санкція якого передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від 7 до 9 років, в зв`язку з чим, розуміючи тяжкість можливого покарання у разі визнання підозрюваного винним у вчиненні інкримінованого злочину, останній може переховуватись від органу досудового розслідування та суду з метою уникнення покарання.

Відповідно до правової позиції Європейського суду з прав людини у справі «Панченко проти Росії» (Panchenko v. Russia) п. 102 від 08.02.2005 р. тяжкість вчиненого кримінального правопорушення є суттєвим елементом при оцінці ризику ухилення від органу досудового розслідування та/або суду.

Ризик, передбачений п. 2 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, зокрема речей і документів, що підтверджують факт вчинення ОСОБА_5 дій з організації незаконного переправлення осіб через державний кордон України підтверджується тим, наразі проводиться досудове розслідування, не всі речі та документи ще вилучено, великий ризик того, що перебуваючи на свободі ОСОБА_7 може вказані речі та документи знищити, сховати, спотворити, що буде мати негативний вплив на стан досудового розслідування.

Ризик, передбачений п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, зокрема, незаконно впливати на свідків, інших підозрюваних у цьому ж кримінальному провадженні, на думку слідчого судді, є доведеним, оскільки підозрюваному знаходячись на свободі, будучи обізнаним у доказах, які на теперішній час наявні в матеріалах кримінального провадження та анкетними даними свідків, може шляхом вмовлянь, погроз впливати на свідків та інших підозрюваних з метою уникнення кримінальної відповідальності.

Ризик, передбачений п. 4 ч. 1 ст. 177 КПК України, підтверджується тим, що ОСОБА_7 може шляхом приховання, передачі чи інших дій позбутися належного йому майна, щоб уникнути подальшої його конфіскації (враховуючи, що санкція ч. 3 ст. 332 КК України передбачає конфіскацію майна).

Вказані ризики на даний час не зменшилися.

Слідчий суддя також враховує доводи сторони захисту, викладені на користь підозрюваного ОСОБА_7 , але у даному випадку ці доводи не перевищують суспільного інтересу у справі, який полягає у повному та неупередженому досудовому розслідуванні кримінального провадження у встановлені законом строки, а також забезпечення запобіганню процесуальних ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України.

Разом з тим, у відповідності до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

При цьому, відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Таким чином, враховуючи, що обставини з часу застосування до підозрюваного запобіжного заходу не змінились, а ризики не зменшилися, а також приймаючи до уваги, що слідчим та прокурором належним чином обґрунтовано обставини, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою, а також доведено, що інший більш м`який запобіжний захід буде недостатнім для забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного, а тому суд вважає за необхідне продовжити підозрюваному запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Відповідно до ч.3 ст.183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Розмір застави, встановлений ухвалою слідчого судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 19 квітня 2024 року залишити без змін, оскільки саме такий розмір застави, з урахуванням відомостей про особу підозрюваного, характеру інкримінованого кримінального правопорушення, на переконання слідчого судді, здатна забезпечити виконання підозрюваним ОСОБА_7 покладених на нього процесуальних обов`язків.

Керуючись ст.ст.110, 131, 132, 176-178, 183, 186, 193, 194, 196, 197, 369-372 КПК України, слідчий суддя

УХВАЛИВ:

Клопотання слідчого про продовження строку запобіжного заходу задовольнити.

Продовжити ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, в межах строку досудового розслідування, строком на 32 (тридцять два) дні, по 18.07.2024 року включно.

Розмір застави, встановлений ухвалою слідчого судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 19 квітня 2024 року залишити без змін.

Ухвала слідчого судді діє по 18 липня 2024 року включно та підлягає негайному виконанню після її оголошення.

На ухвалу може бути подана апеляція безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1