Справа № 761/6527/24
Провадження № 1-кс/761/4744/2024
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 лютого 2024 року м. Київ

Слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у приміщенні Шевченківського районного суду м. Києва скаргу ОСОБА_3 на постанову старшого слідчого Другого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого в м. Києві, ОСОБА_4 від 30.01.2024 про закриття кримінального провадження № 0000434 від 20.09.2022, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 125, ч. 2 ст. 365 КК України,

ВСТАНОВИЛА :

В провадження Шевченківського районного суду м. Києва 19.02.2024 надійшла скарга ОСОБА_3 на постанову старшого слідчого Другого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого в м. Києві, ОСОБА_4 від 30.01.2024 про закриття кримінального провадження № 0000434 від 20.09.2022 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 125, ч. 2 ст. 365 КК України, в якій скаржниця просить скасувати вказану постанову слідчого, а також визнати бездіяльність слідчого та встановити судовий контроль.

Свою скаргу мотивує тим, що постанова старшого слідчого Другого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого в м. Києві, ОСОБА_4 від 30.01.2024 про закриття кримінального провадження №0000434 від 20.09.2022 за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 125, ч. 2 ст. 365 КК України, є необґрунтованою, передчасною, при цьому, не проведено допит потерпілого/заявника, не призначено судово-медичну експертизу з метою з`ясування характеру та ступеня тяжкості можливих тілесних ушкоджень, не витребувано медичну документацію, не проведено слідчий експеримент та не вчинено інших дій з метою отримання доказів, які б дали підстави слідчому дійти висновку про закриття даного кримінального провадження. Зокрема, слідчий не провів таку слідчу дію, як допит заявника/потерпілого, у зв`язку з чим був позбавлений можливості отримати додаткові відомості щодо інших відомих заявнику осіб, залучених до підбурювання на вчинення кримінального правопорушення.

Заявниця ОСОБА_3 , будучи належним чином повідомленою про дату і час судового засідання, не з`явилася. Разом з тим, до початку судового розгляду через канцелярію суду надійшла заява ОСОБА_3 про розгляд скарги за її відсутності, де також зазначила, що скаргу підтримує в повному обсязі та просить задовольнити.

З врахуванням того, що для розгляду вказаної категорії скарг встановлено скорочені терміни, а особа, яка подала скаргу, будучи повідомленою про час та дату розгляду скарги, до суду не з`явилась, з метою дотримання вимог ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка гарантує право кожного на справедливий і публічний розгляд його справи впродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, слідчий суддя вважає за доцільне розглянути скаргу за відсутності ОСОБА_3 .

Слідчий Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого в м. Києві, ОСОБА_4 , рішення якого оскаржується, на виклик в судове засідання не з`явився, про розгляд скарги був повідомлений завчасно та належним чином.

Таким чином, у відповідності до вимог ч. 3 ст. 306 КПК України положення якої вказують, що відсутність слідчого не є перешкодою для розгляду скарги, слідчий суддя вважає можливим розглянути скаргу у відсутність слідчого за наявності тих матеріалів, які є в розпорядженні слідчого судді.

Слідчий суддя, вивчивши матеріали скарги, долучені до неї документи, приходить до наступних висновків.

Як вбачається з наявних у розпорядженні слідчого судді матеріалів, Територіальним управлінням Державного бюро розслідувань, розташованого в м. Києві, здійснювалося досудове розслідування кримінального провадження №0000434 від 20.09.2022, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 125, ч. 2 ст. 365 КК України.

Так, слідчий суддя при розгляді скарги вважає за необхідне першочергово розглянути питання щодо підсудності даної скарги Шевченківському районному суду м. Києва.

Згідно відомостей, які розміщені на офіційному сайті, ТУ ДБР у м. Києві наразі розташовано за адресою: м. Київ, вул. Олени Теліги, буд. 8, що знаходиться в Шевченківському районі м. Києва.

Крім того, висновок про підсудність скарг на бездіяльність уповноважених осіб ТУ ДБР у м. Києві Шевченківському районному суду м. Києва міститься також і в ухвалі Київського апеляційного суду від 18 травня 2022 року у справі 761/46065/21.

Відповідно до ст. 22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом.

Однак, незважаючи на те, що слідчого ТУ ДБР в м. Києві було викликано належним чином, завчасно, зокрема і з метою вирішення питання щодо підсудності даної скарги Шевченківському районному суду м. Києва, останній в судове засідання не з`явився, жодних відомостей, з урахуванням яких можна було б дійти висновку про непідсудність вказаної скарги Шевченківському районному суд м. Києва, не надав.

Отже, враховуючи наведене, слідчий суддя не вбачає підстав для висновку про непідсудність скарги ОСОБА_3 на постанову старшого слідчого Другого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого в м. Києві, ОСОБА_4 від 30.01.2024 про закриття кримінального провадження №0000434 від 20.09.2022, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 125, ч. 2 ст. 365 КК України, та вважає за можливе розглядати вказану скаргу по суті.

У відповідності до вимог ст. 110 КПК України постанова про закриття кримінального провадження повинна містити зміст обставин, які є підставами для прийняття постанови, мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування та посилання на положення цього Кодексу. Тобто таке процесуальне рішення повинно відповідати фактичним обставинам, встановленим матеріалами справи, зокрема, в ній має бути викладено суть заяви особи, яка звернулась з метою захисту своїх прав та відповіді на всі поставлені нею питання, які виключають провадження у справі і обумовлюють її закриття, що є однією із гарантій забезпечення прав і законних інтересів учасників процесу.

Аналіз наявних у слідчого судді матеріалів скарги свідчать про те, що зазначені вимоги кримінального процесуального закону не були дотримані слідчим при прийнятті рішення про закриття кримінального провадження. Формальне посилання на положення кримінального та кримінального процесуального законодавства, без вказання слідчих дій та здобутих внаслідок таких дій доказів, на підставі аналізу яких слідчий дійшов висновку про відсутність ознак складу злочину - не може вважатись належним обґрунтуванням для рішення про встановлення відсутності складу кримінального правопорушення.

З матеріалів скарги вбачається, що слідчий при винесені оскаржуваної постанови не встановив фактичних обставин та не вжив всіх заходів для їх встановлення, тим самим не дотримався вимог ст. 9 КПК України, оскільки передчасно зробив висновки щодо обставин, які обумовлюють закриття провадження у справі.

Також слідчий суддя, дослідивши зміст оскаржуваної постанови, встановив відсутність у тексті мотивувальної частини такої постанови даних про проведення будь-яких слідчих дій, спрямованих на перевірку доводів заявника, викладених у його заяві про кримінальні правопорушення.

З огляду на викладене, слід дійти висновку, що слідчий без проведення необхідного обсягу слідчих дій, оцінки доказів та їх перевірки, зробив передчасний висновок про наявність підстав для закриття кримінального провадження.

Водночас, слідчий у судове засідання не з`явився, жодних доказів, які б спростовували доводи скарги та підтверджували обставини, які є підставою для закриття кримінального провадження, до суду не надав, матеріали кримінального провадження на запит суду не направив, у зв`язку із чим слідчий суддя, виходячи з принципу змагальності сторін у кримінальному провадженні, приходить до висновку, що доводи, зазначені в скарзі, є обґрунтованими.

Відповідно до ст. 25 КПК України прокурор, слідчий зобов`язані в межах своєї компетенції розпочати досудове розслідування в кожному випадку безпосереднього виявлення ознак кримінального правопорушення або в разі надходження заяви про вчинення кримінального правопорушення, а також вжити всіх передбачених законом заходів для встановлення події кримінального правопорушення та особи, яка його вчинила.

Згідно з положеннями п. 4 ч. 1 ст. 91 КПК України, у кримінальному провадженні підлягають доказуванню, зокрема, обставини, які є підставою закриття кримінального провадження.

Закриття кримінального провадження є одним із способів її остаточного вирішення, а тому провадження має закриватися після всебічного, повного та об`єктивного дослідження всіх обставин справи та оцінки слідчим всіх зібраних та перевірених доказів (ст. 2, ст. 284 КПК України), проте слідчим суддею з урахуванням вищевикладеного встановлено, що слідчий, приймаючи рішення, зробила висновки щодо обставин, що обумовлюють закриття провадження у справі, передчасно, без перевірки всіх обставин.

В порушення вимог ст. 110 КПК України, слідчий в зазначеній постанові не надав відповіді на всі поставлені заявником питання, які виключають провадження у справі і обумовлюють її закриття.

Викладене свідчить про неповноту досудового розслідування та про необґрунтованість винесення слідчим ОСОБА_4 30.01.2024 постанови про закриття кримінального провадження №0000434 від 20.09.2022, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 125, ч. 2 ст. 365 КК України.

Таким чином, слідчий суддя, розглянувши скаргу в межах питань, які були винесені на його розгляд сторонами кримінального провадження, та перевіривши надані в обґрунтування цих питань докази, з урахуванням вищенаведеного прийшов до висновку, що скарга ОСОБА_3 на постанову старшого слідчого Другого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого в м. Києві, ОСОБА_4 від 30.01.2024 про закриття кримінального провадження №0000434 від 20.09.2022, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 125, ч. 2 ст. 365 КК України - підлягає задоволенню в цій частині.

В той же час, розглядаючи скаргу ОСОБА_3 в частині прохання заявниці визнати бездіяльність слідчого Другого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого в м. Києві, ОСОБА_4 та встановити судовий контроль відповідно до ч.4 ст. 535 КПК України, слідчий суддя в цій частині відмовляє у задоволенні скарги виходячи з наступного.

Так, відповідно до ст. 534 КПК України строки і порядок виконання можуть бути визначені у самому судовому рішенні, але у разі, якщо суд прийде до висновку про таку необхідність.

Окреме, розширене пояснення дій, що вимагаються судовим рішенням від сторони судового провадження може вказуватись з метою полегшення розуміння та сприяння визнанню сторонами суті рішення.

Також суд нагадує учасникам кримінального провадження, що ст. 535 КПК України встановлює імперативну вимогу, відповідно до якої органи, особи, які виконують судове рішення, повідомляють суд, який постановив судове рішення, про його виконання.

Тобто, в силу приписів чинного законодавства, уповноважена особа у кримінальному провадженні №0000434 від 20.09.2022, яка буде виконувати дану ухвалу, вже має обов`язок повідомити суд про виконання такого рішення, при цьому, враховуючи, що уповноваженою особою в даному випадку є професійний юрист, який має досвід роботи, зокрема і в галузі кримінального процесу, а тому, слідчий суддя приходить до висновку, що такій особі, поза розумним сумнівом, відомо про обов`язок повідомити суд про виконання судового рішення, у зв`язку з чим слідчий суддя не вбачає потреби у наданні їй ще однієї, додаткової, вказівки з цього приводу.

Окрім того, згідно вимог ч. 2 ст. 307 КПК України слідчий суддя за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може ухвалити рішення про скасування рішення слідчого, дізнавача чи прокурора, зобов`язання припинити дію, зобов`язання вчинити певну дію, відмову у задоволенні скарги.

Відповідно до ч. 3 ст. 26 КПК України слідчий суддя у кримінальному провадженні вирішує лише ті питання, які винесені на його розгляд сторонами та віднесені до його повноважень цим Кодексом.

Разом з тим, чинним законодавством до повноважень слідчого судді при розгляді скарг на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування не віднесено прийняття рішення про встановлення факту бездіяльності службових чи посадових осіб, що було би втручанням без законних на те підстав у повноваження слідчого.

Таким чином, скарга ОСОБА_3 в частині прохання заявниці визнати бездіяльність слідчого Другого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого в м. Києві, ОСОБА_4 та встановити судовий контроль відповідно до ч.4 ст. 535 КПК України задоволенню не підлягає.

Враховуючи наведене, керуючись ст.ст. 9, 22, 25, 26, 91-93, 110, 284, 303, 304, 306, 307 КПК України, слідчий суддя

УХВАЛИЛА :

СкаргуОСОБА_3 на постанову старшого слідчого Другого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого в м. Києві, ОСОБА_4 від 30.01.2024 про закриття кримінального провадження №0000434 від 20.09.2022 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 125, ч. 2 ст. 365 КК України - задовольнити частково.

Скасувати постанову старшого слідчого Другого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого в м. Києві, ОСОБА_4 від 30.01.2024 про закриття кримінального провадження № 0000434 від 20.09.2022 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 125, ч. 2 ст. 365 КК України.

В задоволенні іншої частини скарги - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1