ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.03.2024 року м. Житомир

Богунський районний суд міста Житомира у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілої ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Житомира матеріали кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за №0003353 від 01.11.2023 року на підставі обвинувального акту відносно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Житомир, українця, громадянина України, з середньою освітою, неодруженого, непрацюючого, який не має на утриманні неповнолітніх дітей, раніше не судимого, який зареєстрований та фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України,

В С Т А Н О В И В :

31.10.2023 близько 12 год 45 хв. ОСОБА_5 перебуваючи на вулиці біля будинку АДРЕСА_2 , помітив велосипед торговельної марки «Discovery» в рамі блакитного кольору, який стояв біля парапету не закріплений.

В цей день, час, місці та за вказаних обставин у ОСОБА_5 , виник злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, що належить ОСОБА_4 .

Реалізуючи свій злочинний умисел, в період запровадженого в Україні воєнного стану ОСОБА_5 , перебуваючи поряд із зазначеним будинком, пересвідчившись в тому, що за його діями ніхто не спостерігає та вони залишаються непоміченими, керуючись корисливим мотивом, шляхом вільного доступу таємно викрав велосипед торговельної марки ««Discovery» в рамі блакитного кольору вартістю 3 730 грн.

В подальшому, утримуючи вказане майно при собі, ОСОБА_5 , місце кримінального правопорушення залишив та розпорядився викраденим майном на власний розсуд, чим завдав ОСОБА_4 , майнової шкоди на загальну суму 3 730 грн.

Кримінальна відповідальність за вчинене передбачена ч.4 ст.185 КК України, а саме за таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчиненому в умовах воєнного стану.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 вказував, що обвинувачення йому зрозуміле, свою вину визнав повністю. Пояснював, що не оспорює фактичних обставин правопорушення, які встановлені на досудовому слідстві. Також пояснив, що 31.10.2023 близько 12 год. біля будинку №92 по вул. Чуднівській, помітив велосипед марки ««Discovery», блакитного кольору, який викрав. Здав його в ломбард, приблизно за 1400-1500 грн., грошима розпорядився на власний розсуд. У вчиненому щиро розкаюється, просив суворо не карати. Висловив готовність відшкодувати потерпілій матеріальні збитки. Вказував, що перебуває на лікарняному та лікується від запалення легенів.

Допитана в судовому засіданні потерпіла ОСОБА_4 пояснила, що ОСОБА_5 31.10.2023 викрав у її дитини велосипед блакитного кольору, який стояв біля будинку. Велосипед не повернув, шкоду не відшкодував. Просила до обвинуваченого застосувати суворий вид покарання.

Враховуючи, що обвинувачений ОСОБА_5 свою вину визнав повністю, обставини справи ніким із учасників судового розгляду не оспорюються, обвинувачений та інші учасники правильно розуміють зміст цих обставин, сумнівів у добровільності їх позиції не має та їм роз`яснено про позбавлення права оспорювати ці фактичні обставини справи в апеляційному порядку, суд, відповідно до ч.3 ст. 349 КПК України, прийшов до висновку про недоцільність дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються та вважає можливим обмежити обсяг дослідження доказів допитом обвинуваченого, потерпілої та письмових матеріалів, що характеризують його особу.

Таким чином, оцінюючи надані сторонами кримінального провадження докази, кожен з точки зору належності, допустимості, достовірності, а їх сукупність - з точки зору достатності та взаємозв`язку, суд дійшов висновку про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_5 за таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчиненому в умовах воєнного стану, при встановлених судом фактичних обставинах, поза розумним сумнівом, а його дії правильно кваліфіковані за ч.4 ст.185 КК України.

Призначаючи міру покарання, суд, відповідно до вимог ст.65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу обвинуваченого та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.

Судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_5 , відповідно до ст.12 КК України, вчинив тяжкий злочин, раніше не судимий, неодружений, не працює, не має на утриманні неповнолітніх дітей, шкоду не відшкодував. На обліку у спеціалізованих медичних установах не перебуває. Вину у вчиненні кримінального правопорушення визнав, щиро каявся.

Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченому у відповідності до вимог ст.66 КК України суд визнає щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_5 у відповідності до вимог ст.67 КК України судом не встановлено.

Згідно досудової доповіді відносно обвинуваченого ОСОБА_5 , складеної Богунським районним відділом Філії ДУ «Центр пробації» у Житомирській області, дослідивши інформацію, що характеризує особу обвинуваченого, а також високий рівень ймовірності вчинення повторного правопорушення та середній рівень небезпеки для суспільства, орган пробації вважає, що виправлення обвинуваченого без позбавлення волі або обмеження волі на певний строку можливе, ОСОБА_5 не становить значної небезпеки для суспільства, за умови здійснення з боку органу пробації інтенсивного нагляду та із застосуванням соціально-виховних заходів щодо сприяння обвинуваченого у вирішенні криміногенних проблем.

За таких даних про особу обвинуваченого, з урахуванням обставин, які пом`якшують та відсутності обставин, які обтяжують покарання обвинуваченому, досудової доповіді органу пробації, а також з врахуванням сукупності всіх обставин, які характеризують особу винного, суд, реалізуючи принцип законності, справедливості та індивідуалізації покарання, вважає за необхідне призначити обвинуваченому покарання у виді позбавлення волі в межах санкції статті кримінального закону з випробуванням виходячи з такого.

Вимога додержуватися справедливості при застосуванні кримінального покарання закріплена в міжнародних документах з прав людини, зокрема у статті 10 Загальної декларації прав людини 1948 року, статті 14 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права 1966 року, статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року. Зазначені міжнародні акти, згідно з частиною першою статті 9 Конституції України, є частиною національного законодавства України.

Так, згідно зі статтями 50, 65 КК особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного.

Відповідно до вимог ст. 75 КК якщо суд, крім випадків засудження за корупційний злочин, при призначенні покарання у виді обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Загальні засади призначення покарання (ст. 65 КК) наділяють суд правом вибору однієї із форм реалізації кримінальної відповідальності - призначити покарання або звільнити від покарання чи від його відбування, завданням якої є виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Ця функція за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки потребує врахування та оцінки конкретних обставин справи, ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного, обставин, що впливають на покарання. Реалізація цієї функції становить правозастосовну інтелектуально-вольову діяльність суду, в рамках якої і приймається рішення про можливість застосування чи незастосування ст. 75 КК, за змістом якої рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням суд може прийняти лише у випадку, якщо при призначенні покарання певного виду і розміру, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання.

Таким чином, вирішення судом питання про призначення обвинуваченому ОСОБА_5 покарання ґрунтується на наведених вище вимогах.

Повною мірою врахувавши вказані обставини, а також зваживши на другорядну роль кари як мети покарання, суд дійшов висновку про те, що виправлення обвинуваченого ОСОБА_5 є можливим без відбування покарання у виді позбавлення волі з встановленням іспитового строку, який буде достатнім для того, щоб засуджений в умовах здійснення контролю за його поведінкою довів своє виправлення.

На думку суду, такий захід примусу відповідає меті покарання, є співрозмірним характеру вчиненого діяння, його наслідкам та особі винного.

Натомість судом не встановлено обставин, які свідчили б про неможливість виправлення обвинуваченого без відбування покарання у виді позбавлення волі.

Запобіжний захід обвинуваченому не обирався.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся.

Долю речових доказів суд вирішує у відповідності до вимог ст.100 КПК України.

Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувалися.

Процесуальні витрати на проведення судової товарознавчої експертизи складають 1911,84 грн. та підлягають стягненню з обвинуваченого.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 373, 374 КПК України, суд

У Х В А Л И В :

ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України, та призначити покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування покарання у виді позбавлення волі з випробуванням, якщо він не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього судом обов`язки протягом іспитового строку тривалістю 3 (три) роки.

Відповідно до ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_5 обов`язки періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь держави судові витрати на проведення судової товарознавчої експертизи в розмірі 1911, 84 грн.

Речові докази:

два оптичних DVD-R диски залишити зберігати в матеріалах кримінального провадження;

жилетку синього кольору марки «Rebook», яка передана на відповідальне зберігання власнику ОСОБА_5 залишити останньому за належністю.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

На вирок можуть бути подані учасниками судового провадження апеляційні скарги до Житомирського апеляційного суду через Богунський районний суд м. Житомира протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1