КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 березня 2024 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

за участі секретаря ОСОБА_4

прокурора ОСОБА_5

підозрюваного ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Миронівського районного суду Київської області від 23 лютого 2024 року,

в с т а н о в и л а :

Ухвалою слідчого судді Миронівського районного суду Київської області від 23.02.2024 задоволено клопотання слідчого у кримінальному провадженні - заступника начальника слідчого відділення відділу поліції № 2 Обухівського РУП ГУНП в Київській області ОСОБА_8 , погоджене прокурором Миронівського відділу Обухівської окружної прокуратури ОСОБА_5 , та застосовано відносно підозрюваного ОСОБА_6 запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 днів, тобто до 20.04.2024 включно.

Цією ж ухвалою визначено підозрюваному ОСОБА_6 розмір застави у межах 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 242 240 гривень, та покладено на підозрюваного, у разі внесення застави, наступні обов`язки: прибувати на першу вимогу до слідчого, прокурора та суду; не відлучатися з населеного пункту, в якому він проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи.

_____________________________________________________________________________

Справа № 371/254/24 Слідчий суддя - ОСОБА_9

Апеляційне провадження № 11-сс/824/2557/2024 Суддя-доповідач - ОСОБА_1 .

Визначено строк дії ухвали до 20.04.2024.

Не погоджуючись із зазначеною ухвалою, захисник ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову ухвалу, якою застосувати до підозрюваного ОСОБА_6 запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою.

Обґрунтовуючи доводи апеляційної скарги, зазначав, що при розгляді клопотання слідчий суддя не дотримався вимог ст. 183 КПК України, проігнорував доводи сторони захисту щодо відсутності доказів та ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, та можливості застосування до підозрюваного іншого більш м`якого запобіжного заходу.

Вказав, що обґрунтованість підозри є необхідною умовою при вирішенні питання про застосуванні запобіжного заходу, однак матеріали клопотання слідчого не містять витягу з ЄРДР про реєстрацію кримінального правопорушення за ст. 307 КК України.

Згідно наявного в матеріалах справи витягу з ЄРДР, кримінальне правопорушення, передбачене ст. 263 КК України, було зареєстровано майже за чотири з половиною години до закінчення слідчої дії, а саме обшуку домоволодіння, в ході якого були винайдені набої до вогнепальної зброї.

На думку апелянта, жодний документ наданий на дослідження слідчому судді не містить належних та допустимих доказів вчинення ОСОБА_10 кримінального правопорушення, передбаченого ст. 307 КК України.

Також зазначав, що заявлені стороною обвинувачення ризики фактично не доведені, а лише формально перераховані у клопотанні.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення підозрюваного ОСОБА_6 , який приймав участь в судовому засіданні в режимі відеоконференцзв`язку із Державною установою "Київський слідчий ізолятор", та його захисника ОСОБА_7 , які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити, думку прокурора ОСОБА_5 , який в режимі відеоконференцзв`язку заперечував проти задоволення апеляційної скарги, вивчивши матеріали судового провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як убачається із матеріалів судового провадження, відділенням відділу поліції № 2 Обухівського РУП ГУ Національної поліції в Київській області здійснюється досудове розслідування в кримінальному провадженні № №0000028 від 20.02.2024, за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307, ч. 1 ст. 263 КК України.

Згідно даних клопотання, органом досудового розслідування встановлено, що за невстановлених досудовим розслідуванням обставин, точної дати та часу, у ОСОБА_6 виник злочинний умисел, направлений на незаконне виготовлення особливо небезпечної психотропної речовини, обіг якої заборонено - PVP з метою збуту.

Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на незаконне виготовлення особливо небезпечної психотропної речовини, обіг якої заборонено - PVP у великих розмірах з метою збуту, ОСОБА_6 , за невстановлених досудовим розслідуванням обставин, точної дати та часу, але не пізніше 21.02.2024, перебуваючи у спеціально обладнаному ним для виготовлення особливо небезпечної психотропної речовини, обіг якої заборонено - PVP, приміщенні нежитлової кімнати житлового будинку розташованого на території домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 , в порушення вимог статей 7, 12, 17, 25 Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори» від 15 лютого 1995 року, Закону України «Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, а також зловживання ними» від 15 лютого 1995 року, постанови Кабінету Міністрів України № 770 від 6 травня 2000 року та наказу Міністерства охорони здоров`я України № 188 від 1 серпня 2000 року (з наступними змінами та доповненнями до наведених нормативних актів), володіючи рецептурними знаннями процедури та послідовності виготовлення особливо небезпечної психотропної речовини, обіг якої заборонено - PVP, у великих розмірах, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, за допомогою придбаних речовин та пристроїв, у невстановлених досудовим розслідуванням обставин, точної дати та часу, виготовив особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено - PVP у великих розмірах, яку зберігав з метою збуту у нежитловій кімнаті житлового будинку розташованого за адресою: АДРЕСА_1 до 21.02.2024.

Діючи з цією метою, ОСОБА_6 , перебуваючи у нежитловій кімнаті житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , після незаконного виготовлення особливо небезпечної психотропної речовини, обіг якої заборонено - PVP, у великих розмірах, маючи прямий умисел на незаконне зберігання з метою збуту, усвідомлюючи при цьому, що PVP є особливо небезпечною психотропною речовиною, обіг якої заборонено, розфасував у прозорі сейф-пакети виготовлену особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено - PVP, які зберігав в нежитловій кімнаті житлового будинку за вищевказаною адресою з метою збуту.

21.02.2024, у період часу з 07:13 годин по 13:49 годин, під час проведення обшуку домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , власником якого є ОСОБА_11 та в якому зареєстрований та фактично проживає ОСОБА_6 , в нежитловій кімнаті житлового будинку виявлено та вилучено особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено - PVP, яку останній незаконно зберігав з метою збуту.

За результатами досудового розслідування, у наданій на дослідження кристалоподібній речовині світло-бежевого кольору виявлено особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено - PVP. Маса PVP в речовині становить 14,304 г.

PVP, згідно зі Списком №2 «Особливо небезпечні психотропні речовини, обіг яких заборонено» в Таблиці 1 «Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів», затвердженим постановою Кабінетом Міністрів України від 06.05.2000 №770, є особливо небезпечною психотропною речовиною, обіг якої заборонено.

Згідно Таблиці № 2 «Невеликі, великі та особливо великі розміри психотропних речовин, що знаходяться у незаконному обігу», наказу Міністерства Охорони Здоров`я України № 188 від 01.08.2000, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 16 серпня 2000 за № 512/4733 «Про затвердження таблиць невеликих, великих та особливо великих розмірів наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, які знаходяться у незаконному обігу», маса PVP у великих розмірах становить від 1,5 грамів до 15,0 грамів.

Під час проведення обшуку ОСОБА_6 перебував у стані, викликаному вживанням наркотичних та інших одурманюючих засобів.

Окрім цього, ОСОБА_6 , за невстановлених досудовим розслідуванням обставин, точної дати та часу, але не пізніше 07:13 год 21.02.2024, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, тобто діючи умисно, без передбаченого законом дозволу, у порушення вимог ст. ст. 41, 92 Конституції України, ст. ст. 178, 328 Цивільного кодексу України, Постанови Верховної Ради України «Про право власності на окремі види майна» від 17.06.1992 № 2471 X-II, Положення про дозвільну систему, затвердженого Постановою Кабінету міністрів України від 12.10.1992 № 576, Інструкції про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної, холодної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, спорядженими гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та патронів до них, а також боєприпасів до зброї, основних частин зброї та вибухових матеріалів, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 21.08.1998 № 622, незаконно придбав 19 (дев`ятнадцять) патронів калібру 7,62х39 мм, які незаконно зберігав за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , до моменту виявлення цього факту працівниками поліції до 07:13 год 21.02.2024.

21.02.2024 у період часу з 07:13 годин по 13:49 годин, під час проведення обшуку домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , власником якого є ОСОБА_11 та в якому зареєстрований та фактично проживає ОСОБА_6 , в нежитловій кімнаті житлового будинку виявлено та вилучено 19 (дев`ятнадцять) патронів калібру 7,62х39 мм, які належать до боєприпасів нарізної вогнепальної зброї.

За результатами досудового розслідування, надані на дослідження 19 патронів належать до боєприпасів нарізної вогнепальної зброї, є бойовими проміжними патронами калібру 7,62х39 мм, що споряджені кулями «ПС» зі сталевим осердям, виготовлені промисловим способом, придатні для стрільби. Надані на дослідження 19 (дев`ятнадцять) патронів призначені для стрільби з бойової нарізної вогнепальної зброї калібру 7,62х39 мм, а саме автоматів «АК-47», «АКМ», «АКМС», карабінів «СКС-45», кулеметів «РПК».

Згідно даних протоколу затримання від 21.02.2024, цього ж дня о 14 годині 17 хвилин ОСОБА_6 затримано в порядку ст. 208 КПК України.

22.02.2024, ОСОБА_12 повідомлено про підозру у незаконному виготовленні та зберіганні з метою збуту особливо небезпечних психотропних речовин у великих розмірах, з правовою кваліфікаціє таких дій за ч. 2 ст. 307 КК України; та у придбанні та зберіганні бойових припасів без передбаченого законом дозволу, з правовою кваліфікаціє таких дій за ч. 1 ст. 263 КК України.

23.02.2024 слідчийу кримінальному провадженні - заступник начальника слідчого відділення відділу поліції № 2 Обухівського РУП ГУНП в Київській області ОСОБА_8 звернувся до слідчого судді Миронівського районного суду Київської області із клопотанням, погодженим прокурором Миронівського відділу Обухівської окружної прокуратури ОСОБА_5 , про застосування відносно підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою строком на 60 днів, із визначенням застави у виді 80 розмірів прожиткових мінімумів для працездатних осіб, та покладенням на нього обов`язків: прибувати до слідчого один раз на тиждень; не відлучатися з населеного пункту, в якому він зареєстрований та проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи.

Ухвалою слідчого судді Миронівського районного суду Київської області від 23.02.2024 задоволено клопотання слідчого та застосовано відносно підозрюваного ОСОБА_6 запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 днів, тобто до 20.04.2024 включно.

Цією ж ухвалою визначено підозрюваному ОСОБА_6 розмір застави у межах 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 242 240 гривень, та покладено на підозрюваного, у разі внесення застави, наступні обов`язки: прибувати на першу вимогу до слідчого, прокурора та суду; не відлучатися з населеного пункту, в якому він проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи.

Визначено строк дії ухвали до 20.04.2024.

З такими висновками слідчого судді колегія суддів погоджується, з огляду на наступне.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частинами шостою та восьмою статті 176 цього Кодексу.

Як убачається з ч. 2 ст. 177 КПК України, підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто з метою запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Розглядаючи клопотання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, для прийняття законного і обґрунтованого рішення, суд, відповідно до ст. 178 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Згідно ч. 1, ч. 2 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Застосовуючи щодо підозрюваного ОСОБА_6 запобіжний захід у виді тримання під вартою, слідчим суддею встановлено, що матеріали провадження містять достатні дані, які підтверджують існування обґрунтованої підозри у вчиненні ним кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307, ч. 1 ст. 263 КК України.

Обгрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_6 кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307, ч. 1 ст. 263 КК України, підтверджується наявними у матеріалах судового провадження доказами.

Крім того, слідчим суддею визнано доведеними вказані у клопотанні слідчого ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

Так, враховуючи тяжкість кримінальних правопорушень, у вчиненні яких підозрюється ОСОБА_6 , їх наслідки, характер та обставини інкримінованих йому дій, дані про особу підозрюваного, колегія суддів дійшла висновку, що слідчим у клопотанні доведено існування у кримінальному провадженні ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а саме можливості підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється.

З урахуванням вказаного, на думку колегії суддів, слідчий суддя дійшов правильного висновку про необхідність застосування виняткового запобіжного заходу щодо підозрюваного ОСОБА_6 , оскільки встановлені судом обставини свідчать про те, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, окрім тримання під вартою, не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

При цьому, на переконання колегії суддів, слідчий суддя, у відповідності до вимог ч. 4, п. 2 ч. 5 ст. 182, ч. 3 ст. 183 КПК України, взявши до уваги дані, які характеризують особу підозрюваного, характер та конкретні обставини інкримінованих йому кримінальних правопорушень, майновий та сімейний стан підозрюваного, дійшов обґрунтованого висновку про визначення йому застави у виді 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 242 240 гривень.

Всупереч доводам апеляційної скарги, вказаний розмір застави є відповідним і достатнім у даному кримінальному провадженні, оскільки, виходячи з практики Європейського суду з прав людини, розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави, буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні.

На переконання колегії суддів, такий запобіжний захід буде достатнім стримуючим засобом, який здатен забезпечити гарантії належної процесуальної поведінки підозрюваного ОСОБА_6 . Підстав вважати його завідомо непомірним для підозрюваного колегія суддів не вбачає.

З наведеного убачається, що слідчим суддею враховано обставини справи в сукупності з даними про особу підозрюваного, які вказують на можливість останнього вчиняти дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, в зв`язку з чим відносно ОСОБА_6 застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою, який, на думку колегії суддів, в сукупності з існуючими ризиками, особою підозрюваного, тяжкістю інкримінованих йому кримінальних правопорушень та їх наслідками, є обґрунтованим, та підстав для застосування щодо підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу, колегія суддів не вбачає.

Доводи апеляційної скарги про необґрунтованість повідомленої ОСОБА_6 підозри колегія суддів вважає безпідставними, оскільки наведені у клопотанні дані, виклад яких зроблено з посиланням на матеріали кримінального провадження, на даному етапі досудового розслідування свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ним кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307, ч. 1 ст. 263 КК України.

Враховуючи, що слідчий суддя на даному етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх належності і допустимості, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу, то з огляду на вищенаведені дані, у колегії суддів наявні підстави для висновку про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_6 інкримінованих йому кримінальних правопорушень.

Для вирішення питання щодо обґрунтованості повідомленої підозри оцінка наданих слідчому судді доказів здійснюється не в контексті оцінки доказів з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення винуватості чи її відсутності у особи за вчинення злочину, доведення чи не доведення винуватості особи, з метою досягнення таких висновків, які необхідні суду при постановленні вироку, а з тією метою, щоб визначити вірогідність та достатність підстав причетності тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення, а також чи є підозра обґрунтованою, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення.

У розумінні положень, що наведені у численних рішеннях Європейського Суду з прав людини («Нечипорук, Йонкало проти України» №42310/04 від 21.04.2011, «Фокс, Кемпбелл і Хартлі проти Сполученого Королівства» №№12244/86,12245/86, 12383/86 від 30.08.1990, «Мюррей проти Сполученого Королівства» №14310/88 від 28.10.1994 та ін.), термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити це правопорушення.

Більш того, у п. 48 рішення «Чеботарь проти Молдови» № 35615/06 від 13.11.07- Європейський Суд з прав людини зазначив «Суд повторює, що для того, щоб арешт по обґрунтованій підозрі був виправданий у відповідності з статтею 5 & 1 (с), поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення, ні в момент арешту ні під час перебування заявника під вартою. Також не обов`язково, щоб затриманій особі були, по кінцевому рахунку, пред`явлені обвинувачення, або щоб ця особа була піддана суду. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання».

Крім того, колегія суддів враховує правову позицію Європейського Суду з прав людини, викладену у рішенні за скаргою «Ферарі-Браво проти Італії», відповідно до якої затримання та тримання особи під вартою, безумовно, можливе не лише у випадку доведеності факту вчинення злочину та його характеру, оскільки така доведеність сама по собі і є метою досудового розслідування, досягненню цілей якого і є тримання під вартою.

У відповідності до змісту ст. 368 КПК України, питання щодо наявності чи відсутності події та складу кримінального правопорушення в діянні, винуватості особи в його вчиненні, у тому числі наявності або відсутності умислу в діях особи, належності та допустимості зібраних у справі доказів, вирішуються судом під час ухвалення вироку, тобто на стадії судового провадження.

Обставини здійснення підозрюваним конкретних дій, доведеність його винуватості, у тому числі правильність кваліфікації його дій, потребують перевірки та оцінки у сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні під час подальшого досудового розслідування, а дослідження та оцінка доказів, встановлення наявності або відсутності події та складу кримінального правопорушення, та достатності доказів для доведеності винуватості особи, відноситься до стадії судового розгляду по суті, та не вирішується на стадії досудового розслідування.

З наведених підстав, доводи захисника в апеляційній скарзі про неналежність та недопустимість зібраних у справі доказів для доведення винуватості ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованих йому злочинів, є передчасними та такими, що підлягають вирішенню під час розгляду кримінального провадження по суті.

Сукупність зібраних доказів та матеріалів судового провадження, на даному етапі кримінального провадження до моменту з`ясування істини у справі, є достатньою для продовження щодо підозрюваного запобіжного заходу.

Доводи захисника про відсутність у матеріалах клопотання витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань про реєстрацію кримінального правопорушення за ст. 307 КК України, спростовуються матеріалами клопотання слідчого, які містять відповідний витяг про внесення до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомостей 20.02.2024 о 13 год. 38 хв. про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України.

Посилання захисника на те, що органом досудового розслідування не доведено продовження існування ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, колегія суддів вважає безпідставними.

Так, враховуючи тяжкість кримінальних правопорушень, у вчиненні яких підозрюється ОСОБА_6 , характер та обставини інкримінованих йому дій, дані про особу підозрюваного у сукупності, який має постійне місце проживання та реєстрації, одружений, не працює, раніше судимий, колегія суддів дійшла висновку, що слідчим у клопотанні доведено існування у кримінальному провадженні ризиків, передбачених п.п. 1-5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Оцінивши доводи сторони захисту у цій частині, колегія суддів дійшла висновку про відсутність у справі належних доказів, які б підтверджували, що встановлені слідчим суддею ризики переховування підозрюваного від органів досудового розслідування, знищення, сховання або спотворення речей та документів, незаконного впливу на свідків, вчинення іншого кримінального правопорушення чи продовження кримінального правопорушення, у якому підозрюється, на день апеляційного розгляду клопотання втратили свою актуальність.

Інші доводи апеляційної скарги висновків слідчого судді не спростовують.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити слідчому судді постановити законну та обґрунтовану ухвалу, колегією суддів апеляційної інстанції не встановлено.

За таких обставин, ухвала слідчого судді суду першої інстанції відповідно до вимог статті 370 КПК України є законною, обґрунтованою і вмотивованою, а тому колегія суддів не вбачає підстав для її скасування.

Ураховуючи вищевикладене та керуючись ст. ст. 176-178, 183, 193, 376, 407, 418, 422 КПК України, колегія суддів,

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Миронівського районного суду Київської області від 23 лютого 2024 року, - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню не підлягає.

Судді:

____________ ___________ ___________

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3