Виноградівський районний суд Закарпатської області
_____________________________________________________________________
Справа № 299/8132/23
У Х В А Л А

23.02.2024 року м.Виноградів

Слідчий суддя Виноградівського районного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 , прокурора Виноградівського відділу Берегівської окружної прокуратури ОСОБА_3 , старшого слідчого ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 та його захисника адвоката ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Виноградів Клопотання ст.слідчого СВ відділення поліції №1 Берегівського відділу поліції ГУ НП в Закарпатській області ОСОБА_4 про продовження строку застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою по кримінальному провадженню, внесеного 27.11.2023р. до ЄРДР за №0000768 щодо-

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, з середньою освітою, тимчасово не працюючого, одруженого, раніше не судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.296 КК України,-

В С Т А Н О В И В:

Старший слідчий СВ відділення поліції №1 Берегівського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Закарпатській області ОСОБА_4 , за погодженням з прокурором Виноградівського відділу Берегівської окружної прокуратури ОСОБА_3 , звернувся до слідчого судді із клопотанням про продовження строку застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України ОСОБА_5 .

Подане клопотання обґрунтовує тим, 27 листопада 2023 року близько 12 години 30 хвилин, ОСОБА_5 за попередньою змовою з невстановленими досудовим розслідуванням особами, знаходячись в громадському місці, а саме на вулиці неподалік будинку №18 по вул.Партизанська в с.Підвиноградів, Берегівського району, діючи умисно, маючи умисел на вчинення хуліганства, безпричинно, грубо порушуючи громадський порядок, з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалось особливою зухвалістю, яке проявилось у нахабному та зневажливому ставленні до норм громадського порядку та існуючих у суспільстві загальновизнаних правил поведінки і моральності, тримаючи у правій руці заздалегідь приготовлений предмет - дерев`яну биту, з метою нанесення тілесних ушкоджень, показуючи свою зверхність над оточуючими, в присутності сторонніх людей, під час конфлікту, який виник між місцевими жителями, спричинив тілесні ушкодження ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 .

Вищевказані дії ОСОБА_5 органом досудового розслідування кваліфіковано за ч. 4 ст. 296 КК України, як хуліганство, тобто грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, вчинене групою осіб, що супроводжується особливою зухвалістю, вчинені із застосуванням іншого предмета, заздалегідь заготовленого для нанесення тілесних ушкоджень.

27.11.2023 о 20 годині 54 хвилин ОСОБА_5 затримано в порядку ст. 208 КПК.

28.11.2023 о 14.45 годині ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України - а саме в хуліганстві, тобто грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, вчинене групою осіб, що супроводжується особливою зухвалістю, вчинені із застосуванням іншого предмета, заздалегідь заготовленого для нанесення тілесних ушкоджень.

Ухвалою слідчого судді Виноградівського районного суду від 29 листопада 2023 року ОСОБА_5 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без можливості внесення застави.

19.01.2024 строк досудового розслідування у кримінальному провадженні керівником Берегівської окружної прокуратури продовжено до трьох місяців, тобто до 28.02.2024.

Ухвалою Закарпатського апеляційного суду від 30.01.2024 строк тримання підозрюваного ОСОБА_5 під вартою продовжено до 28.02.2024.

Обгрунтованість підозри ОСОБА_5 , підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами: повідомленням про виявлення кримінального правопорушення, протоколами допитів свідків ОСОБА_10 , ОСОБА_11 допитами потерпілих ОСОБА_12 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , протоколами пред`явлення особи для впізнання за фотознімками, проведеними у відповідності до ст. 240 КПК України слідчими експериментами за участі свідків та потерпілих, висновками судово-медичних експертиз про отримання потерпілими тілесних ушколджень, протоколом огляду місця події та іншими зібраними на даний час у ході досудового розслідування доказами.

Разом з цим, трьохмісячний строк досудового розслідування у кримінальному провадженні закінчується 28.02.2024, однак, завершити досудове розслідування до вказаного строку не надається можливим внаслідок особливої складності кримінального провадження та необхідності виконання ще низки слідчих та процесуальних дій, про що, одночасно з вказаним клопотанням, у відповідності до вимог ст. 296-1 КПК України слідчому судді подано клопотання про продовження строку досудового розслідування до шести місяців.

Зокрема, необхідно одержати висновки призначених 18.12.2023 шести судових молекулярно-генетичних експертиз, проведення яких експертами Закарпатського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України не закінчено через значне навантаженняекспертів.

З урахуванням результатів проведених судових експертиз та здобутих доказів слід визначитись з остаточною правовою кваліфікацією дій підозрюваного, повідомити йомупро зміну раніше повідомленоїпідозри та додатково допитати, а також у межах строку досудового розслідування виконати вимоги ст.ст. 290-293 КПК України.

Результати вищезазначених слідчих та процесуальних дій у кримінальному провадженні будуть у встановленому законом порядку використані стороною обвинувачення в якості доказів для правової кваліфікації дій ОСОБА_13 , а також під час судового розгляду кримінального провадження.

Доводячи існування передбачених кримінальним процесуальним законом ризиків неправомірної процесуальної поведінки підозрюваного, сторона обвинувачення зауважує про те, що ризиком є дія, яка може вчинятись з високим ступенем ймовірності.

Відповідно до ч. 5 ст. 9 КПК України кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Згідно з рішенням Європейського суду з прав людини у справі «Феррарі - Браво проти Італії» не можна ставити питання про те, що арешт є виправданим лише тоді, коли доведено факт вчинення та характер інкримінованих правопорушень, оскільки це є завданням органів досудового розслідування (попереднього слідства).

Також, Європейський суд з прав людини у справі «Фокс, Кембел і Гартлі проти Сполученого Королівства» зазначив, що «обґрунтована підозра» передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача у тому, що відповідна особа могла вчинити злочин.

У рішенні по справі «W проти Швейцарії» від 26.01.1993 Європейський суд з прав людини вказав, що врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що підозрюваний може ухилитись від слідства.

Під час досудового розслідування встановлені ризики, передбачені ст. 177 КПК України, що підтверджені ухвалами Виноградівського районного суду від 29.11.2023 та Закарпатського апеляційного суду від 30.01.2024 не втратили своєї актуальності, а також дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може:

1. Переховуватися від органів досудового розслідування та суду.

Злочин, який інкримінується ОСОБА_5 є тяжким і передбачає можливість призначення покарання у вигляді позбавлення волі на строк від трьох до семи років, що вже саме по собі може бути підставою та мотивом для підозрюваного переховуватись від органів досудового розслідування та суду, а також той факт, що Закарпатська область межує з чотирма країнами (Польща, Румунія, Словаччина та Угорщина) дають підстави вважати, що підозрюваний ОСОБА_5 усвідомлюючи тяжкість та невідворотність покарання за вчинення особливо тяжкого злочину може переховуватись від органів досудового розслідування та має реальні можливості покинути постійне місце проживання.

Підтвердженням наявного ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, є те що ОСОБА_5 під час дії на території України воєнного стану, з метою створення перешкод досудовому слідству, може виїхати на територію яка перебуває в тимчасовій окупації, у зв`язку з цим, у правоохоронних органів України фактично не буде можливості затримати підозрюваного та як наслідок, притягнути останнього до кримінальної відповідальності, існують ризики переховування у такий спосіб від органів досудового розслідування та суду.

2. Незаконно впливати на свідків та інших учасників у кримінальному провадженні.

Підозрюваний ОСОБА_5 з урахуванням відомих йому обставин кримінального правопорушення та матеріалів кримінального провадження може вступати у поза процесуальні відносини із свідками та понятими та схиляти їх до зміни даних слідству показів і це створює загрозу тиску та підбурювання вказаних осіб до дачі неправдивих показів або відмови від надання таких.

3. Перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Знаходячись на волі підозрюваний ОСОБА_5 зможе, використовуючи свої зв`язки, впливати шляхом погрози та тиску на учасників/сторін кримінального провадження, з метою уникнення підозрюваним кримінальної відповідальності, що є способом перешкоджанням досудового розслідування.

Крім того, ОСОБА_5 не маючи ніякого джерела доходу, може продовжити вчиняти нові злочини, що в сукупності свідчить про наявність ризиків, передбачених п. п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Відповідно до вимог п. 4 ч. 1 ст. 184 КПК України під час досудового розслідування встановлено наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, які полягають в тому, що підозрюваний може переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду, незаконно впливати на потерпілих та свідків у цьому ж кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, а тому, з метою забезпечення кримінального провадження та виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, є необхідність продовження ОСОБА_14 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

-п.1 ч. 1 ст. 177 КПК України підтверджується тим, що підозрюваний ОСОБА_5 може ухилятися від органу досудового розслідування та суду оскількизлочин який інкримінують йому є тяжким та передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від трьох до семи років,та будучи обізнаним про покарання, що йому загрожує за інкримінований йому злочин для уникнення покарання може переховуватися від органу досудового розслідування та суду, та в будь-який момент може покинути територію України, у тому числі поза межами пунктів пропуску через державний кордон України.

Крім того, ОСОБА_5 може перешкоджати кримінальному провадженню іншим способом, зокрема, підшукувати осіб, що можуть надати вигідні для нього неправдиві показання.

- ризик передбачений п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України існує через те, що у разі обрання запобіжного заходу не пов`язаного з триманням під вартою неможливо буде запобігти контактам та вчинення підозрюваним ОСОБА_5 тиску на потерпілих та свідків, з метою схилити їх до відмови від дачі правдивих показань та узгодження їх з метою ухилення від кримінальної відповідальності та введення в оману сторону обвинувачення.

Також, з метою ухилення від кримінальної відповідальності він зможе як сам, так і на його вимогу використовуючи інших осіб, шляхом вмовлянь, погроз чи підкупу впливати, або вимагати впливу на потерпілих,свідків та очевидців вчиненого злочину, відомості про які він може отримати як з копій матеріалів кримінального провадження так із інших джерел.

- ризик передбачений п. 4 ч. 1 ст. 177 КПК України виражається у тому, що на даний час невстановлені усі спільники ОСОБА_5 у вчиненні даного кримінального правопорушення, яким останній може повідомити про факт виявлення їх злочинної діяльності та обставини, які стали відомі йому в ході проведення досудового розслідування, що унеможливить притягнення до кримінальної відповідальності всіх винних осіб, а тому ОСОБА_5 може перешкоджати кримінальному провадженню іншим шляхом.

- ризик передбачений п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України виражається у тому, що підозрюваний ОСОБА_5 , у разі звільнення його з під варти, може продовжувати здійснювати протиправну діяльність на території компактного поселення ромів у с. Підвиноградів, Берегівського району.

Вивченням особи підозрюваного на даний час встановлено, що ОСОБА_5 працездатний, тяжкими захворюваннями, які б перешкоджали його утриманню під вартою, не страждає. Даних, які б вказували на неможливість застосування вказаного запобіжного заходу не встановлено.

Враховуючи те, що ОСОБА_5 вчинив злочин проти життя та здоров`я особи, за який передбачене покарання у вигляді позбавлення волі на строк від трьох до семи років може переховуватися від органу досудового розслідування та суду, не з`являтись на виклики слідчого, прокурора, суду, з метою переховування від органів досудового розслідування, може виїхати за межі Закарпатської області, впливати на свідків в кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином та існує ризик його протиправної поведінки, у зв`язку з чим особисте зобов`язання, особиста порука підозрюваного, домашній арешт та застава будуть недостатньо ефективними запобіжними заходами для запобігання ризикам порівняно із взяттям під варту.

В свою чергумайновий стан та відсутність будь - якихвідомостей про наявність у ОСОБА_5 постійногомісцяроботи, позбавляютьможливості обрати щодоостаннього, запобіжнийзахід у виглядізастави.

Частиною 7 ст. 183 КПК України визначено, що слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні:

1) щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування;

2) щодо злочину, який спричинив загибель людини;

3) щодо особи, стосовно якої у цьому провадженні вже обирався запобіжний захід у вигляді застави, проте був порушений нею.

Кримінальне провадження щодо злочину, підозру у якому оголошено ОСОБА_5 є злочином, вчиненим із застосуванням насильства, що дає підстави слідчому судді не визначати розмір застави.

Згідностатті 29 КонституціїУкраїникожналюдинамає право на свободу та особистунедоторканість. Ніхто не може бути заарештованийаботриматисяпідвартоюінакше як за вмотивованимрішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Відповідно до ст. 178 КПК України, у ході досудового розслідування у кримінальному провадженні встановлено наступне:

- зібрані під час досудового розслідування докази є вагомими та підтверджують причетність ОСОБА_5 до вчинення ним кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.296КК України;

- підозрюваний ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення (злочин), за яке законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від трьох до семи років, то ж тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_5 у разі визнання його винуватим у кримінальному правопорушенні (злочині), у вчиненні якого він підозрюється, є достатньою та співрозмірною для продовження останньому дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою;

- підозрюваний ОСОБА_5 не має постійного місця роботи або навчання;

У органу досудового розслідування є достатні підстави вважати, щобудь-який інший запобіжний захід, не пов`язаний із позбавленням волі, не може забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного ОСОБА_5 .

Застосування до підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання не забезпечить належної поведінки підозрюваного, не зменшить наявність вищевказаних ризиків та не зможе перешкодити їх реалізації, оскільки зважаючи на особу підозрюваного він не може самоорганізуватися для здійснення належного самоконтролю.

Неможливе і застосування до підозрюваного і запобіжного заходу у вигляді особистої поруки, оскільки на момент повідомлення йому про підозру та звернення до слідчого судді із вказаним клопотанням до органу досудового розслідування не надійшло жодної заяви від осіб, які заслуговують на довіру, про обрання відносно підозрюваного саме такого запобіжного заходу.

Застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, навіть із застосуванням електронних засобів контролю та при забороні підозрюваному цілодобово залишати житло не зможе унеможливити вчинення останнім кримінальних правопорушень (злочинів), а також унеможливити ті ризики, які зазначені у вказаному клопотання. Викладене вище унеможливлює застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту.

Єдиним запобіжним заходом, який здатен забезпечити виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків та унеможливить реалізацію викладених вище ризиків є запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Водночас, як роз`яснив Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ в п. 17 листа № 511-550/0/4-13від 04.04.2013, розумність тримання під вартою не може оцінюватись абстрактно. Вона має оцінюватись в кожному окремому випадку в залежності від особливостей конкретної справи та причин, про які йдеться у рішеннях національних судів. Тримання під вартою може бути виправдано тільки за наявності конкретного суспільного інтересу, який, не зважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом поваги до свободи особистості (п. 79 рішення ЄСПЛ у справі «Харченко проти України» від 10.02.2011).

Водночас, слідчий суддя на вказаному етапі досудового розслідування не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів, визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу, то з огляду на ті дані, які були надані стороною обвинувачення, у слідчого судді наявні підстави для висновку про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України.

Крім того, відповідно до практики Європейського суду з прав людини, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.

Затримання та тримання особи під вартою, безумовно, можливе не лише у випадку доведеності факту вчинення злочину та його характеру, оскільки така доведеність сама по собі і є метою досудового розслідування, досягненню цілей якого є тримання під вартою, що визначено в рішенні ЄСПЛ за скаргою «Феррарі-Браво проти Італії».

На даний час є необхідність у продовженні застосування відносно підозрюваного ОСОБА_5 дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з метою забезпечення виконання ним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання його спробам переховуватися від органів досудового розслідування, вчинити інше кримінальне правопорушення, впливати на потерпілих, свідків кримінального провадження.

Існування зазначених ризиків обґрунтовується встановленими фактичними обставинами кримінального правопорушення зокрема, з матеріалів досудового розслідування вбачається, що ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину.

Вказані обставини свідчать про неможливість застосування особистого зобов`язання, особистої поруки та домашнього арешту, стосовно підозрюваного ОСОБА_5 так як такі ним дотримані не будуть.

На підставі викладеного, з метою забезпечення виконання завдань досудового розслідування та судового розгляду кримінального провадження, слідчий за погодженням з прокурором просить суд продовжити строк застосування запобіжного заходу відносно підозрюваного- ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, з середньою освітою, тимчасово не працюючого, одруженого, раніше не судимого-у виді тримання підвартою у межах строку досудового розслідуванняна строк 60 діб.

У судовому засіданні прокурор, старший слідчий клопотання підтримали; підозрюваний та його захисник проти заявленого клопотання заперечували, мотивуючи тим, що підозрюваний має стійкий соціальний стан, має на утриманні 3 дітей. Процесуальні обов`язки підозрюваний буде виконувати належним чином. Подане клопотання є необґрунтованим, а ризики не наведеними належними та достатніми доказами, оскільки підозра ґрунтується лише на свідченнях потерпілого, у підзахисного поганий стан здоров`я, а його діти потребують догляду, а відтак, заслухавши учасників, дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя встановив наступне.

Відповідно до ст.183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою може бути застосований до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`яти років.

Положеннями ч. 1 ст.177 КПК України визначено, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Ч. 2 вказаної норми закону передбачено, що підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Встановлено, що органом досудового слідства - СВ відділення поліції № 1 Берегівського районного ВП Головного управління Національної поліції в Закарпатській області - проводиться досудове розслідування кримінального провадження Єдиний реєстр досудових розслідувань № 0000768, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 27.11.2023 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.296 КК України.

Ухвалою слідчого судді Виноградівського районного суду від 29 листопада 2023 року ОСОБА_5 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без можливості внесення застави.

19.01.2024 строк досудового розслідування у кримінальному провадженні керівником Берегівської окружної прокуратури продовжено до трьох місяців, тобто до 28.02.2024.

Ухвалою Закарпатського апеляційного суду від 30.01.2024 строк тримання підозрюваного ОСОБА_5 під вартою продовжено до 28.02.2024.

Прокурор довів наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.296 КК України, оскільки вказаний висновок підтверджується копією повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.296 КК України, яка 28.11.2023 року з дотриманням положень ст. 278 КПК України йому вручена та підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами: протоколом огляду місця події, протоколом допиту свідків ОСОБА_15 , ОСОБА_10 , ОСОБА_16 , ОСОБА_9 , допитами потерпілих ОСОБА_12 , ОСОБА_8 , ОСОБА_17 та іншими доказами зібраними в ході досудового розслідування.

Відповідно до ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може забезпечити ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Стороною обвинувачення доведено існування ризиків того, що підозрюваний з метою ухилення від кримінальної відповідальності може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, а також перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Твердження сторони захисту про те, що на утриманні ОСОБА_5 є троє неповнолітніх дітей належними доказами не підтверджено, а характеристику та довідку про склад сім`ї підозрюваного слідчий суддя не враховує, оскільки ці документи не підтверджують обставину батьківства ОСОБА_5 , а прізвища та ім`я по батькові дітей, з яких одна дитина ІНФОРМАЦІЯ_2 є повнолітня, є відмінними від імені та прізвища підозрюваного. Крім цього, матеріали справи не містять жодних даних про тяжкі захворювання підозрюваного, які б перешкоджали його утриманню під вартою. Даних, які б вказували на неможливість застосування вказаного запобіжного заходу не встановлено. Відповідно до характеризуючих даних ОСОБА_5 байдуже ставиться до дотримання правових норм, що виразилось у обґрунтованій підозрі про вчинення ним тяжкого злочину проти громадського порядку та моральності.

Поряд з цим, на переконання слідчого судді, склад сім`ї підозрюваного, характеристика за місцем проживання, відсутність судимості, не є тими обставинами, які свідчать про відсутність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.

Надаючи оцінку доводам сторони захисту на предмет відсутності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, слідчий суддя вважає, що з огляду на характер та конкретні обставини кримінального провадження такі існують та доводяться відповідними доказами. Зокрема, наявні в матеріалах кримінального провадження факти та обставини, на які посилається слідчий у клопотанні, дають достатні підстави вважати, що підозрюваний ОСОБА_5 може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків та інших учасників у цьому кримінальному провадженні, та перешкоджатиме кримінальному провадженню.

Обставин, передбачених ч. 2 ст. 183 КПК України, що виключають можливість застосування відносно підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді тримання під вартою слідчим суддею не встановлено.

Щодо посилання захисника на характеризуючі особу ОСОБА_5 дані, зокрема про його сімейний стан, то на думку слідчого судді, з огляду на суспільну небезпечність інкримінованого кримінального правопорушення, вони не є визначальними аргументами для обрання підозрюваному більш м`якого виду запобіжного заходу, оскільки не зменшують встановлені ризики та не можуть бути беззаперечними стримуючими факторами подальшої належної процесуальної поведінки підозрюваного.

Таким чином мотиви сторони захисту слідчий суддя відхиляє та констатує, що стороною захисту не спростовано наявність наведених стороною обвинувачення ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.

Слідчий суддя враховує, що відповідно до практики ЄСПЛ «обґрунтованість підозри, на якій має ґрунтуватися арешт, складає суттєву частину гарантії від безпідставного арешту і затримання, закріпленої у статті 5 § 1(с) Конвенції». За визначенням ЄСПЛ «обґрунтована підозра у вчиненні кримінального злочину, про яку йдеться у статті 5 § 1(с) Конвенції, передбачає наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила певний злочин» (K.-F. проти Німеччини, 27 листопада 1997, § 57).

Відповідно до правової позиції ЄСПЛ у справі «Мюррей проти Сполучного Королівства» (п.55 рішення) факти, що викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеня, необхідного для засудження чи навіть для пред`явлення обвинувачення, що є задачею наступних етапів кримінального процесу.

З урахуванням характеру діяння, яке інкримінується підозрюваному, яке класифікується як тяжкий злочин, відповідно до ст. 12 КК України, обставини вчинення правопорушення, тяжкості покарання, що йому загрожує від від трьох до семи років позбавлення волі у разі визнання винуватим, запобіжний захід у виді тримання під вартою відповідає меті, з якою він застосовується до особи.

В даному випадку запобіжний захід у виді тримання під вартою позбавляє можливості підозрюваного перешкодити кримінальному провадженню, ухилитися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на потерпілого, свідків, а також вчинити інше правопорушення, як на стадії досудового розслідування так і під час судового розгляду.

Обраний відносно підозрюваного запобіжний захід з урахуванням його тривалості - 60 діб не виходить за межі розумного строку, відповідає характеру та тяжкості діяння, яке йому інкримінуються, тяжкістю покарання, яке йому загрожує згідно санкції статті, тобто визначеними КПК України конкретними підставами і метою запобіжного заходу.

Окрім наявної обґрунтованої підозри, застосований запобіжний захід відповідає характеру та тяжкості вчиненого, а встановлені ризики є дійсними, і вони виключають, на даний час, можливість застосування до підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу не пов`язаного з позбавленням волі.

Відповідно до ст.178 КПК України при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу враховується вагомість наявних доказів про вчинення кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує особі у разі визнання винуватим у кримінальному правопорушенні; вік та стан здоров`я підозрюваного; міцність соціальних зв`язків підозрюваного в місці його постійного проживання, наявність родини та утриманців; наявність постійного місця роботи, навчання; репутацію, майновий стан підозрюваного; наявність судимостей; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється особа або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється особа.

Також слідчий суддя враховує практику Європейського суду з прав людини, яка свідчить про те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Запобіжний захід у виді тримання під вартою є співмірним існуючим ризикам, відповідає особі підозрюваного та тяжкості пред`явленої йому підозри, зможе забезпечити виконання підозрюваним процесуальних обов`язків, є необхідним за даних обставин та відповідає характеру кримінального провадження.

Слідчий суддя на підставі п.1 ч.4 ст.183 КПК України не визначає розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства.

Керуючись ст. ст. 183, 194 КПК України, слідчий суддя,-

У Х В А Л И В:

Клопотання ст.слідчого СВ відділення поліції №1 Берегівського відділу поліції ГУ НП в Закарпатській області ОСОБА_4 про продовження строку застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою- задовольнити.

Продовжити ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканцю АДРЕСА_1 строк застосування запобіжного заходу у вигляді тримання підвартою у межах строку досудового розслідування на строк 60 (шістдесят) діб, починаючи з 23.02.2024 року по 22.04.2024 року (включно).

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і підлягає до негайного виконання органом досудового розслідування.

На ухвалу слідчого судді може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Повний текст ухвали оголошений 26.02.2024р.

Слідчий суддя ОСОБА_1