Справа № 583/1317/24
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"26" березня 2024 р. м. Охтирка

Охтирський міськрайонний суд Сумської області в складі:

головуючого-судді ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду №5 кримінальне провадження, внесене 25.12.2015 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001037 за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця с. Грунь, Охтирського району, Сумської області, що має середню освіту, працює трактористом в ФГ «Нерозя», проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

за ч. 2 ст. 286 КК України,

УСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 25.12.2015 приблизно о 08 год., точного часу досудовим розслідуванням не встановлено, як тракторист-машиніст ТОВ «Перше Травня», керуючи трактором МТЗ-80, реєстраційний номер НОМЕР_1 , з причепленим до нього кормороздавачем BelMix T 659, виробництва METAL-FACH, призначеним для роздачі кормів у годівниці, внаслідок недбалості у формі кримінально протиправної самовпевненості, не переконавшись, що це буде безпечним, допустив перевезення в непристосованому для цього місці, а саме на платформі зазначеного причепа-кормороздавача пасажира - заступника директора ТОВ «Перше Травня» ОСОБА_6 , 1978 року народження, у приміщенні корівника №4 ферми №1 ТОВ «Перше Травня» за адресою: Сумська область, Охтирський район, с. Грунь, та травмування пасажира ОСОБА_6 під час руху, що призвело до смерті останнього внаслідок затискання голови ОСОБА_6 в умовах обмеженої висоти між верхнім краєм міксера кормороздавача та балкою перекриття стелі корівника.

Так потерпілий ОСОБА_6 отримав тілесні ушкодження у вигляді: рани тім`яної області голови справа, правої очної ямки, садна чола зліва, синців обох очних ямок, відкритий багатоосколковий перелом кісток склепіння (лобної правої скроневої і тім`яних кісток) і основи черепу в передній черепній ямці, ділянки розчавлення головного мозку, дифузного крововиливу під тверду мозкову оболонку, цяткових крововиливів в сіру та білу речовину головного мозку. Причиною смерті ОСОБА_6 стали: відкрита черепно-мозкова травма, яка супроводжувалася відкритими багатоосколковими переломами кісток склепіння та основи черепа, дифузними крововиливами під м`яку мозкову оболонку, цятковими крововиливами в сіру та білу речовину головного мозку.

Під час керування трактором МТЗ-80, реєстраційний номер НОМЕР_1 , з причепленим до нього кормороздавачем BelMix T 659, виробництва METAL-FACH, водій ОСОБА_4 порушив вимоги Правил дорожнього руху, передбачених пунктами:

п. 10.1 - перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху;

п. 21.11 (а) забороняється перевозити пасажирів поза кабіною автомобіля (крім передбачених цими Правилами випадків перевезення пасажирів у кузові вантажного автомобіля з бортовою платформою або в кузові-фургоні, призначених для перевезення пасажирів), у кузові автомобіля-самоскида, трактора, інших самохідних машин, на вантажному причепі, напівпричепі, в причепі-дачі, в кузові вантажного мотоцикла.

У причинному зв`язку з настанням смерті ОСОБА_6 перебувають, як порушення вимог п.п. 5.2, 21.11 Правил дорожнього руху та ст.ст. 6, 13, 14, 18 Закону України «Про охорону праці», ст. 153 КЗпП України самим потерпілим ОСОБА_6 , так і описані вище порушення вимог п.п. 10.1, 21.11 (а) Правил дорожнього руху трактористом-машиністом ОСОБА_4 , який мав можливість запобігти настанню смерті пасажира ОСОБА_6 , для чого він повинен був діяти у відповідності до вищевикладених Правил дорожнього руху України.

В судовому засіданні ОСОБА_4 повністю визнав свою вину та пояснив, що злочин скоїв за викладених в обвинувальному акті обставин.

Враховуючи, що обвинувачений в повному обсязі визнав свою винуватість у вчиненні пред`явленого йому органом досудового розслідування злочину при обставинах, викладених в обвинувальному акті, беручи до уваги, що інші учасники судового розгляду також не оспорювали фактичні обставини справи, і судом встановлено, що учасники судового розгляду, в тому числі обвинувачений, правильно розуміють зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності та істинності їх позиції, роз`яснивши їм положення ч. 3 ст. 349 КПК України про те, що в такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати фактичні обставини справи в апеляційному порядку, вислухавши думку учасників судового розгляду, які не заперечували проти розгляду кримінальної справи в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнає недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорені.

Таким чином, суд приходить до висновку про винуватість ОСОБА_4 у скоєнні порушення правил безпеки дорожнього руху та експлуатації транспортного засобу, особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілого, та такі його дії кваліфікує за ч. 2 ст. 286 КК України.

При призначенні покарання суд, у відповідності до ст.ст. 65-67 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який, відповідно до ст. 12 КК України, відноситься до тяжкого злочину, ступінь суспільної небезпечності та наслідки скоєного, відомості про особу обвинуваченого, який раніше не судимий, за місцем проживання характеризується позитивно, працює, на обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває, одружений, має на утриманні двох малолітніх дітей, повністю визнав свою провину, активно сприяв розкриттю злочину шляхом надання правдивих показань про його обставини, те, що він раніше не притягувався до кримінальної відповідальності, а також позицію потерпілої, яка не має претензій до обвинуваченого та прохає не призначати йому покарання.

Суд також враховує роз`яснення, викладені в п. 20 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» №14 від 23.12.2005 року, згідно з якими при призначенні покарання за відповідною частиною статті 286 КК України суди мають враховувати не тільки наслідки, що настали, а й характер та мотиви допущених особою порушень правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту, її ставлення до цих порушень та поведінку після вчинення кримінального правопорушення, вину інших причетних до нього осіб (пішоходів, водіїв транспортних засобів, працівників, відповідальних за технічний стан і правильну експлуатацію останніх, тощо), а також обставини, які пом`якшують і обтяжують покарання, та особу винного.

До визначених ч. 1 ст. 66 КК України обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченому, суд відносить з`явлення із зізнанням, щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину.

Обставини, визначені ч. 1 ст. 67 КК України, що обтяжують покарання обвинуваченому, судом не встановлені.

Враховуючи викладене та наявність кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, із урахуванням особи винного, його відношення до вчиненого суд вважає за необхідне обрати ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі.

При вирішенні питання щодо застосування до обвинуваченого додаткової міри покарання у вигляді позбавлення прав керування транспортними засобами, судом враховано ту обставину, що робота ОСОБА_4 пов`язана з використанням транспортних засобів, тому позбавлення права керувати транспортним засобом призведе до позбавлення його роботи та права на працю. При вирішенні питання про призначення додаткового покарання суд враховує також дії самого потерпілого, які не відповідають Правилам дорожнього руху України. Тому суд вважає, що призначення додаткової міри покарання є недоцільним.

Згідно ст. 85 КК України на підставі закону про амністію або акта про помилування засуджений може бути повністю або частково звільнений від основного і додаткового покарань.

Відповідно до положень ч.ч. 1, 2 ст. 86 КК України амністія оголошується законом України стосовно певної категорії осіб. Законом про амністію особи, визнані винними у вчиненні злочину обвинувальним вироком суду, або кримінальні справи стосовно яких розглянуті судами, але вироки стосовно цих осіб не набрали законної сили, можуть бути повністю або частково звільнені від відбування покарання.

07.09.2017 року набув чинності Закон України «Про амністію у 2016 році» №1810-VIII від 22.12.2016 року (надалі - Закон).

Статтею 1 Закону України "Про амністію у 2016 році" передбачено звільнити від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, осіб, визнаних винними у вчиненні умисного злочину, який не є тяжким або особливо тяжким відповідно до статті 12 Кримінального кодексу України, осіб, визнаних винними у вчиненні необережного злочину, який не є особливо тяжким відповідно до статті 12 Кримінального кодексу України, а також осіб, кримінальні справи стосовно яких за зазначеними злочинами розглянуті судами, але вироки стосовно них не набрали законної сили, в тому числі, передбачених п. «в» зазначеної ст. 1 Закону - які на день набрання чинності цим Законом не позбавлені батьківських прав, які на день набрання чинності цим Законом мають дітей, яким не виповнилося 18 років, дітей-інвалідів та/або повнолітніх сина, дочку, визнаних інвалідами.

Відповідно до ст. 13 Закону України "Про амністію у 2016 році" дія цього Закону поширюється на осіб, які вчинили злочини до дня набрання ним чинності включно, і не поширюється на осіб, які вчинили триваючі або продовжувані злочини, якщо вони закінчені, припинені або перервані після набрання чинності цим Законом.

Згідно із ст. 6 Закону України "Про застосування амністії в Україні" особи, на яких поширюється дія закону про амністію, можуть бути звільнені від відбування як основного, так і додаткового покарання, призначеного судом, крім конфіскації майна, в частині вироку, яка не була виконана на день набрання чинності законом про амністію.

Відповідно до ч. 2 ст. 3 Закону України "Про застосування амністії в Україні" установивши в стадії судового розгляду кримінальної справи наявність акта амністії, що усуває застосування покарання за вчинене діяння, суд, за доведеності вини особи, постановляє обвинувальний вирок із звільненням засудженого від відбування покарання.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 вчинив необережний тяжкий злочин до набрання чинності Законом України «Про амністію у 2016 році», на день набрання чинності цим Законом мав неповнолітню дитину ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Отже, оскільки обмежень, передбачених ст. 4 Закону України "Про застосування амністії в Україні" та ст. 9 Закону України "Про амністію у 2016 році" щодо застосування відносно ОСОБА_4 амністії, судом не встановлено, і останній просив суд застосувати до нього акт амністії, його слід звільнити від відбування призначеного покарання.

Згідно зі ст. 124 КПК України стягнути з ОСОБА_4 на користь держави витрати за проведення експертиз.

Цивільний позов не заявлявся.

Арешт на майно, що було накладено згідно з ухвали слідчого судді Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 21.01.2016 року, після вступу вироку у законну силу, слід скасувати.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 374-376 КПК України, суд -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України та призначити йому покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі без позбавлення права керувати транспортними засобами.

На підставі ст. 86 КК України та п. «в» ст. 1 Закону України «Про амністію у 2016 році» №1810-VIII від 22.12.2016 року - звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного йому основного покарання.

ОСОБА_4 до набрання вироком законної сили запобіжний захід не обирати.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави витрати за проведення судових експертиз в загальній сумі 31739,76 грн (тридцять одну тисячу сімсот тридцять дев`ять) гривень 76 копійок.

Вирок може бути оскаржено до Сумського апеляційного суду через Охтирський міськрайонний суд Сумської області протягом 30 діб з часу його проголошення.

Суддя Охтирського міськрайонного суду ОСОБА_1