Справа № 161/4853/24
Провадження № 1-кс/161/1496/24
ЛУЦЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

про накладення арешту на майно

14 березня 2024 року м. Луцьк

Слідчий суддя Луцького міськрайонного суду Волинської області ОСОБА_1 при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань клопотання слідчого СВ Луцького РУП ГУНП у Волинській області ОСОБА_3 про накладення арешту на майно,

за участю прокурора ОСОБА_4 ,

слідчого ОСОБА_3 ,

власника майна ОСОБА_5 ,

представника власника майна ОСОБА_6 ,

В С Т А Н О В И В:

11 березня 2024 року слідчий СВ Луцького РУП ГУНП у Волинській області ОСОБА_3 , за погодженням із прокурором у кримінальному провадженні прокурором Луцької окружної прокуратури ОСОБА_4 , звернувся до слідчого судді Луцького міськрайонного суду Волинської області з клопотанням про накладення арешту на майно, яке вилучене 09.03.2024 року в ході обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , а саме, мобільний телефон марки «Iphone» моделі «11 Pro Max» золотого кольору, який поміщено в спецпакет № PSP1379338, 10 патронів кабіром 7.62х39 мм та картонну коробку від патронів, які поміщено в спецпакет № PSP2146662, предмет, ззовні схожий на гранату «Піро 5», який поміщено в спецпакет № PSP2249996.

Своє клопотання слідчий мотивує тим, що СВ Луцького РУП ГУНП у Волинській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000374 від 27 січня 2024 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 115 КК України, а тому з метою забезпечення збереження речових доказів, звернувся з відповідним клопотанням до слідчого судді.

Заслухавши пояснення прокурора та слідчого, які клопотання повністю підтримали та просили задовольнити, думку власника майна та її представника, які заперечували щодо задоволення клопотання, посилаючись на те, що клопотання слідчого про арешт майна подане з пропуском визначеного КПК України строку, а вилучений телефон «Iphone» не є речовим доказом у розумінні ч. 1 ст. 98 КПК України, відтак, його арешт не відповідає встановленій законодавцем меті, при цьому вилучений телефон надано добровільно для огляду, тобто у слідчого була можливість копіювання із нього інформації, щодо вилучених боєприпасів вказали, що чоловік ОСОБА_5 ОСОБА_7 має дозвіл на використання зброї, а граната є муляжем, оглянувши та дослідивши матеріали клопотання та долучені до нього документи, матеріали кримінального провадження, слідчий суддя дійшов висновку, що клопотання підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.

Так, згідно до вимог ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Вимогами ч. 2 ст. 170 КПК України передбачено, що арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

За змістом положень ст. 2 КПК України, при застосуванні будь-якого заходу забезпечення кримінального провадження має бути забезпечено дотримання прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Статтями 7, 16 КПК України встановлено, що загальною засадою кримінального провадження є недоторканість права власності. Позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Згідно ч. 1 ст. 131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 131 КПК України застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, дізнавач, прокурор не доведе, що: 1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; 2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, дізнавача, прокурора; 3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, дізнавач, прокурор звертається із клопотанням.

Судом встановлено, що ухвалою слідчого судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 27 лютого 2024 року надано дозвіл на проведення обшуку житла та іншого володіння особи, за адресою: АДРЕСА_1 , де проживає ОСОБА_7 , відомості про право власності на яке відсутні, з метою виявлення та фіксації відомостей про обставини вчинення кримінального правопорушення, встановлення місцезнаходження розшукуваного ОСОБА_7 , відшукання мобільних телефонів, комп`ютерної техніки та інших засобів зв`язку по яких родичі можуть підтримувати зв`язок із ОСОБА_7 , квитанцій про оплату та перерахунки грошових коштів на будь-які невідомі банківські карти, записки, документи, які можуть мати відношення до вчинення кримінального правопорушення, та будь які інші докази які сприятимуть розшуку останнього, з метою всебічного, повного і об`єктивного розслідування обставин цього кримінального провадження.

Відповідно до протоколу обшуку від 09 березня 2024 року під час проведення обшуку в житловому будинку за адресою: АДРЕСА_1 , де проживає ОСОБА_7 , виявлено та вилучено: мобільний телефон марки «IPhone» моделі «11 Pro Max» золотого кольору, який поміщено в спецпакет № PSP1379338, 10 патронів кабіром 7.62х39 мм та картонну коробку від патронів, які поміщено в спецпакет № PSP2146662, предмет, ззовні схожий на гранату «Піро 5», який поміщено в спецпакет № PSP2249996.

Виходячи з положень КПК України, а також наданих слідчим матеріалів кримінального провадження, слідчий суддя дійшов висновку, що на вилучені під час обшуку 10 патронів кабіром 7.62х39 мм та картонну коробку від патронів, які поміщено в спецпакет № PSP2146662, предмет, ззовні схожий на гранату «Піро 5», який поміщено в спецпакет № PSP2249996, слід накласти арешт з метою проведення необхідних подальших слідчих (розшукових) дій із вилученим майном, та враховуючи підстави вважати, що таке майно дійсно відповідає критеріям, зазначеним у ст.ст. 98, 167 КПК України.

При цьому, слідчим доведено необхідність виконання завдання арешту майна, а саме запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження, а тому на переконання слідчого судді, наявні законні підстави для накладання арешту на вказані речі та предмети.

Слідчим суддею не приймається до уваги посилання представника власника майна на те, що вилучені, зокрема, 10 патронів кабіром та предмет, ззовні схожий на гранату «Піро 5», не мають відношення до цього кримінального провадження, оскільки на даному етапі кримінального провадження слідчий суддя не може надавати оцінку доказам на предмет їх належності та допустимості.

Поряд із цим, слідчий суддя вважає необґрунтованим клопотання слідчого в частині накладення арешту на мобільний телефон марки «IPhone» моделі «11 Pro Мах» золотого кольору, який поміщено в спецпакет № PSP1379338, оскільки у клопотанні слідчим не обґрунтовано наявність підстав для арешту цього майна.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 23 січня 2014 року у справі "East/West Alliance Limited" проти України" судом наголошено на тому, що перша та найбільш важлива вимога статті 1 Першого протоколу до Конвенції полягає у тому, що будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно бути законним (див. також рішення у справі "Іатрідіс проти Греції"). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див.рішення у справі " Лемуан проти Франції", від 22 вересня 1994 року та "Кушоглу проти Болгарії" від 10 травня 2007 року).

Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити "справедливий баланс" між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див. Рішення від 23 вересня 1982 року у справі "Спорронг та Льон рот проти Швеції"). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див. Рішення від 21 лютого 1986 року у справі "Джеймс та інші проти Сполученого Королівства").

Відповідно до вимог ч. 11 ст. 170 КПК України, заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їхне застосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Зважаючи, що стороною кримінального провадження не доведено наявність підстав для накладення арешту на мобільний телефон марки «IPhone» моделі «11 Pro Мах» золотого кольору, який поміщено в спецпакет № PSP1379338, вилученого під час обшуку, та необхідність обмеження права власника на володіння, користування та розпоряджання, тому в цій частині клопотання слідчого слід відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 170-173, 372, 376 КПК України, слідчий суддя,-

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання слідчого СВ Луцького РУП ГУНП у Волинській області ОСОБА_3 про накладення арешту на майно задовольнити частково.

Накласти арешт на майно, яке вилучене в ході проведеного 09 березня 2024 року обшуку, за адресою АДРЕСА_1 , а саме, 10 патронів кабіром 7.62?39 мм та картонну коробку від патронів, які поміщено в спецпакет № PSP2146662, предмет, ззовні схожий на гранату «Піро 5», який поміщено в спецпакет № PSP 2249996, з позбавленням права на відчуження, розпорядження та користування чи вчинення будь-яких інших дій із вищевказаним майном.

В іншій частині клопотання - відмовити.

Зобов`язати слідчого чи прокурора у кримінальному провадженні негайно повернути мобільний телефон марки «IPhone» моделі «11 Pro Мах» золотого кольору, який поміщено в спецпакет № PSP1379338 - власнику ОСОБА_5 чи її представнику ОСОБА_6 .

Копію ухвали вручити учасникам судового провадження.

Згідно до вимог ч. 1 ст. 174 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, якщо вони доведуть, що вподальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до Волинського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя:/підпис/

Згідно з оригіналом:

Слідчий суддя Луцького міськрайонного суду ОСОБА_1