Справа № 146/1003/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"24" червня 2024 р. селище Томашпіль Вінницької області

Слідчий суддя Томашпільського районного суду Вінницької області ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , за участю прокурора у кримінальному провадженні - прокурора Гайсинського відділу Вінницької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону ОСОБА_3 , слідчої ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , адвоката ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в с-щі Томашпіль клопотання слідчої СВ ВП №2 Тульчинського РВП ГУНП у Вінницькій області ОСОБА_4 погоджене прокурором Гайсинського відділу Вінницької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Колоденка, Томашпільського району Вінницької області, українця, громадянина України, освіта середня, не працюючого, особою з інвалідністю, потерпілим внаслідок аварії на ЧАЕС, учасником АТО та депутатом не являється, не одруженого, на утриманні неповнолітніх дітей не має, зареєстрованого та проживаючого за адресою АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України

В С Т А Н О В И В:

24 червня 2024 року слідча СВ ВП №2 Тульчинського РВП ГУНП у Вінницькій області ОСОБА_4 звернулася до Томашпільського районного суду з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_5 .

Клопотання мотивовано наступним.

У провадженні СВ ВП №2 Тульчинського РВП ГУНП у Вінницькій області перебувають матеріали кримінального провадження № 0000119 від 21.06.2024, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, тобто таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена в умовах воєнного стану.

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) № 45 від 25.02.2022, солдата ОСОБА_5 , призначено на посаду механіка-водія-кранівника евакуаційного відділення взводу технічного забезпечення танкового батальйону військової частини НОМЕР_1 . З 21.02.2023 по теперішній час перебуває в розпорядженні командира військової частини НОМЕР_1 , як такий, що самовільно залишив військову частину.

Згідно до ст. 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» особливий період - період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ та організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» № 64/2022 від 24.02.2022 у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України в Україні уведено воєнний стан із 05:30 24.02.2022 строком на 30 діб, який в подальшому продовжувався Указами Президента України № 133/2022 від 14.03.2022, № 259/2022 від 18.04.2022, № 341/2022 від 17.05.2022, № 573/2022 від 12.08.2022, № 757/2022 від 07.11.2022, № 58/2023 від 06.02.2023, № 254/2023 від 01.05.2023, №451/2023 від 26.07.2023, № 734/2023 від 06.11.2023, № 49/2024 від 05.02.2024, № 271/204 від 06.05.2024 та триває по теперішній час.

Солдат ОСОБА_5 , будучи військовослужбовцем, згідно ст. ст. 11, 16, 49, 127-128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, окрім іншого, зобов`язаний свято та непорушно додержуватись Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно й чесно виконувати військовий обов`язок, бути хоробрим, ініціативним і дисциплінованим, постійно підвищувати рівень військових професійних знань, удосконалювати свою виучку та майстерність, знати та виконувати свої обов`язки й додержуватись вимог Статутів Збройних Сил України, виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою, постійно бути зразком високої культури, скромності й витримки, берегти військову честь, завжди пам`ятати, що за його поведінкою судять не лише про нього, а й про Збройні Сили України в цілому, точно та вчасно виконувати покладені на нього обов`язки та поставлені йому завдання, додержуватись військової дисципліни, не допускати негідних учинків, точно, вчасно та сумлінно виконувати накази командирів (начальників).

Статтями 3-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України передбачено, окрім іншого, що військова дисципліна досягається шляхом особистої відповідальності кожного військовослужбовця за дотримання Конституції та законів України, Військової присяги, виконання своїх обов`язків, вимог Статутів Збройних Сил України, а також зобов`язує кожного військовослужбовця додержуватись Конституції та законів України, Військової присяги, неухильно виконувати вимоги Статутів Збройних Сил України, накази командирів.

Статтею 41 Конституції України, окрім іншого, передбачено, що кожен має право володіти, користуватись і розпоряджатись своєю власністю. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом.

Водночас, у порушення зазначених вище норм законодавства України військовослужбовець військової частини НОМЕР_1 солдат ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення за наступних обставин.

Так, 20.06.2024 приблизно о 20:00 год ОСОБА_5 зустрів свого знайомого ОСОБА_7 . В ході розмови ОСОБА_7 попросив ОСОБА_5 сходити до його будинку, що розташований по АДРЕСА_1 , та налити пляшку горілки.

В подальшому ОСОБА_5 з дозволу власника зайшов в середину вищевказаного житлового будинку та, перебуваючи в одній із кімнат будинку побачив на комоді грошові кошти. В цей час, у ОСОБА_5 виник раптовий, протиправний умисел, спрямований на незаконне заволодіння чужим майном, а саме грошовими коштами ОСОБА_7 .

Реалізуючи свій злочинний умисел, діючи умисно, з корисливих мотивів, розуміючи протиправність своїх дій, з метою заволодіння чужим майном для власного збагачення за рахунок чужої власності, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, розуміючи, що вчиняє протиправні дії в умовах воєнного стану, попередньо переконавшись, що за ним ніхто не спостерігає, викрав виявлені грошові кошти у сумі 800 гривень та 8500 доларів США, що станом на 20.06.2024 за офіційним курсом Національного банку України становить 344 573 гривні 85 копійок.

В подальшому ОСОБА_5 залишив місце вчинення злочину, а викраденим майном розпорядився на власний розсуд, завдавши ОСОБА_8 матеріальної шкоди на загальну суму 345 373 гривні 85 копійок.

21.06.2024 за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України на підставі ст. 208 КПК України, затримано ОСОБА_5 .

21.06.2024 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

Причетність ОСОБА_5 до вчинення вказаного кримінального правопорушення підтверджується зібраними в ході досудового розслідування доказами.

Слідча вказує, що метою застосування запобіжного заходу щодо ОСОБА_5 , згідно ст. 177 КПК України, є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та суду з метою уникнути відповідальності, що обґрунтовується вагомістю наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, обґрунтованість підозри у вчиненні кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що йому загрожує в разі визнання його винним у кримінальному правопорушенні, вчиненні якого він підозрюється, відсутністю міцних соціальних зв`язків: запобігання спробі знищенню чи спотворенню речей та документів, які мають істотне значення для встановлення та вчиняти інші кримінальні правопорушення в умовах воєнного стану.

У досудового розслідування є достатні підстави вважати, що ОСОБА_5 буде переховуватися від органів досудового розслідування та суду, а також вчиняти інші кримінальні правопорушення, оскільки він вчинив тяжкий злочин за який передбачене покарання у вигляді позбавлення волі на строк до від 5 до 8 років, не має постійного місця роботи, навчання, офіційно в шлюбі не перебуває, стійких соціальних зв`язків та обов`язків, які б утримували його в певному місці не має.

За викладених обставин, з метою забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків та забезпечення запобігання зазначеним ризикам, у слідчого відділення виникла необхідність в обранні підозрюваному ОСОБА_5 міри запобіжного заходу у вигляді взяття під варту. Застосування до підозрюваного ОСОБА_5 більш м`якого запобіжного заходу не може запобігти вище вказаним ризикам, пов`язаним із перешкоджанням здійсненню кримінального провадження.

В судовому засіданні слідча СВ ВП №2 Тульчинського РВП ГУНП України у Вінницькій області ОСОБА_4 , прокурор Гайсинського відділу Вінницької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону ОСОБА_3 клопотання підтримали за обставин, викладених у ньому, просили клопотання задовольнити, вважають за необхідне застосувати до ОСОБА_5 запобіжний захід - тримання під вартою. Слідча також клопотала про визначення розміру застави.

Будучи допитаним слідчим суддею, підозрюваний ОСОБА_5 з обставинами вчиненого кримінального правопорушення, яке зазначено в клопотанні погодився, проте заперечив проти задоволення клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, просив обрати більш м`який запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Адвокат підозрюваного ОСОБА_6 попросив в задоволенні клопотання про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою відмовити, оскільки ризики наведені слідчою в клопотанні є необґрунтованими та не підтвердженими належними доказами, просив обрати відносно ОСОБА_5 запобіжним заходом у виді домашнього арешту.

Розглянувши підстави внесеного клопотання, вислухавши пояснення підозрюваного та його захисника, слідчої, доводи прокурора, вважаю клопотання обґрунтованим, яке підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Згідно ст.178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі:

1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується;

3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого;

4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців;

5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання;

6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого;

7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого;

8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого;

9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше;

10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення;

11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини;

12) ризик продовження чи повторення протиправної поведінки, зокрема ризик летальності, що його створює підозрюваний, обвинувачений, у тому числі у зв`язку з його доступом до зброї.

Згідно п.4 ч.2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Частиною 1 статті 183 КПК України передбачено, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частинами шостою та сьомою статті 176 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Відповідно до ч.4 ст. 194 КПК України, якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частинами п`ятою та шостою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Обставини, що дали підстави підозрювати ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України стверджуються зібраними у кримінальному провадженні доказами, зокрема:

-протоколом прийняття усної заяви від ОСОБА_7 щодо вчинення відносно нього злочину;

-протоколом допиту потерпілого ОСОБА_7 , який повідомив про обставини вчинення злочину;

-протоколом допиту свідка ОСОБА_9 ;

-протокол допиту свідка ОСОБА_10 ;

-протоколом огляду місця події в ході якого ОСОБА_5 добровільно видав 2800 доларів США, які викрав із будинку ОСОБА_7 ;

-протоколом затримання ОСОБА_5 від 21.06.2024.

21 червня 2024 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

Пунктом 1 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами запобіжного заходу у вигляді взяття під варту та продовження строків тримання під вартою на стадіях дізнання і досудового слідства» від 25 квітня 2003 року № 4 звернуто увагу судів, що при вирішенні питань, пов`язаних із обранням запобіжного заходу у вигляді взяття під варту і продовженням строків тримання під вартою суди мають додержувати вимог ст. 29 Конституції України, ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (РИМ, 4.ХІ.1950), далі Конвенції) і норм КПК, відповідно до яких обмеження права особи на свободу й особисту недоторканність можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою законом процедурою.

За ч.ч. 1, 5, 6 ст. 9 КПК України під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.

Запобіжні заходи у кримінальному провадженні обмежують права особи на свободу та особисту недоторканність, гарантовані ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року (Конвенція), а тому можуть бути застосовані тільки за наявності законної мети та підстав, визначених КПК, з урахуванням відповідної практики Європейського суду з прав людини.

Виключною (єдиною) метою застосування запобіжних заходів у кримінальному провадженні є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, пов`язане із необхідністю запобігання ризикам, передбаченим ст. 177 КПК.

В судовому засіданні слідчою, прокурором доведено наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.

Враховуючи, що ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення, яке згідно ст. 12 КК України класифікується, як тяжкий злочини, злочин вчинено в воєнний час, не має постійного місця роботи, джерела доходу, не має міцних соціальних зв`язків, може з метою уникнення відповідальності, враховуючи тяжкість злочину переховуватись від органів слідства та суду, а тому з метою виконання покладених на нього процесуальних обов`язків суд вважає клопотання обґрунтованим, яке підлягає до задоволення.

Відповідно до ч.5 ст. 115 КПК України при обчисленні строків днями та місяцями не береться до уваги той день, від якого починається строк, за винятком строків тримання під вартою, проведення стаціонарної психіатричної експертизи, до яких зараховується неробочий час та які обчислюються з моменту фактичного затримання, взяття під варту чи поміщення до відповідного медичного закладу.

Згідно ч.4 ст. 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті, згідно якої слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні:

1) щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування;

2) щодо злочину, який спричинив загибель людини;

3) щодо особи, стосовно якої у цьому провадженні вже обирався запобіжний захід у вигляді застави, проте був порушений нею;

4) щодо злочину, передбаченого статтями 255-255-3 Кримінального кодексу України;

5) щодо особливо тяжкого злочину у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів.

Згідно п.2 ч. 5 ст. 182 КПК України, розмір застави щодо особи, підозрюваної або обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину визначається у межах від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

З урахуванням обставин кримінального правопорушення, даних про особу підозрюваного, його майнового стану, наявності ризиків, передбачених ст.177 КПК України, слідчий суддя вважає можливим визначити ОСОБА_5 заставу відповідно до ч.5 ст.182 КПК України у розмірі двадцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 60 560 грн.

Такий розмір застави є справедливим, здатним забезпечити високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

Крім того, суд вважає необхідним відповідно до ст.183 ч.3 КПК покласти на ОСОБА_5 обов`язки, передбачені ст.194 цього Кодексу, у разі внесення ним застави.

Керуючись ст.ст. 176-178, 183, 186, 193, 194, 196, 197, 205, 309 КПК України,

У Х В А Л И В:

Клопотання слідчої відділення поліції №2 Тульчинського районного відділу поліції у Вінницькій області ОСОБА_4 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Колоденка, Томашпільського району Вінницької області, українця, громадянина України, освіта середня, не працюючого, особою з інвалідністю, потерпілим внаслідок аварії на ЧАЕС, учасником АТО та депутатом не являється, не одруженого, на утриманні неповнолітніх дітей не має, зареєстрованого та проживаючого за адресою АДРЕСА_1 , раніше не судимого, задовольнити.

Застосувати щодо ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який підозрюється у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого за ч.4 ст.185 КК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строком 60 днів, а саме до 19 серпня 2024 року.

Визначити ОСОБА_5 з врахуванням тяжкості вчиненого злочину, розмір застави в сумі 60 560 грн. (шістдесят тисяч п`ятсот шістдесят гривень), у разі внесення якої покласти на нього такі обов`язки на строк два місяці:

1) прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора і суду;

2) не відлучатися з нанесеного пункту де він проживає без дозволу слідчого, прокурора, суду;

3) повідомляти прокурора, слідчого і суд, залежно від стадії кримінального провадження про зміну свого місця проживання та/або місця роботи.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Копію ухвали після її оголошення негайно вручити підозрюваному ОСОБА_5 .

На ухвалу може бути подана апеляція протягом 5 днів з дня її оголошення безпосередньо до Вінницького апеляційного суду.

Слідчий суддя: ОСОБА_1