ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний номер справи: 766/3789/24
Номер провадження: 11-сс/819/101/24
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 квітня 2024 року Херсонський апеляційний суд у складі:

головуючого судді: ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі: ОСОБА_5

за участі:

прокурора: ОСОБА_6

підозрюваного: ОСОБА_7

адвоката: ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження внесене до ЄРДР за № 0002196 за апеляційною скаргою прокурора Херсонської окружної прокуратури Херсонської області ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Херсонського міського суду Херсонської області від 27 березня 2024 року, якою застосовано запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту щодо ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Станіслав Білозерського району Херсонської області, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою слідчого судді Херсонського міського суду Херсонської області від 27 березня 2024 року відмовлено у задоволенні клопотання слідчого про застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Застосовано до ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту за адресою: АДРЕСА_1 .

Зобов`язано ОСОБА_7 прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора та/або суду, в провадженні яких перебуває кримінальне провадження № 0002196 та покладено на нього обов`язок носіння електронного засобу контролю.

Встановлено строк дії запобіжного заходу та обов`язків до 24.05.2024 року включно .

Вимоги та узагальнені доводи апеляційної скарги.

В апеляційній скарзі прокурор просить поновити пропущений з поважних причин строк апеляційного оскарження та постановити нову ухвалу, якою застосувати до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в межах строку досудового розслідування.

Зазначає, що ухвала суду є незаконною та необґрунтованою й підлягає скасуванню.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги прокурор зазначив, що ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.307 КК України. Встановлено існування ризиків передбачених п.п. 1, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК, які виправдовують тримання ОСОБА_7 під вартою та не можуть бути попереджені шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів.

Разом з тим, слідчий суддя помилково прийшов до висновку, що запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України можливо при застосуванні підозрюваному запобіжного заходу більш м`якого ніж тримання під вартою та застосував запобіжний захід у вигляді домашнього арешту з носінням електронного засобу контролю.

Однак, суд приймаючи рішення про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту не надав належної оцінки тим фактам, що вказують на наявність ризиків, передбачених п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК, оскільки підозрюваний усвідомлює тяжкість можливого призначеного покарання у тому числі з можливою конфіскацією майна, пов`язаного з позбавленням волі , за вчинення ним тяжких злочинів, може покинути своє місце мешкання;

Також суд не надав належну оцінку тому, що підозрюваний може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, а саме в разі перебування на волі, матиме можливість навмисно затягувати досудове розслідування, не з`являтися до органу досудового розслідування та суду, попередити осіб в яких він купував наркотичні засоби з метою подальшого викривлення ситуації щодо вчинених кримінальних правопорушень .

Поза увагою суду залишилося , що ОСОБА_7 підозрюється відразу у 2 тяжких кримінальних правопорушеннях з корисною метою , що значно впливає на імовірність призначеного покарання вищого за мінімальну можливу межу,

Також, судом не надано належних висновків тому, що підозрюваний під час досудового розслідування відмовився на підставі ст. 63 КУ надавати показання, усвідомлюючи неминучість запитань слідчого щодо отримання ним особливо небезпечних психотропних речовин, а також, щодо подальшого пошуку особи котра збула підозрюваному психотропну речовину, що вказує на наявність ризику за п. 4 ч. 1 ст. 177 КПК.

Перебуваючи під домашнім арештом у квартирі, підозрюваний фактично не має можливості укриватись від артилерійських обстрілів, адже у відведений час заборонено покидати місце арешту.

Також судом не взято до уваги , що злочини за ч. 2 ст. 307 КК України підозрюваний вчинив з використанням засобу телекомунікаційного зв`язку, що вказує на подальшу можливість вчиняти інші кримінальні правопорушення з корисливих мотивів, не виходячи з дому, а також з використанням інших осіб, що вказує на підвищений ризик за п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК.

Запобігти вказаним ризикам можливо лише в умовах ізоляції підозрюваного від суспільства під цілодобовим контролем спеціально уповноважених працівників, а також встановивши спеціальний режим спілкування з іншими особами, що можливо лише в умовах СІЗО.

Відповідно до ст. 117 КПК України, пропущений із поважних причин строк повинен бути поновлений за клопотання заінтересованої особи ухвалою слідчого судді, суду.

Зазначає, що подання апеляційної скарги було заплановано на 28-29.03.2024 року, однак в ці дні були щільні ворожі артилерійські обстріли, в наслідок чого не мав можливості належним чином виконувати свої обов`язки перебуваючи в укритті, а між обстрілами приймав участь у судових засіданнях Херсонського міського суду, скерував кримінальні провадження до суду та вирішував інші невідкладні завдання, зокрема щодо необхідності продовження запобіжних заходів у інших кримінальних провадженнях.

Позиції учасників судового розгляду.

Прокурор ОСОБА_6 підтримав доводи та вимоги апеляційної скарги.

Підозрюваний ОСОБА_7 та адвокат ОСОБА_8 заперечили проти задоволення апеляційних вимог прокурора, посилаючись на їх необґрунтованість.

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників судового провадження, вивчивши матеріали кримінального провадження, які надійшли із суду першої інстанції та перевіривши доводи апеляційної скарги , апеляційний суд доходить таких висновків.

Мотиви суду апеляційної інстанції.

Аналізуючи прохання апелянта про поновлення строку на апеляційне оскарження, колегія суддів виходить із того , що оскаржувану ухвалу постановлено 27.03.2024 року, отже з урахуванням положень ч.5,7 ст. 115 КПК та п.3 ч. 2 ст. 395 КПК України останнім днем строку на апеляційне оскарження є 01.04.2024 року.

Як видно прокурор апеляційну скаргу сформував у системі електронний суд 01.04.2024 року, тобто в межах строку на апеляційне оскарження, тому прохання про поновлення строку на апеляційне оскарження колегія суддів вважає таким , що помилково заявлене.

Частина 1 ст. 404 КПК України передбачає, що суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ч. 2 ст. 177 КПК підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний, може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Згідно вимог ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення, наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК України і на які вказує слідчий і прокурор; недостатність підстав для застосування більш м`якого запобіжного заходу для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Крім тяжкості покарання, що загрожує особі у разі визнання його винуватим, на стадії обрання запобіжного заходу враховується і сукупність обставин, які визначені ст. 178 КПК України, зокрема: вік та стан здоров`я підозрюваного; міцність соціальних зв`язків підозрюваного в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; репутацію підозрюваного, майновий стан підозрюваного; наявність судимостей у підозрюваного , дотримання підозрюваним умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини; ризик продовження чи повторення протиправної поведінки, зокрема ризик летальності, що його створює підозрюваний.

Застосування запобіжних заходів стає можливим при наявності ризиків. Ризик - це невизначена подія, яка по суті, представляє собою ймовірність отримання несприятливих для досудового слідства та суду подій, визначених у ч. 1 ст. 177 КПК України.

Висновки про ступінь ризиків та неможливості запобігання їм більш м`яких запобіжних заходів, мають бути зроблені за результатами сукупного аналізу обставин злочину та особистості підозрюваного (його характеру, моральних якостей, способу життя, сімейних зв`язків, постійного місця роботи, утриманців), поведінки підозрюваного під час розслідування кримінального правопорушення (способу життя взагалі, способу самозабезпечення, системності злочинної діяльності, наявності злочинних зв`язків).

Оцінюючи кожен факт, викладений на підтвердження заявлених стороною обвинувачення ризиків, суд має оцінювати його у контексті чинників, перелічених у ч. 1 ст. 178 КПК.

Як видно із матеріалів провадження 06.03.2024 та 25.03.2024 року до ЄРДР за №0002196 були внесені відомості за ознаками злочину, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України.

25.03.2024 року ОСОБА_7 було затримано в порядку п. 2 ч. 1 ст. 208 КПК.

25.03.2024 року ОСОБА_7 було повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307 КК України.

Вбачається, що ОСОБА_7 підозрюєтьcя в тому, що він з корисливих мотивів, маючи прямий умисел, спрямований на порушення встановленого законом порядку обігу психотропних речовин, а саме у порушення вимог ст. 7 Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори» від 15.02.1995 року при невстановлених досудовим розслідуванням обставинах, незаконно придбав та зберігав з метою збуту за адресою: АДРЕСА_1 , особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якого заборонено PVP.

05.03.2024 року близько 14:45 год., перебуваючи поблизу відділення нової пошти №3, що розташоване за адресою: м. Херсон, вул. Адмірала Сенявіна, 27, продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел, спрямований на порушення правового режиму обігу наркотичних засобів, у ході проведення оперативної закупівлі психотропних речовин збув шляхом продажу за 700 гривень особі-закупнику ОСОБА_9 , анкетні дані якого змінено один поліетиленовий зіп-пакет з кристалічною порошкоподібною речовиною білого кольору, яка відповідно до висновку експерта від 14.03.2024, містить особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено PVP, масою 0,2964 грам., яку 05.03.2024 у період часу з 14.51 год. до 14.56 год., ОСОБА_9 добровільно видав працівникам поліції.

Крім того , 25.03.2024 року близько 13:00 год., перебуваючи у дворі поблизу свого місця проживання, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел, спрямований на порушення правового режиму обігу наркотичних засобів, у ході проведення оперативної закупівлі психотропних речовин збув шляхом продажу за 700 гривень особі-закупнику ОСОБА_10 , анкетні дані якого змінено один поліетиленовий зіп-пакет з кристалічною порошкоподібною речовиною білого кольору, яка за морфологічними ознаками є особливо небезпечною психотропною речовиною, обіг якої заборонено PVP, орієнтовною масою 1 грам, яку 25.03.2024 у період часу з 13.08 год. до 13.13 год., ОСОБА_9 добровільно видав працівникам поліції.

ОСОБА_7 , підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, кваліфікуючими ознаками якого є: незаконне придбання, зберігання з метою збуту, а також незаконний збут особливо небезпечних психотропних речовин.

Слідчий звернувся із клопотанням про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою строком на 60 діб з моменту затримання, тобто до 25.05.2024 з визначенням розміру застави 70 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 211 960 грн., мотивуючи його тим, що ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 307 КК, і що лише запобіжний захід у виді тримання під вартою зможе запобігти ризикам, передбаченим п.п. 1, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

За результатами розгляду клопотання слідчий суддя не погодився з доводами клопотання про необхідність застосування до ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, та застосував до підозрюваного запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту з носінням електронного засобу контролю та належним чином свій висновок мотивував.

Слідчий суддя дійшов висновку, що ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України , визнав доведеним існування ризику вчинення іншого кримінального правопорушення та дійшов висновку, що запобігти існуючому ризику зможе більш м`який запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту з носінням електронного засобу контролю.

Ризики , передбачені п 4,1 ч. 1 ст. 177 КПК України слідчий суддя визнав такими , що не доведені слідчим та прокурором.

Колегія суддів погоджується із висновком слідчого судді про те, що більш м`який запобіжний захід ніж тримання під вартою, а саме цілодобовий домашній арешт, буде достатнім для забезпечення належної поведінки підозрюваного та запобігатиме встановленому слідчим суддею ризику .

Підставним є висновок слідчого судді про те, що доведено стороною обвинувачення наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому злочину за ч. 2 ст. 307 КК, та існування ризику , передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК , однак не доведено існування інших, зазначених у клопотанні ризиків та обставин, які б свідчили про недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику, передбаченому п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, зважаючи на обставини вчинення інкримінованого кримінального правопорушення та відомості щодо особи підозрюваного.

Доводи апеляційної скарги такі висновки слідчого судді не спростовують та не доводять існування ризиків , передбачених п.1,4 ч.1 ст. 177 КПК.

Обґрунтованість підозри ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України підтверджується сукупністю доказів, зібраними на цій стадії досудового розслідування та перевірена слідчим суддею при розгляді клопотання.

На даній стадії кримінального провадження лише вирішується питання про обґрунтованість підозри та наявність ризиків для обрання відповідного запобіжного заходу.

Разом із тим, один лише факт наявності обґрунтованої підозри у вчиненні тяжкого злочину не може виправдати застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, оскільки необхідно встановлювати законність, виправданість та співмірність запобіжного заходу, запропонованого органом досудового розслідування, із характером протиправних дій, зокрема інкримінованих підозрюваному у кримінальному провадженні, особою підозрюваного, наявністю у нього родини та утриманців, можливими ризиками вчинення підозрюваним протиправної поведінки, що може зашкодити меті досудового розслідування.

При цьому, слід мати на увазі, що обмеження розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою лише переліком законодавчих (стандартних) підстав для його застосування без встановлення їх наявності та обґрунтованості до конкретної особи, є порушенням вимог п. 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.

Колегія суддів вважає бездоказовими доводи апеляційної скарги про те, слідчим суддею не було враховано всі відомості про особу підозрюваного та обставини вчинення інкримінованого йому злочину.

Як видно із ухвали слідчий суддя врахував поряд із тяжкістю кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_7 сукупність відомостей про його особу , його соціальні зв`язки , репутацію.

Вбачається, що слідчий суддя врахував, що ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення з корисливого мотиву, не має офіційного працевлаштування та законного джерела доходу, що і дало підстави для висновку про доведеність існування ризику вчинити інше кримінальне правопорушення.

Разом із тим , сукупність інших відомостей про особу підозрюваного те , що він раніше не судимий, має зареєстроване місце проживання, частку у праві власності на квартиру, має матір- інваліда ІІ групи , міцні соціальні зв`язки, має хронічне захворювання гепатит С дало слідчому судді підстави для висновку про недоведеність існування ризиків , передбачених п. 1, 4 ч.1 ст. 177 КПК і що більш м`який запобіжний захід зможе забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного.

Посилання апелянта на тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному у разі визнання його винним, враховуючи дані про особу підозрюваного та його поведінку не може бути єдиною підставою для визнання доведеним ризику переховування від органів досудового розслідування та суду.

Доводи апелянта на те, що підорюваний може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином та навмисно затягувати досудове розслідування позбавлені відповідного доказового підтвердження та переконливого обґрунтування. Відмова підозрюваного від дачі показань на підставі ст. 63 Конституції України , на що посилається апелянт , є правом особи та не може бути визнано обґрунтованою підставою для висновку про доведеність існування ризику перешкодити кримінальному провадженню іншим чином.

Будь-які відомості про те, що після повідомлення про підозру ОСОБА_7 порушував покладені на нього обов`язки , або ж іншим чином намагався перешкодити кримінальному провадженню матеріали не містять. Про такі випадки не було зазначено і прокурором під час апеляційного розгляду.

Колегія суддів вважає, що наявність обґрунтованої підозри та тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному у випадку доведеності його винуватості, доведеність існування ризику вчинення іншого кримінального правопорушення не може виправдати застосування найсуворішого запобіжного заходу у виді тримання під вартою, оскільки прокурором не доведено виправданість та співмірність запобіжного заходу у виді тримання під вартою, запропонованого органом досудового розслідування, враховуючи відомості про особу підозрюваного, який демонструє належну процесуальну поведінку на стадії досудового розслідування.

Що стосується посилання прокурора щодо загрози життю та здоров`ю підозрюваного через його перебування під цілодобовим домашнім арештом та загрозою артилерійських обстрілів, то вказана обставина не є такою, що зобов`язує суд застосовувати щодо підозрюваного найсуворіший запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Законодавчо визначеною підставою для застосування відносно особи такого запобіжного заходу є саме не можливість запобігання встановленим ризикам іншими більш м`якими запобіжними заходами, що стороною обвинувачення не доведено.

Слідчим суддею, як видно, були проаналізовані відомості та обставини, на які посилається апелянт у сукупності з фактичними обставинами кримінального провадження, які і дали підстави для висновку про те, що на цій стадії досудового розслідування домашній арешт із забороною залишати житло цілодобово з покладенням на підозрюваного обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК, в т.ч. і носити електронний засіб контролю зможе забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного та дієвість кримінального провадження.

Апелянтом не доведено існування обставин, які б свідчили про недостатність застосування цілодобового домашнього арешту для запобігання встановленому ризику.

Запобіжний захід у виді домашнього арешту, який прирівнюється до позбавлення волі для цілей статті 5 Конвенції, з покладенням на підозрюваного певних обов`язків, враховуючи характер інкримінованого йому кримінального правопорушення та сукупність відомостей про особу підозрюваного на думку колегії суддів на даній стадії кримінального провадження взмозі забезпечити запобіганню встановленим ризикам та забезпечити дієвість кримінального провадження.

Вказуючи на незаконність та необґрунтованість ухвали слідчого судді , прокурор при цьому в апеляційній скарзі не порушує питання про скасування ухвали. При цьому просить постановити нову ухвалу про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Апеляційний суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги прокурора та застосування до підозрюваного запобіжного заходу у виді тримання під вартою , як на тому наполягає апелянт.

Керуючись ст.ст. 183, 196, 404, 407, 419, 422, 376 ч.2 КПК України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу прокурора Херсонської окружної прокуратури Херсонської області ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Залишити без змін ухвалу слідчого Херсонського міського суду Херсонської області від 27 березня 2024 року, якою застосовано запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту щодо ОСОБА_7 .

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3