ЖОВТНЕВИЙ РАЙОННИЙ СУД
Миколаївської області
Справа №477/3167/23
Провадження №1-кп/477/235/24
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 березня 2024 року м. Миколаїв

Жовтневий районний суд Миколаївської області у складі:

головуючої судді - ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Миколаєві матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000404 по обвинуваченню

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Приволзький Кімрського району Тверської області, РФ, громадянина України, з середньою освітою, військовослужбовця в/ч НОМЕР_1 , розлученого, маючого на утриманні малюлітню дитину 2019 року народження, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 402 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

ВСТАНОВИВ:

Обвинувачений ОСОБА_3 в умовах воєнного стану, введеного на території України відповідно до Указу Президента України від 24.02.2022 року, який діє по теперішній час, будучи військовослужбовцем та проходячи службу у військовій частині НОМЕР_2 , 28.05.2022 року (точний час в ході досудового розслідування та судового розгляду встановити не вдалось за можливе), прийнявши до виконання наказ командира про висування на бойові позиції, порушуючи військову дисципліну, усвідомлюючи суспільну небезпечність своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, умисно, прямо виразив небажання виконувати наказ командира, що супроводжувалось усною відмовою, висловлюючи відкрито негативне ставлення до наказу та небажання його виконувати.

Відповідальність за дії, вчинені обвинуваченим, передбачена частиною 4 статті 402 КК України.

В судовому засіданні обвинувачений вину у пред`явленому йому обвинуваченні визнав повністю, підтвердив обставини, викладені у обвинувальному акті, та пояснив, що дійсно у травні 2022 року, отримавши усний наказ свого безпосереднього командира, відмовився його виконувати. У вчиненому розкаявся, зазначив, що про вчинене шкодує та відчуває сором за свої дії, оскільки тоді замість нього пішли інші військовослужбовці. Зазначив, що продовжує військову службу та в подальшому планує також залишитись на військовій службі.

За згодою прокурора та обвинуваченого, відповідно до положень ч. 3 ст. 349 КПК України, судом визнано недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин справи, які ніким не оспорюються. Судом з`ясовано, що обвинувачений правильно розуміє зміст цих обставин, сумнівів у добровільності його позиції немає, а також учасникам судового провадження роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Аналізуючи досліджені по справі докази, суд приходить до висновку про доведеність вини обвинуваченого у непокорі, тобто у відкритій відмові виконати наказ начальника, вчинений в умовах воєнного стану, та правильність кваліфікації дій обвинуваченого за частиною 4 статті 402 КК України.

Обираючи вид та міру покарання обвинуваченому, судом враховується, що він вчинив кримінальне правопорушення, яке відповідно до статті 12 КК України є тяжким злочином, раніше не судимий, має на утриманні малолітню дитину 2019 року народження, на обліку у лікаря-нарколога або лікаря-психіатра не перебуває.

Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченому судом визнається визнання вини, щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого, судом не встановлено.

Враховуючи тяжкість та обставини вчиненого кримінального правопорушення, дані про особу обвинуваченого, наявність обставин, які пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, з урахуванням висновків досудової доповіді про доцільність застосування до обвинуваченого альтернативного покарання, не пов`язаного з позбавленням волі, з урахуванням особи винного, а саме те, що він продовжує військову службу, сприяв розкриттю кримінального правопорушення, щиро розкаявся у вчиненому, ставлення обвинуваченого до вчиненого та дані про особу обвинуваченого, який раніше не судимий, на обліку лікаря нарколога чи психіатра не перебуває, продовжує проходити військову службу за контрактом та виявив бажання продовжувати військову службу у подальшому, суд вважає можливим при призначенні покарання за ч. 4 ст. 402 КК України, із застосуванням ст. 69 КК України, призначити обвинуваченому покарання нижче від найнижчої межі, встановленою санкцією ч. 4 ст. 402 КК України для даного виду покарання, а саме у виді двох років позбавлення волі.

З урахуванням особи обвинуваченого, який перебуває на військовій службі з 2020 року, готовий надалі виконувати обов`язки військової служби, суд вважає можливим, відповідно до ст. 58 КК України замінити обвинуваченому покарання у виді позбавлення волі строком на два роки на службові обмеження для військовослужбовців на той самий строк з відрахуванням в дохід держави 15 відсотків із сум грошового забезпечення обвинуваченого, що буде необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження нових кримінальних правопорушень.

Речові докази та судові витрати у справі відсутні.

Запобіжний захід обвинуваченому не обирався.

Цивільний позов у справі не заявлявся.

Керуючись ст. ст. 366, 367-369, 374 КПК України,

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого частиною 4 статті 402 КК України та призначити йому покарання, з застосуванням статті 69 КК України, у виді позбавлення волі строком на 2 (два) роки.

На підставі статті 58 КК України, замість покарання у виді позбавлення волі призначити ОСОБА_3 покарання у виді службового обмеження для військовослужбовців строком на 2 (два) роки з відрахуванням в дохід держави 15 (п`ятнадцяти) відсотків із суми грошового забезпечення.

Запобіжний захід ОСОБА_3 не обирався.

Речові докази та судові витрати у справі відсутні.

Цивільний позов у справі не заявлявся.

На вирок може бути подана апеляція до Миколаївського апеляційного суду через Жовтневий районний суд Миколаївської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Копію вироку негайно вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1