Справа № 408/4600/16-к
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

про звільнення засудженого від покарання

"10" червня 2024 р. м.Першотравенськ

Першотравенський міський суд Дніпропетровської області в складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

секретар - ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Першотравенську подання сектору №15 філії Державної установи «Центр пробації» в Миколаївській, Донецькій, Луганській та Херсонській областях про звільнення від покарання засудженого

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився в м.Берислав, Херсонської області, непрацюючого, зареєстрованого та проживаючого в АДРЕСА_1 , раніше судимого:

- 23 вересня 2016 року Біловодським районним судом Луганської області по ч.4 ст.407, ст.69 КК України до покарання у виді штрафу в дохід держави в розмірі 600 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 гривень,

ВСТАНОВИВ :

20 травня 2024 року начальник сектору №15 філії Державної установи «Центр пробації» в Миколаївській, Донецькій, Луганській та Херсонській областях звернулася до суду із поданням, в якому просить вирішити питання про звільнення від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку ОСОБА_3 .

Зазначає, що 25 жовтня 2016 року вирок Біловодського районного суду Луганської області набрав законної сили. 03 липня 2018 року вирок отриманий сектором №15 філії Державної установи «Центр пробації» в Миколаївській, Донецькій, Луганській та Херсонській областях, у цей же день прийнято до виконання. Штраф сплачений не був, тому, 08 серпня 2018 року до суду було направлено подання на підставі частини третьої статті 26 КВК України про вирішення питання про розстрочку виплати несплаченої суми штрафу або заміну покаранням у виді громадських, виправних робіт або позбавлення волі. 16 березня 2023 року сектор отримав інформацію Першотравенського міського суду Дніпропетровської області від 14 березня 2023 року, згідно якої в ЄДРСР Біловодського районного суду Луганської області відсутня інформація про вирішення питання про розстрочку виплати несплаченої суми штрафу або заміну покарання.

Сектор №15 не отримував від засудженого документа про сплату штрафу, інформації про причини невиконання вироку суду протягом понад 2 місяця сектор не має.

З початком введення в Україні воєнного стану зв`язок з ОСОБА_3 втрачено. До кримінальної відповідальності за вчинення нового злочину ОСОБА_3 не притягувався, будь які дані про ухиляння від відбування покарання останнім відсутні. Станом на 20 травня 2024 року штраф у розмірі 10 200 гривень ОСОБА_3 не сплачений. Відповідно до положень ч. 14 ст. 537, ч. 2 п. 1 ст. 539 КПК України, ст. 80 КК України, ст. 152 КВК України, Закону України «Про судоустрій і статус суддів», постанови Судової палати у кримінальних справах Верховного Суду України від 24.12.2015 р. № 5-324кс15, надсилає матеріали стосовно засудженого для вирішення питання про звільнення від відбування покарання в частині призначеного покарання у виді штрафу у розмірі 10 200 гривень, у зв`язку із закінченням строку давності виконання обвинувального вироку відповідно до закону.

У судове засідання представник сектору №15 філії Державної установи «Центр пробації» в Миколаївській, Донецькій, Луганській та Херсонській областях не зявився, надав заяву про розгляд справи в його відсутність, подання підтримує, просить його задовільнити.

Прокурор надала заяву про розгляд справи в її відсутність, з клопотанням ознайомлена, з урахуванням дії в Україні воєнного стану, вважає, що наявні підстави для його задоволення.

Засуджений в судове засідання не з`явився, повідомлявся про дату, час та місце розгляду провадження за допомогою веб-оголошення на офіційному сайті "Судова влада". Неявка є повторною.

Отже, суд вважає можливим розглянути вказане подання за відсутності сторін, відповідно до положень ч.5 ст.539 КПК України.

Дослідивши матеріали подання, судом встановлено наступне.

Вироком Біловодського районного суду Луганської області від 23 вересня 2016 року ОСОБА_3 засуджено по ч.4 ст.407, ст.69 КК України до покарання у виді штрафу в дохід держави в розмірі 600 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 гривень.

Вказаний вирок набрав законної сили 25 жовтня 2016 року.

03 липня 2018 року вирок отриманий сектором №15 філії Державної установи «Центр пробації» в Миколаївській, Донецькій, Луганській та Херсонській областях, у цей же день прийнято до виконання. Штраф сплачений не був, тому, 08 серпня 2018 року до суду було направлено подання на підставі частини третьої статті 26 КВК України про вирішення питання про розстрочку виплати несплаченої суми штрафу або заміну покаранням у виді громадських, виправних робіт або позбавлення волі. 16 березня 2023 року сектор отримав інформацію Першотравенського міського суду Дніпропетровської області від 14 березня 2023 року, згідно якої в ЄДРСР Біловодського районного суду Луганської області відсутня інформація про вирішення питання про розстрочку виплати несплаченої суми штрафу або заміну покарання.

Сектор №15 не отримував від засудженого документа про сплату штрафу, інформації про причини невиконання вироку суду протягом понад 2 місяця сектор не має.

З початком введення в Україні воєнного стану зв`язок з ОСОБА_3 втрачено. До кримінальної відповідальності за вчинення нового злочину ОСОБА_3 не притягувався, будь які дані про ухиляння від відбування покарання останнім відсутні. Станом на 20 травня 2024 року штраф у розмірі 10 200 гривень ОСОБА_3 не сплачений.

Строк виконання вироку Біловодського районного суду Луганської області від 23 вересня 2016 року, закінчився.

Згідно вимог ч. 1 ст. 80 КК України, особа звільняється від відбування покарання, якщо з дня набрання чинності обвинувальним вироком його не було виконано в такі строки: 1) два роки - у разі засудження до покарання менш суворого, ніж обмеження волі.

Штраф, відповідно до ст.53 КК України, є менш суворим видом покарання ніж обмеження волі.

Як передбачено ч.3 ст.80 КК України, перебіг давності зупиняється, якщо засуджений ухиляється від відбування покарання. У цих випадках перебіг давності відновлюється з дня з`явлення засудженого від відбування покарання або з дня його затримання. У цьому разі строки давності, передбачені п. п. 1-3 ч. 1 цієї статті, подвоюються.

Відповідно до ч.4 ст.80 КК України, перебіг давності переривається, якщо до закінчення строків, зазначених у ч.1 та ч.3 КК України, засуджений вчинить новий середньої тяжкості, тяжкий або особливо тяжкий злочин. Обчислення давності в цьому випадку починається з дня вчинення нового злочину.

Отже, ст.80 КК України застосовується у разі, якщо у встановлений законом строк вирок суду не був виконаний за умови, що засуджений не ухилявся від його відбування покарання, що є підставою для зупинення перебігу такого строку давності, та до закінчення строку виконання вироку не вчинив нового злочину, що є підставою для переривання строку давності.

Стаття 80 КК України передбачає нормативне регулювання інституту звільнення від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку та встановлює імперативні строки, сплив яких є безумовною підставою для звільнення засудженого від відбування призначеного йому покарання.

Положення ст.80 КК України свідчать, що держава втрачає право на виконання призначеного засудженому покарання лише у тих випадках, коли засуджений своєю поведінкою не перешкоджав процедурі його виконання.

За таких обставин застосування ст.80 КК України передбачає дослідження та встановлення судом терміну, протягом якого обвинувальний вирок не виконувався, збігу строку давності його виконання та факту ухилення засудженим від його відбування, що є підставою для зупинення перебігу такого строку давності.

Відповідно до правового висновку Верховного Суду України у справі № 5-324кс15 (постанова від 24 грудня 2015 року) ухилення від відбування покарання, як підстава для зупинення строків давності виконання обвинувального вироку, є особливим юридичним фактом, який може бути підтверджений лише обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили, яким особа буде визнана винною в ухиленні від відбування покарання.

Оскільки в матеріалах, наданих суду, відсутні дані про ухилення ОСОБА_3 від відбування покарання, зокрема притягнення його до кримінальної відповідальності по ст.389 КК України, та про вчинення нею нового злочину до закінчення строку давності, то немає підстав вважати, що перебіг строку давності зупинявся чи переривався.

Відповідно до приписів ст.152 КВК України закінчення строків давності виконання обвинувального вироку є підставою для звільнення від відбування покарання.

Підстава для звільнення від відбування покарання у відповідності до положень ст.80 КК України складається з трьох обов`язкових елементів:1) закінчення (сплив) строків давності виконання обвинувального вироку;2) не ухилення особи від відбування призначеного їй покарання;3) не вчинення нею нового злочину середньої тяжкості, тяжкого чи особливого тяжкого.

Враховуючи вищенаведене та той факт, що на даний час закінчились строки давності виконання обвинувального вироку Біловодського районного суду Луганської області від 23вересня 2016 року, факт ухилення від відбування покарання не встановлений вироком суду, суд вважає, що подання підлягає задоволенню, оскільки наявні підстави для звільнення засудженого від відбування покарання на підставі п. 1 ч. 1 ст. 80 КК України.

У зв`язку з викладеним, суд прийшов до висновку, що дане подання підлягає задоволенню.

Керуючись ст. 80 КК України, ст.ст. 40, 152 КВК України,537, 539 КПК України, -суд

ПОСТАНОВИВ :

ОСОБА_3 звільнити від призначеного вироком Біловодського районного суду Луганської області від 23 вересня 2016 року по ч.4 ст.407, ст.69 КК України покарання в зв`язку із закінченням строків давності виконання вироку суду.

На ухвалу суду може бути подано апеляційну скаргу до Дніпровського апеляційного суду через Першотравенський міський суд протягом семи днів з дня її оголошення.

Суддя: ОСОБА_1 .