Справа № 152/211/23
Провадження №11-кп/801/103/2024
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 березня 2024 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі судового засідання: ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Вінниці в режимі відеоконференції апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Шаргородського районного суду Вінницької області від 17.10.2023 року у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 02.10.2023 року за №0000543 по обвинуваченню ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , громадянина України, уродженця с.Каришків Барського району Вінницької області, військовослужбовця, з професійно-технічною освітою, неодруженого, мешканця АДРЕСА_1 , раніше не судимого:

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 статті 286? КК України, -

за участю сторін кримінального провадження

прокурорів : Клим ОСОБА_8 , ОСОБА_9

захисника : ОСОБА_6

обвинуваченого: ОСОБА_7

потерпілого: ОСОБА_10

ВСТАНОВИВ:

Захисник ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, просив вирок Шаргородського районного суду Вінницької області від 17.10.2023 року скасувати та ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_7 визнати невинуватим в перед`явленому обвинуваченні у вчиненому злочині, передбаченому ч.3 ст. 286-1 КК України та виправдати його на підставі п.2 ч.1 ст.373 КПК України у звязку із недоведеністю вчинення ним зазначеного кримінального правопорушення.

В задоволенні цивільного позову потерпілого ОСОБА_11 відмовити.

Вироком Шаргородського районного суду Вінницької області від 17.10.2023 року ОСОБА_7 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 286-1 Кримінального кодексу України і призначено йому покарання у виді 8 (восьми) років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 8 (вісім) років.

Строк відбування покарання ОСОБА_7 рахувати з моменту проголошення цього вироку.

Згідно з ч.5 ст. 72 КК України, зараховано ОСОБА_7 у строк відбування покарання строк його попереднього ув`язнення в період з 19 січня 2023 року по 17 жовтня 2023 року включно, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Ухвалу слідчого судді Вінницького міського суду від 5 жовтня 2022 року про накладення арешту на автомобіль «Аudi А4» державний номерний знак НОМЕР_1 , - скасовано.

Речовий доказ по справі - автомобіль «Аudi А4» державний номерний знак НОМЕР_1 , - повернуто власнику.

Цивільний позов адвоката ОСОБА_12 в інтересах ОСОБА_11 до ОСОБА_7 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди задоволено повністю.

Стягнуто з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_11 матеріальну шкоду, заподіяну кримінальним правопорушенням в сумі 54000 (п`ятдесят чотири тисячі) грн.

Стягнуто з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_11 моральну шкоду, заподіяну кримінальним правопорушенням в сумі 2000000 (два мільйони) грн.

Стягнуто з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_11 60000 (шістдесят тисяч) грн витрат на правничу професійну допомогу.

Стягнуто з ОСОБА_7 на користь держави 1887 (одну тисячу вісімсот вісімдесят сім) грн 80 коп судових витрат за проведення експертизи технічного стану транспортного засобу та судової автотехнічної експертизи.

Згідно вироку суду обвинувачений вчинив кримінальне правопорушення за наступних обставин.

Солдат ОСОБА_7 12 жовтня 2021 року уклав контракт про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України на посадах осіб рядового складу з Міністерством оборони України строком на 3 роки. Цього ж дня наказом № 245 командира військової частини НОМЕР_2 солдата ОСОБА_7 зараховано до списків особового складу указаної військової частини, поставлено на усі види забезпечення та призначено на посаду водія-заправника автомобільного взводу підвозу боєприпасів та паливно-мастильних матеріалів роти матеріального забезпечення.

Статтею 3 Конституції України передбачено, окрім іншого, що людина, її життя та здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Відповідно до вимог статті 27 Конституції України, окрім іншого, обов`язок держави - захищати життя людини.

Солдат ОСОБА_7 , будучи військовослужбовцем, відповідно до статтей 11, 16, 49, 127-128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, окрім іншого, зобов`язаний свято та непорушно додержуватись Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно й чесно виконувати військовий обов`язок, бути хоробрим, ініціативним і дисциплінованим, постійно підвищувати рівень військових професійних знань, удосконалювати свою виучку та майстерність, знати та виконувати свої обов`язки й додержуватись вимог статутів Збройних Сил України, виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою, постійно бути зразком високої культури, скромності й витримки, берегти військову честь, завжди пам`ятати, що за його поведінкою судять не лише про нього, а й про Збройні Сили України в цілому, точно та вчасно виконувати покладені на нього обов`язки та поставлені йому завдання, додержуватись військової дисципліни, не допускати негідних учинків, точно, вчасно та сумлінно виконувати накази командирів (начальників).

Статтями 3-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України передбачено, окрім іншого, що військова дисципліна досягається шляхом особистої відповідальності кожного військовослужбовця за дотримання Конституції та законів України, Військової присяги, виконання своїх обов`язків, вимог статутів Збройних Сил України, а також зобов`язує кожного військовослужбовця додержуватись Конституції та законів України, Військової присяги, неухильно виконувати вимоги статутів Збройних Сил України, накази командирів.

Відповідно до статті 14 Закону України «Про дорожній рух», окрім іншого, учасники дорожнього руху зобов`язані знати та неухильно дотримуватись вимог цього Закону, Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10 жовтня 2001 року (далі - Правила дорожнього руху) та інших нормативних актів із питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам.

Згідно до пп.а п.2.9 Правил дорожнього руху, окрім іншого, водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння. Пунктом 12.1 Правил дорожнього руху передбачено, що під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним.

Водночас, у порушення зазначених вище норм законодавства України військовослужбовець військової служби за контрактом військової частини НОМЕР_2 водій-заправник автомобільного взводу підвозу боєприпасів та паливно-мастильних матеріалів роти матеріального забезпечення солдат ОСОБА_7 вчинив кримінальне правопорушення за наступних обставин.

Так, 1 жовтня 2022 року близько 22-10 год солдат ОСОБА_7 , будучи військовослужбовцем військової служби за контрактом військової частини НОМЕР_2 , обіймаючи посаду водія-заправника автомобільного взводу підвозу боєприпасів та паливно-мастильних матеріалів роти матеріального забезпечення, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, здійснюючи керування технічно справним транспортним засобом «Аudi А4» державний номерний знак НОМЕР_1 , рухаючись по автомобільній дорозі у напрямку с. Плебанівка Жмеринського району Вінницької області, зі сторони с. Перепільчинці Жмеринського району Вінницької області, на заокругленій ділянці проїжджої частини, що знаходиться поблизу АДРЕСА_2 , під час обгону попутного транспортного засобу, не впорався з керуванням транспортним засобом «Аudi А4» державний номерний знак НОМЕР_1 та допустив його виїзд поза межі проїжджої частини у кювет, чим, спричинив дорожньо-транспортну пригоду.

У цей же час, можливість попередження дорожньо-транспортної пригоди у солдата ОСОБА_7 , який здійснював керування технічно справним транспортним засобом «Аudi А4» державний номерний знак НОМЕР_1 , із технічної точки зору забезпечувалась відповідністю його дій вимогам п. 12.1 Правил дорожнього руху для виконання яких у останнього були відсутні будь-які перешкоди технічного характеру та при умові постійного контролю за рухом зазначеного транспортного засобу.

Внаслідок указаної вище дорожньо-транспортної пригоди пасажир транспортного засобу «Аudi А4» державний номерний знак НОМЕР_1 ОСОБА_10 , який перебував на задньому правому пасажирському сидінні, отримав тяжкі тілесні ушкодження у вигляді сполученої травми тіла: закритої тупої травми живота, розриву селезінки, що супроводжувалось внутрішньо-черевною кровотечею (об`ємом 2000 мл); закритої черепно-мозкової травми струсу головного мозку, двобічного перелому нижньої щелепи на рівні 41-42 зубів праворуч та у ділянці кута ліворуч, зі зміщенням кісткових уламків; перелому передньої третини під`язикової кістки; рани обличчя, гематоми лівої нижньощелепної ділянки; множинних саден обличчя, множинних саден по лівому фланку живота з переходом на ліву поперекову ділянку.

Вказані тілесні ушкодження у ОСОБА_10 належать до тяжких тілесних ушкоджень, оскільки являлися небезпечними для життя в момент заподіяння та спричинили загрозливі для життя явища.

Крім того, внаслідок зазначеної вище дорожньо-транспортної пригоди пасажир транспортного засобу «Аudi А4» державний номерний знак НОМЕР_1 ОСОБА_13 , яка перебувала на передньому правому пасажирському сидінні, отримала тілесні ушкодження у вигляді сполучної травми тіла: закритої черепно-мозкової травми (крововиливу під м`які покрови голови у лобно-тім`яно-потиличній ділянці справа, дифузного тотального субарахноїдального крововиливу); закритої тупої травми шиї (саден на правій половині шиї, розриву передньої поздовжньої зв`язки хребта у шийному відділі на рівні міжхребцевого диска між п`ятим і шостим хребцями з розривом спинного мозку й крововиливом під оболонки спинного мозку); закритої тупої травми грудей (синця та саден на передній поверхні грудної клітки справа, крововиливу у м`які тканини правої половини грудної клітки, крововиливу у переднє середостіння, перелому другого, третього, четвертого, п`ятого, сьомого, восьмого ребер справа по середньо-ключичній лінії з розривом пристінкової плеври, розриву правої легені, забою легень); закритої тупої травми живота (лінійного розриву печінки, гемоперитонеуму (200 мл крові)); рваної рани лівої вушної раковини; відкритого перелому у нижній третині обох кісток правої гомілки; синця по передній поверхні обох гомілок, у зв`язку з чим, загинула на місці такої пригоди.

Вищевказана сполучна травма тіла, яка ускладнилась травматичним шоком, відноситься до тяжкого тілесного ушкодження, як небезпечного в момент заподіяння, була отримана ОСОБА_13 в умовах дорожньо-транспортної пригоди та перебуває у прямому причинному зв`язку з подальшим настанням смерті останньої.

Вимоги апеляційної скарги захисника мотивовано тим, що при винесенні вироку судом першої інстанції допущено неповноту судового розгляду та невідповідності висновків суду, викладеним у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження.

На обґрунтування апеляційних вимог посилається на те, що стороною обвинувачення не доведено факт керування транспортним засобом обвинуваченим ОСОБА_7 , а також факт перебування його у стані алкогольного спяніння.

На думку сторони захисту, протокол отримання зразків для експертизи від 02.10.2022 року складений в порушення вимог ч.7 ст. 223 КПК України, крім того, слідчим не дотримані вимоги ст. 245 КПК України при заборі крові у обвинуваченого ОСОБА_7 , а також стороною обвинувачення не надані докази того, що слідчий ОСОБА_14 був уповноваженою особою у даному провадженні і мав право на проведення слідчих дій.

Також захисник вважає, що суд належним чином не обгрунтував висновок про задоволення цивільного позову в частині стягнення моральної шкоди у повному обємі у розмірі 2000 000 грн, порушив вимоги законодавства в частині задоволення матеріальної шкоди, оскільки згідно наданої представником потерпілої копії розписки ФОП ОСОБА_15 потерпілий ОСОБА_11 витратив на організацію поминальних обідів за загиблою ОСОБА_13 54 000 грн., при цьому витрати понесені на організацію поминального обіду не відносяться до витрат з поховання згідно ЗУ « Про поховання та похоронну справу».

Таким чином, витрати понесені потерпілим на поховання дочки та встановлення памятника мають бути відшкодовані, але докази про вказані витрати до матеріалів цивільного позову не були долучені.

Прокурор Вінницької спеціалізованої прокуратури ОСОБА_16 подав заперечення на апеляційну скаргу захисника, просив в задоволенні апеляційних вимог захисника ОСОБА_17 відмовити, вирок Шаргородського районного суду Вінницької області від 17.10.2023 року залишити без змін.

Представник потерпілого-захисник ОСОБА_12 подав заперечення на апеляційну скаргу, просив судове рішення Шаргородського районного суду Вінницької області від 17.10.2023 року щодо ОСОБА_7 за ч.3 ст. 286-1 КК України залишити без змін, апеляційну скаргу подану в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 без задоволення, просив розгляд апеляційної скарги проводити без участі потерпілого ОСОБА_11 та його представника.

Заслухавши доповідача, думку прокурорів Клим ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,які просили відмовити в задоволенні апеляційної скарги, вирок суду залишити без змін, захисника ОСОБА_6 , який просив вирок Шаргородського районного суду Вінницької області від 17.10.2023 року скасувати та ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_7 визнати невинуватим в перед`явленому обвинуваченні у вчиненні злочину, передбаченому ч.3 ст. 286-1 КК України та виправдати його на підставі п.2 ч.1 373 КПК України у звязку із недоведеністю вчинення ним зазначеного кримінального правопорушення, в задоволенні цивільного позову потерпілого ОСОБА_11 відмовити, обвинуваченого ОСОБА_7 , який підтримав думку свого захисника, потерпілого ОСОБА_10 ,який підтримав апеляційну скаргу, просив задоволити, перевіривши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги захисника, суд вважає, що в задоволенні апеляційної скарги захисника слід відмовити.

Відповідно до вимог ст.370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Згідно із положеннями ст.94 КПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні усіх обставин кримінального провадження, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

І з цього випливає, що суд при розгляді кримінального провадження повинен дослідити як ті докази, що викривають, так і ті, що виправдовують обвинуваченого, проаналізувати їх та дати їм оцінку з точки зору належності, допустимості, достовірності та достатності для вирішення питань, зазначених у ст.368 КПК України.

Відповідно до вимог ч.1 ст.404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Доводи сторони захисту про наявність підстав для закриття кримінального провадження відносно ОСОБА_7 за ч.3 ст.286-1 КК України у звязку із недоведеністю вчинення ним зазначеного кримінального правопорушення суд апеляційної інстанції вважає безпідставними.

Перевіряючи рішення суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції в дотримання вимог ст. 91 КПК України встановив обставини, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні.

Приймаючи рішення у кримінальному провадженні, суд першої інстанції врахував показання обвинуваченого ОСОБА_7 ,який вину не визнав, дав їм належну оцінку у сукупності з зібраними доказами, які проаналізував та оцінив з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття процесуального рішення.

В обгрунтування рішення про доведеність вини ОСОБА_7 суд першої інстанції поклав показання потерпілого ОСОБА_11 , потерпілого ОСОБА_10 , свідків ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , протокол огляду місця події від 02.10.2022 року, висновки експертиз: № 2089 від 10.10.2022 року, згідно якого при судово-медичній експертизі крові громадянина ОСОБА_7 , методом газово-рідинної хроматографії, виявлено етиловий спирт у концентрації 1,1 ‰ .При цьому об`єктом дослідження був зразок крові ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який був відібраний слідчим в присутності понятих 2 жовтня 2022 року о 01-32 год та поміщений до спец. пакету «НПУ №7369624». В спец. пакеті в гумовій рукавичці знаходились дві пробірки, об`ємом по 6 мл, кожна закоркована пластиковим корком. Пробірки були заповнені кров`ю, приблизно по 5 мл, зі згустком. До моменту дослідження спец. пакет зі зразками крові зберігали у побутовому холодильнику при температурі 5 ?., № СЕ-19/102-22/15089-ІТ від 14.10.2022 року, згідно якого за результатами проведеної автотехнічної експертизи, в даній дорожній обстановці, дії водія автомобіля «Ауді А4» державний номерний знак НОМЕР_1 ОСОБА_7 з технічної точки зору регламентувалися вимогами п. 12.1 Правил дорожнього руху. В ситуації, яка склалася, з технічної точки зору можливість попередження виникнення даної дорожньо-транспортної пригоди у водія автомобіля «Ауді А4» державний номерний знак НОМЕР_1 ОСОБА_7 забезпечувалася відповідністю його дій вимогам п. 12.1 Правил дорожнього руху. В ситуації, яка склалася, при умові, що до моменту початку розвитку (виникнення) ДТП в автомобілі «Ауді А4» були відсутні несправності в системах та механізмах, що впливають на керованість транспортного засобу, в діях водія автомобіля «Ауді А4» державний номерний знак НОМЕР_1 ОСОБА_7 вбачається невідповідність вимогам п. 12.1 Правил дорожнього руху, як з технічної точки зору знаходяться в причинному зв`язку з виникненням події даної дорожньо-транспортної пригоди; № СЕ-19/102-22/15086-ІТ від 03.11.2022 року, згідно якого за результатами проведеної судової експертизи технічного стану транспортних засобів, на момент експертного огляду робоча гальмівна система, рульове керування автомобіля «Ауді А4» державний номерний знак НОМЕР_1 знаходиться в працездатному стані. У деталях та вузлах робочої гальмівної системи, рульового керування автомобіля «Ауді А4» державний номерний знак НОМЕР_1 на момент експертного огляду експлуатаційних несправностей, які б виникнули до ДТП та могли впливати на можливий некерований рух чи керованість даного автомобіля до початку розвитку події ДТП не виявлено. На момент експертного огляду ходова частина автомобіля «Ауді А4» державний номерний знак НОМЕР_1 знаходиться в технічно несправному та непрацездатному стані. У деталях та вузлах ходової частини автомобіля «Ауді А4» державний номерний знак НОМЕР_1 на момент експертного огляду експлуатаційних несправностей, які б виникнули до ДТП та могли впливати на можливий некерований рух чи керованість даного автомобіля до початку розвитку події ДТП не виявлено. Зазначені несправності виникли в процесі розвитку події ДТП; №854/857/901 від 19.12.2022 року, згідно якого за результатами проведеної судово-медичної експертизи, у ОСОБА_10 виявлені тілесні ушкодження у вигляді сполучної травми тіла: закритої тупої травми живота розриву селезінки, що супроводжувався внутрішньочеревною кровотечею (об`ємом 2000 мл); закритої черепно-мозкової травми струсу головного мозку, двобічного перелому нижньої щелепи на рівні 41-42 зубів праворуч та в ділянці кута ліворуч, зі зміщенням кісткових уламків; перелому передньої третини під`язикової кістки; рани обличчя, гематоми лівої нижньощелепної ділянки; множинних саден обличчя, множинних саден по лівому фланку живота з переходом на ліву поперекову ділянку. Вказані тілесні ушкодження у ОСОБА_10 належать до тяжких тілесних ушкоджень, оскільки являлися небезпечними для життя в момент заподіяння та спричинили загрозливі для життя явища, виникли від травматичної дії (удар, тертя) тупого твердого предмета (предметів), індивідуальні чи групові особливості якого (яких) не відобразились у властивостях тілесних ушкоджень, давністю утворення, можливо, в термін, вказаний в постанові про призначення експертизи 1 жовтня 2022 року; № 45 від 04.11.2022 року, згідно якого за результатами проведеної судово-медичної експертизи трупа ОСОБА_13 , при судово-медичній експертизі трупа ОСОБА_13 було виявлено сполучну травму тіла: закриту черепно-мозкову травму (крововилив під м`які покрови голови у лобно-тім`яно-потиличній ділянці справа, дифузний тотальний субарахноїдальний крововилив); закрита тупа травма шиї (садна на правій половині шиї, розрив передньої поздовжньої зв`язки хребта у шийному відділі на рівні міжхребцевого диска між п`ятим і шостим хребцями з розривом спинного мозку й крововиливом під оболонки спинного мозку); закрита тупа травма грудей (синець та садна на передній поверхні грудної клітки справа, крововилив у м`які тканини правої половини грудної клітки, крововилив у переднє середостіння, переломи другого, третього, четвертого, п`ятого, сьомого, восьмого ребер справа по середньо-ключичній лінії з розривом пристінкової плеври, розрив правої легені, забій легень); закрита тупа травма живота (лінійний розрив печінки, гемоперитонеум (200 мл крові)); рвана рана лівої вушної раковини; відкритий перелом у нижній третині обох кісток правої гомілки; синці по передній поверхні обох гомілок. Вищевказана сполучна травма тіла, утворилась від дії тупих твердих предметів, можливо 2 жовтня 2022 року в умовах ДТП, має ознаки тяжкого тілесного ушкодження, як небезпечного для життя в момент спричинення. Смерть ОСОБА_13 настала від сполучної травми тіла, яка ускладнилась травматичним шоком. Між сполучною травмою тіла та смертю ОСОБА_13 існує причинний зв`язок. При судово-токсикологічній експертизі крові та сечі від трупа ОСОБА_13 виявлено етиловий спирт в концентрації 1 ‰ в крові та 1,3 ‰ в сечі, що свідчить про те, що на момент смерті вона знаходилася в легкійстепені алкогольного сп`яніння; №950 від 20.01.2023 року, згідно якого за результатами судово-медичної експертизи у ОСОБА_7 , 2001 року народження, було виявлено тілесні ушкодження у вигляді полі травми: «ЗЧМТ. Струс головного мозку. Множинні садна, забої м`яких тканин обличчя, волосистої частини голови. Рвано-забійна рана червоної кайми верхньої губи зліва та привушно-жувальної ділянки зліва. Гематома лівої вушної раковини. Закрита тупа травма грудної клітки. Забій м`яких тканин грудної клітки. Пост травматичний, закритий малий пневмоторакс справа. Закрита тупа травма живота, розрив печінки, розрив селезінки, гемоперитонеум (близько 1500 мл крові в черевній порожнині). Закритий компресійний перелом хребців L2 L3 I ступеня, лівої половини крижових хребців S1, S2, S3 з незначним зміщенням уламків. Закритий перелом верхньої горизонтальної гілки лівої лобкової кістки, перелом лівої сідничної кістки з незначним зміщенням уламків. Вказані ушкодження у ОСОБА_7 являлися небезпечними для життя в момент заподіяння в супроводжувалися загрозливими для життя явищами, належать до тяжких тілесних ушкоджень, виникли від травматичної дії тупого твердого предмета (предметів), індивідуальні чи групові особливості яких не відобразились у властивостях ушкоджень, давністю утворення, можливо, в строк, вказаний в постанові про призначення експертизи 1 жовтня 2022 року. Наявний експертний матеріал не дає підстав лише за судово-медичними даними визначити розташування ОСОБА_7 в салоні автомобіля під час ДТП інші письмові докази, які узгоджуються між собою.

При цьому судом належним чином умотивовано висновок щодо керування ОСОБА_7 автомобілем «Аudi А4» д.н.з НОМЕР_3 на час вчинення ДТП 01.10.2022 року.

На думку суду апеляційної інстанції суд вірно врахував показання свідків ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_21 , які пояснювали, що ввечері 01 жовтня 2022 року в с. Перепільчинці Жмеринського району, вони, перебуваючи біля місцевого магазину, бачили, як потерпіла ОСОБА_13 сіла на переднє пасажирське сидіння автомобіля «Аudi» чорного кольору, а ОСОБА_7 сів за кермо та поїхали в напрямку с. Плебанівка, Жмеринського району, показання потерпілого ОСОБА_10 , який пояснював, що 01 жовтня 2022 рокув магазині-кафе в с. Перепільчинці він зустрівся з обвинуваченим ОСОБА_7 , потерпілою ОСОБА_13 , де відпочивали, звідки десь біля 22-00 год вони на автомобілі «Аudi А4», в який він сів на заднє сидіння, а в салоні автомобіля на передньому пасажирському сидінні знаходилась потерпіла ОСОБА_13 під керуванням обвинуваченого ОСОБА_7 поїхали в сторону с. Плебанівка.

Також суд прийняв до уваги, що обвинувачений під час обстеження при проведенні судово-медичної експертизи відносно нього вказував, що тілесні ушкодження отримані ним під час ДТП, будучи водієм.

Оцінивши показання свідків, потерпілого, пояснення ОСОБА_7 під час обстеження, суд вірно дійшов висновку, що ОСОБА_7 01 жовтня 2022 року близько 22-00 год, здійснюючи керування технічно справним транспортним засобом «Аudi А4» державний номерний знак НОМЕР_1 , рухаючись по автомобільній дорозі у напрямку с. Плебанівка Жмеринського району Вінницької області, зі сторони с. Перепільчинці Жмеринського району Вінницької області, на заокругленій ділянці проїжджої частини, що знаходиться поблизу АДРЕСА_2 , не впорався з керуванням транспортним засобом «Аudi А4» державний номерний знак НОМЕР_1 та допустив його виїзд поза межі проїжджої частини у кювет, чим, спричинив дорожньо-транспортну пригоду.

Захисник на підтвердження доводів, щодо недоведеності факту керування автомобілем обвинуваченим ОСОБА_7 викладає припущення щодо невідповідності місцезнаходження тіла потерпілої ОСОБА_13 з урахуванням схеми ДТП до протоколу огляду місця події та тілесних ушкоджень, які були заподіяні останній, та щодо переміщення її тіла, вважає безпідставною відмову суду в задоволенні його клопотання про призначення судової медико-автотехнічної експертизи.

Посилання апеляційної скарги захисника на те, що Шаргородським районним судом Вінницької області необгрунтовано відмовлено у задоволенні клопотання про призначення комплексної судової медико-автотехнічної експертизи суд апеляційної інстанції не приймає.

Питання можливості та доцільності проведення судової медико-автотехнічної експертизи судом першої інстанції розглядалось.

Як убачається з матеріалів судового провадження ухвалою Шаргородського районного суду Вінницької області від 13.10.2023 року в задоволенні клопотання адвоката ОСОБА_6 про призначення по кримінальному провадженні № 0000543 по обвинуваченню ОСОБА_7 за частиною третьою статті 286? КК України, комплексної судової медико-автотехнічної експертизи відмовлено.

Суд першої інстанції, проаналізувавши клопотання захисника, дійшов висновку, що захисник ставить під сумнів місце розташування двох осіб в салоні автомобіля під час ДТП обвинуваченого та потерпілої ОСОБА_13 , в той же час, питання, які захисник просить поставити перед експертом стосуються виключно потерпілої ОСОБА_13 , а розташування потерпілого ОСОБА_10 в салоні автомобіля під час ДТП захисник під сумнів не ставить взагалі.

Крім того, захисник жодних клопотань про призначення будь-яких експертиз, які пов`язані з розташуванням обвинуваченого чи потерпілої ОСОБА_13 в салоні автомобіля під час ДТП до органу досудового розслідування не подавав, проведення слідчого експерименту не ініціював.

З урахуванням того, що захисник вказував на те, що потерпілий ОСОБА_10 , обвинувачений ОСОБА_7 обставини ДТП не памятають, слідчі експерименти у даному провадженні не проводилися.

При цьому, будучи ознайомлений з матеріалами досудового розслідування в порядку статті 290 КПК України, захисник жодних клопотань про призначення будь-яких експертиз, які пов`язані з розташуванням обвинуваченого чи потерпілої ОСОБА_13 в салоні автомобіля під час ДТП до органу досудового розслідування не подавав, проведення слідчого експерименту не ініціював.

З вказаним висновком суду першої інстанції погоджується суд апеляційної інстанції.

Суд апеляційної інстанції розцінює вказане твердження захисника, як спосіб захисту обвинуваченого, оскільки зазначені міркування захисника не підтверджені жодними доказами, наявними у матеріалах кримінального провадження.

Під час апеляційного розгляду захисник клопотання про призначення судової медико-автотехнічної експертизи не заявляв.

З урахуванням вищевикладеного суд апеляційної інстанції вважає, що сукупність перевірених судом доказів свідчить про доведеність факту керування транспортним засобом ОСОБА_7 .

Судом належним чином перевірено та детально проаналізовано у вироку доведеність вчинення кримінального правопорушення у стані алкогольного сп`яніння.

Відповідно до п. 8 Розділу 1 Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» у разі скоєння дорожньо-транспортної пригоди, унаслідок якої є особи, що загинули або травмовані, проведення огляду на стан сп`яніння учасників цієї пригоди є обов`язковим у закладі охорони здоров`я.

Постановою прокурора Вінницької спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Центрального регіону ОСОБА_22 про відібрання біологічних зразків для проведення експертизи від 02.10.2023 року, постановлено відібрати у ОСОБА_7 зразки крові для проведення судової експертизи.

На її підставі, відповідно до протоколу відібрання зразків крові, 02.10.2023 року в період о 01-32 год. у ОСОБА_7 було відібрано зразки крові для проведення судової-медичної експертизи.

Згідно висновку експерта № 2089 від 10.10.2023 року у крові ОСОБА_7 виявлено наявність етилового спирту в концентрації 1,1 ‰, що перевищує допустиму норму .

Разом з тим, свідок ОСОБА_21 , в своїх поясненнях наданих під час судового розгляду вказував на те, що бачив, що ОСОБА_10 , ОСОБА_13 та ОСОБА_7 тримали в руках склянки з напоями, припускає, що з алкогольними.

Крім того, потерпілий ОСОБА_10 стверджував, що 01.10.2023 року він майже весь день разом із ОСОБА_7 їздив на автомобілі «Аudi», вживав алкогольні напої та бачив, що ОСОБА_7 теж як він вважав вживає алкогольні напої, оскільки бачив в руках обвинуваченого пластиковий стакан ємністю 0,5 літра та думав, що там пиво.

З висновком суду першої інстанції, що суд не може прийняти до уваги в якості доказу, що спростовує висновок експерта №2089 від 10 жовтня 2022 року, довідку, що була надана начальником Військово-медичного клінічного центру Центрального регіону від 30 квітня 2023 року, згідно якої проводилось дослідження крові на вміст етанолу (медична карта стаціонарного хворого №9299) лікарем ОСОБА_23 та в якій не відображено час відібрання зразків крові у ОСОБА_7 для проведення дослідження на вміст етилового спиртупогоджується суд апеляційної інстанції.

Апеляційний суд вважає доведеним той факт, що ОСОБА_7 вчинив дорожньо-транспортну пригоду, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, а доводи сторони захисту про зворотнє розцінює як намагання довести невинуватість особи у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 286-1 КК України, відповідальність за

порушення прпавил безпеки дорожнього руху особами, які керують транспортними засобами в стані алкогольного спяніння.

Захисник вказує на те, що слідчим недотримані вимоги ст. 245 КПК України при заборі крові у обвинуваченого ОСОБА_7 .

Однак колегія суддів з такими твердженнями захисника не може погодитися, виходячи з наступного.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 86 КПК України, доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом.

Враховуючи це, для визнання певного доказу недопустимим суд має навести мотиви, які свідчать про порушення конкретних норм КПК України в ході отримання такого доказу.

Натомість недоліки, на які вказав захисник як на підстави визнання протоколу відбору зразків та висновку експерта від № 2089 від 10.10.2022 року недопустимими, зводяться до сумнівів у достовірності результатів цих дій, а не до порушень конкретних норм процесуального закону в ході їх проведення.

Положеннями ч. 3 ст. 245 КПК України визначено, що відібрання біологічних зразків у особи здійснюється за правилами, передбаченими ст. 241 цього Кодексу, яка, у свою чергу, не містить вимог щодо обов`язкової участі понятих під час такої слідчої дії, адже ч. 7 ст. 223 КПК України передбачено обов`язкову участь понятих саме при освідуванні особи, а не під час відбору біологічних зразків у особи.

Аналогічний підхід було застосовано в постанові Верховного Суду від 24 квітня 2019 року (провадження № 51-10384км18) та в постанові Верховного Суду від 14 липня 2020 року ( провадження № 51-138км20).

Тому виходячи з того, що положеннями КПК України взагалі не передбачено обов`язкової участі понятих при відборі зразків у особи, доводи, пов`язані з аспектами їх залучення, оформлення тощо не можуть ставити під сумнів законність цієї процесуальної дії.

Окрім того, нормативним актом в Україні, який регулює порядок проходження огляду на факт встановлення перебування в стані алкогольного сп`яніння, є Інструкція про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом МВС України, МОЗ України 09.11.2015 № 1452/735, зареєстрованої в МЮ України 11.11.2015 за № 1413/27858.

В апеляційній скарзі захисника відсутні конкретні посилання на порушення вимог вказаної інструкції з обов`язковим аналізом аспектів впливу таких порушень на результати як самої процесуальної дії щодо відбору біологічних зразків, так і на висновки експерта щодо їх дослідження.

Як вбачається із матеріалів провадження, відібрання зразків крові ОСОБА_7 для експертизи було проведено у відповідності до вимог ст. 245 КПК України.

Відповідно до протоколу отримання зразків для експертизи від 02 жовтня 2022 року, заступник начальника СВ ВП №2 Жмеринського РВП ГУНП у Вінницькій області ОСОБА_24 в приміщенні АІТ КНП «Шаргородська міська лікарня» в присутності двох понятих ОСОБА_25 та ОСОБА_26 , відібрав у ОСОБА_7 зразки крові для проведення судових експертиз.

З цією метою у відділенні АІТ КНП «Шаргородська міська лікарня» за допомогою шприцу біло відібрано зразки крові. Відібрані зразки о 01-32 год поміщено до пробірки, які в подальшому поміщені до спец. пакету НПУ №7369624.

Із протоколу про відібрання зразків для експертизи від 02 жовтня 2022 року вбачається, що учасники такої слідчої дії були ознайомлені із їх змістом, про що засвідчили своїми підписами та жодних зауважень чи доповнень щодо їх змісту не зазначили.

При цьому, відповідно до висновку експерта №2089 від 10 жовтня 2022 року, при судово-медичній експертизі крові громадянина ОСОБА_7 , методом газово-рідинної хроматографії, виявлено етиловий спирт у концентрації 1,1 ‰.При цьому об`єктом дослідження був зразок крові ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який був відібраний слідчим в присутності понятих 2 жовтня 2022 року о 01-32 год та поміщений до спец. пакету «НПУ №7369624». В спец. пакеті в гумовій рукавичці знаходились дві пробірки, об`ємом по 6 мл, кожна закоркована пластиковим корком. Пробірки були заповнені кров`ю, приблизно по 5 мл, зі згустком. До моменту дослідження спец. пакет зі зразками крові зберігали у побутовому холодильнику при температурі 5 ?.

Таким чином відібрані у ОСОБА_7 _ зразки крові були належним чином вилучені та опечатані.

Кколегія суддів вважає, що той факт, що ОСОБА_7 не підписав вказаний протокол, не свідчить про те, що вказана процесуальна дія не була проведена, або проведена з грубим порушенням вимог КПК України.

Твердження сторони захисту, що стороною обвинувачення не надані докази того, що слідчий ОСОБА_14 входив до групи слідчих у даному кримінальному провадженні спростовуються тим, що згідно постанови прокурора Вінницької спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Центрального регіону ОСОБА_22 від 02 жовтня 2022 року, постановлено відібрати зразки крові у ОСОБА_7 для проведення судово-токсикологічної експертизи. Відібрання зразків крові доручено слідчим ВП №2 Жмеринського РВП ГУНП у Вінницькій області.

Таким чином, начальник СВ ВП №2 Жмеринського РВП ГУНП у Вінницькій області ОСОБА_24 на підставі постанови прокурора Вінницької спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Центрального регіону ОСОБА_22 від 2 жовтня 2022 року наділений був повноваженнями на здійснення вказаної процесуальної дії.

Суд першої інстанції проаналізував пояснення обвинуваченого, свідків, врахував всі докази з точки належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку та дійшов вірного висновку, щодо доведеності вини ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.286-1 КК України.

Рішення суду першої інстанції про винуватість ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286-1 КК України, на думку апеляційного суду, прийнято згідно з критерієм доведеності «поза розумним сумнівом», який застосовується Європейським судом з прав людини ( «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the United Kingdom), Series А, заява № 25, від 18.01.1978, пункт 161, та «Коробов проти України», заява № 39598/03, від 21.07.2011, пункт 65) в дотримання вимог ст. 370 КПК України є законним, належним чином вмотивованим та обгрунтованим.

Підстави для задоволення вимог захисника щодо виправдання ОСОБА_7 на підставі п.2 ч.1 ст.373 КПК України відсутні.

В апеляційній скарзі захисник обвинуваченого ставить під сумнів обгрунтованість задоволення цивільного позову потерпілого ОСОБА_11 в розмірі 2 000 000 грн. моральної шкоди.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що потерпілим ОСОБА_11 був заявлений цивільний позов про стягнення на його користь з ОСОБА_7 2 000 000 грн. моральної шкоди, матеріальної шкоди 54 000 грн, витрати на правову допомогу сумі 60 000 грн.

У відповідності до п.3 ст.23 ЦПК України, роз`яснень, що містяться у п.9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31березня 1995 року №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» - розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав потерпілий, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Нормативно не встановлено мінімальний і максимальний розміри відшкодування моральної шкоди та методику його визначення. В той же час, при оцінці розміру відшкодування моральної шкоди необхідно враховувати, що моральну шкоду не можна відшкодувати в повному обсязі, так як немає (і не може бути) точних критеріїв майнового виразу душевного болю, спокою, честі, гідності особи.

Розмір стягнення має бути співрозмірним завданій шкоді.

Визначаючи розмір грошового відшкодування моральної шкоди, враховується, що здоров`я людини є найвищою соціальною цінністю, а тому на підставі ст.1167 ЦК України така шкода підлягає відшкодуванню і з урахуванням наведених норм права та встановлених судом обставин справи.

Суд першої інстанції, розглянувши цивільний позов потерпілого в дотримання вимог ст. 128 КПК України, з урахуванням положень ст. 1167 ЦК України врахував характер кримінального правопорушення, глибину фізичних та душевних страждань потерпілого ОСОБА_11 , який втратив неповнолітню доньку, моральний стан, який виражався у відчуттях безпорадності, пригніченості, психологічних незручностях, та прийняв рішення про стягнення із ОСОБА_7 на користь ОСОБА_11 2 000 000 грн. моральної шкоди внаслідок кримінального правопорушення.

На думку суду апеляційної інстанції, розмір моральної шкоди визначений судом відповідає характеру та обсягу страждань потерпілоого, враховуючи їх доведеність.

Враховуючи обставини кримінального правопорушення, обсяг фізичних, душевних страждань, керуючись роз`ясненнями постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 року « Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», суд апеляційної інстанції вважає, що, виходячи із засад розумності, виваженості, справедливості судом вірно стягнуто заподіяну моральну шкоду в сумі 30 000 грн., оскільки саме ця сума адекватно відображає ступінь страждань потерпілої ОСОБА_27 , які настали внаслідок нанесення їй тілесних ушкоджень.

Витрати на організацію поминальних обідів за загиблою ОСОБА_13 стягнуто судом першої інстанції обгрунтовано, оскільки потерпілим ОСОБА_11 підтверджено понесені витрати на поховання.

Відповідно до Закону України «Про поховання та похоронну справу» поховання померлого - комплекс заходів та обрядових дій, які здійснюються з моменту смерті людини до поміщення труни з тілом або урни з прахом у могилу або колумбарну нішу, облаштування та утримання місця поховання відповідно до звичаїв та традицій, що не суперечать законодавству.

Потерпілим ОСОБА_11 надано розписку ФОП ОСОБА_15 про витрачені кошти на поховання, долучено фотокопію витягу з реєстру платників податків про те, що ОСОБА_15 зареєстрована як фізична особа-підприємець з правом здійснення відповідних видів діяльності, в тому числі організація поховань та надання суміжних послуг, виробництво готової їжі та страв.

З огляду на зазначене позовні вимоги потерпілого ОСОБА_11 в цій частині є вмотивованими.

Посилання захисника ОСОБА_6 на те, що потерпілим ОСОБА_11 не надано доказів понесених витрат, є безпідставними, оскільки в даному випадку форма документа, що посвідчує такі витрати, не може бути підставою для відмови в їх відшкодуванні.

За змістом ст.50 КК України покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення особи, яка вчинила злочин, та попередження вчиненню ним нових злочинів.

Згідно ст. 65 КК України суд призначає покарання у межах установлених у санкції статті, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Відповідно до п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами криміналь ного покарання» суд при призначені покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину має додержуватись принципу законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_7 суд першої інстанції дотримався вимог ст.50, ст. 65 КК України, врахував особу обвинуваченого ОСОБА_7 , який раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, є військовослужбовцем за контрактом, неодружений, позитивно характеризується за місцем проживання та служби, думку потерпілих ОСОБА_11 , ОСОБА_10 , тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, який відповідно до ст. 12 КК України є тяжким злочином, відсутність обставин, які відповідно до ст. 66 КК України пом`якшують покарання, ст. 67 КК України обтяжують покарання, визначив покарання, яке відповідає принципам законності, справедливості, обгрунтованості та індивідуалізації, є достатнім та необхідним для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 409, 419 КПК України, суд апеляційної інстанції ,

п о с т а н о в и в :

Відмовити в задоволенні апеляційної скарги захисника.

Вирок Шаргородського районного суду Вінницької області від 17.10.2023 року щодо ОСОБА_7 за ч.3 ст. 286-1 КК України залишити без змін.

Судове рішення може бути оскаржено в касаційному порядку протягом трьох місяців з дня проголошення до Верховного Суду, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення копії судового рішення.

Відповідно до ч. 4 ст. 532 КПК України судове рішення суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту його проголошення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4