Справа № 127/3193/24
Провадження № 1-кс/127/1412/24
У Х В А Л А

Іменем України

20 лютого 2024 року м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницького області в складі:

слідчого судді: ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання: ОСОБА_2

за участю:

заявника клопотання: адвоката ОСОБА_3 ,

потерпілого: ОСОБА_4 ,

слідчого: ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці в залі суду клопотання адвоката ОСОБА_3 , подане в інтересах ОСОБА_4 , про арешт майна у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000598 від 02.09.2022, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Адвокат ОСОБА_3 , який в інтересах ОСОБА_4 , звернувся до суду з клопотанням, в якому просив:

- накласти арешт на грошові кошти ОСОБА_6 , які підлягають передачі йому на підставі виконавчого листа №127/35718/21 від 30.05.2023, виданого Вінницьким міським судом Вінницької області (виконавче провадження №71919426) в розмірі 12000 євро та 390532, 92 гривні.

- заборонити державному виконавцю Першого відділу державної виконавчої служби в місті Вінниця ОСОБА_7 здійснювати платежі на користь ОСОБА_6 згідно з виконавчим листом №127/35718/21 від 30.05.2023.

Клопотання мотивовано тим, що слідчим Вінницького районного управління поліції ГУНП у Вінницькій області ОСОБА_5 проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000598 від 02.09.2022, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України, а саме заволодіння грошовими коштами ОСОБА_4 в розмірі 12000 євро, що згідно з курсом НБУ складало на час внесення відомостей до ЄРДР 438844,80 грн. обманним шляхом під приводом погашення боргу за договором позики.

Заявнику надано статус потерпілого в даному кримінальному провадженні.

26.01.2024 цивільний позивач ОСОБА_4 подав до органу досудового розслідування цивільний позов, у якому просить стягнути з відповідача ОСОБА_6 майнову шкоду, завдану внаслідок злочинних дій цивільного відповідача у розмірі 490933,20 грн. та моральну шкоду в розмірі 10000 грн. Загальна сума позовних вимог становить 500933.20 грн.

З метою забезпечення цивільного позову заявник звернувся до суду з вказаним клопотанням та просив його задовольнити.

Потерпілий ОСОБА_4 та його захисник адвокат ОСОБА_3 , в судовому засіданні вимоги клопотання підтримали в повному обсязі та просили їх задовольнити.

Слідчий ОСОБА_5 в судовому засіданні заперечувала проти задоволення клопотання.

Слідчий суддя, заслухавши пояснення потерпілого та його захисника, думку слідчого, дослідивши матеріали кримінального провадження №0000598 та матеріали справи, дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення клопотання, враховуючи наступне.

Відповідно до частини першої статті 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Згідно з абзацом 2 частини першої статті 170 КПК України завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Арешт майна допускається з метою забезпечення:

1) збереження речових доказів;

2) спеціальної конфіскації;

3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;

4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди. (ч. 2 ст. 170 КПК)

З матеріалів справи вбачається, що СВ Вінницького районного управління поліції ГУНП у Вінницькій проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000598 від 02.09.2022, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України.

З витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000598 від 02.09.2022 слідує, що: «До Вінницької окружної прокуратури Вінницької області надійшла письмова заява ОСОБА_4 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , в якій вказано, що ОСОБА_6 , шахрайським шляхом, зловживаючи його довірою, під приводом сплати боргу за договором позики, заволодів його грошовими коштами в сумі 12000 Євро, що згідно курсу НБУ еквівалентні 438 844,8 грн. За таких обставин, потерпілому ОСОБА_4 заподіяно збитки у великому розмірі, оскільки можлива сума завданої шкоди в 353 рази перевищує неоподаткований мінімум доходів громадян.»

Правова кваліфікація кримінального правопорушення, визначена за ч. 3 ст. 190 КК України.

06.10.2022 ОСОБА_4 визнано потерпілим у даному кримінальному провадженні.

26.01.2024 ОСОБА_4 , в межах кримінального провадження №0000598 від 02.09.2022, звернувся до органу досудового розслідування з позовною заявою, в якій просив:

«1. Прийняти до кримінального провадження №0000598 цей цивільний позов.

2. Стягнути з ОСОБА_6 , РНОКПП НОМЕР_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 на користь ОСОБА_4 РНОКПП: НОМЕР_2 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , майнову шкоду, завдану внаслідок злочинних дій цивільного відповідача у розмірі 490933, 20 грн.

3. Стягнути з ОСОБА_6 , РНОКПП НОМЕР_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 на користь ОСОБА_4 РНОКПП: НОМЕР_2 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , моральну шкоду, завдану внаслідок злочинних дій цивільного відповідача у розмірі 10000 грн.»

Обґрунтовуючи клопотання, заявником зазначається, що з метою забезпечення вищевказаного цивільного позову у кримінальному провадженні останній звернувся до суду з клопотанням в якому просив:

- накласти арешт на грошові кошти ОСОБА_6 , які підлягають передачі йому на підставі виконавчого листа №127/35718/21 від 30.05.2023, виданого Вінницьким міським судом Вінницької області (виконавче провадження №71919426) в розмірі 12000 євро та 390532, 92 гривні.

- заборонити державному виконавцю Першого відділу державної виконавчої служби в місті Вінниця ОСОБА_7 здійснювати платежі на користь ОСОБА_6 згідно з виконавчим листом №127/35718/21 від 30.05.2023.

Так, відповідно до частини шостої статті 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, фізичної чи юридичної особи, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями (бездіяльністю) підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності обґрунтованого розміру цивільного позову у кримінальному провадженні, а так само обґрунтованого розміру неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, щодо якої здійснюється провадження.

Як слідує з матеріалів кримінального провадження №0000598 від 02.09.2022 предметом розслідування є обставини, щодо того, що ОСОБА_6 , шахрайським шляхом, зловживаючи його довірою, під приводом сплати боргу за договором позики, заволодів грошовими коштами в сумі 12 000 Євро, що згідно курсу НБУ еквіваленті 438 844,80 грн.

Однак, як встановлено судом, в провадженні Вінницького міського суду Вінницької області перебувала цивільна справа №127/35718/21 за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_4 про стягнення боргу.

За наслідками розгляду даної справи, рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 17.03.2023 по справі №127/35718/21 позов задоволено та стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_6 борг в розмірі 12000 (дванадцять тисяч) євро та 24% річних в розмірі 343 011 (триста сорок три тисячі одинадцять ) грн. 24 коп., судовий збір в розмірі 6886 (шість тисяч вісімсот вісімдесят шість) грн. 30 коп. та 40 635 (сорок тисяч шістсот тридцять п`ять) грн. витрат на правничу допомогу.

В судовому засіданні, з матеріалів кримінального провадження та з пояснень ОСОБА_4 встановлено, що заборгованість (кошти) стягнута з ОСОБА_4 та вищевказаним судовим рішенням та заборгованість визначена ОСОБА_4 у цивільному позові, поданому в межах кримінального провадження, є однією і тією ж заборгованістю.

При цьому, судом першої інстанції при розгляді цивільної справи №127/35718/21, надаючи оцінку доводам позивача та відповідача, зазначено наступне: «Суд критично оцінює покази свідків ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , які будучи допитаними в судовому засіданні зазначили, що зі слів ОСОБА_4 , їм відомо, що останній розрахувався за даним боргом з ОСОБА_6 так як за його проханням вони перераховували певні суми ОСОБА_6 , оскільки факт виконання зобов`язання за договором позики не може бути доведений за допомогою пояснень сторони і показань свідка (постанова КЦС ВС від 18.07.2018 у справі № 143/280/17).

Суд також вважає неналежними та допустимими доказами відповідно до ст. 77,78,79 ЦПК України виписки по карткам ( т.2 а.с.32-39), згідно яким відбувались якісь перерахунки коштів третім особам та від третіх осіб. Перерахунків коштів в розмірі 12000 євро ОСОБА_4 ОСОБА_6 в даних розрахунках відсутні.»

В подальшому, постановою Вінницького апеляційного суду від 10.05.2023 по справі №127/35718/21 рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 17 березня 2023 року залишено без змін.

В постанові апеляційного суду зазначено наступне: «Заперечуючи проти позову та зазначаючи про виконання грошового зобов`язання перед позивачем, відповідач згідно з вимогами ч. 3 ст. 12 та ч. 1 ст. 81 ЦПК України зобов`язаний надати відповідні докази у підтвердження таких заперечень. Проте відповідач не надав суду належних і допустимих доказів на підтвердження повернення позивачу ОСОБА_6 позики в сумі 12 000,00 євро та процентів в розмірі щомісячної ставки 24 % від суми позики, на виконання договору позики від 22 жовтня 2018 року.

Заперечуючи проти позову, відповідач надав суду першої інстанції скріншоти, виписки по карткам, згідно яких відбувалися перерахунки коштів третім особам та від третіх осіб, які на його думку свідчать про повернення ним коштів позивачу в рахунок погашення боргу перед позивачем за договором позики, які були прийняті судом першої інстанції і їм надана відповідна оцінка.На думку апеляційного суду, суд першої інстанції обґрунтовано не визнав ці документи належними доказами на підтвердження виконання відповідачем зобов`язання перед позивачем за договором позики від 22 жовтня 2018 року, оскільки ці документи (том 1 а. с. 106-121, том 2 а. с. 32-39) за своїм змістом не можна вважати розписками про повернення коштів, вони не містять істотних умов: дати повернення, розміру суми коштів, які повертаються, отримання таких коштів позикодавцем. Крім того, у цих документах зазначені прізвища осіб, які не є сторонами договору позики від 22 жовтня 2018 року.

Судом першої інстанції обґрунтовано відхилено покази свідків ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , на яких посилався відповідач в частині повернення боргу позивачу, і які пояснили про те, що саме зі слів відповідача ОСОБА_4 їм відомо про повернення ним боргу позивачу ОСОБА_6 , так як за його проханням вони перераховували певні суми ОСОБА_6 , оскільки факт виконання зобов`язання за договором позики не може бути доведений поясненнями сторони та показами свідків.»

Таким чином, судом першої та апеляційної інстанції в межах цивільної справи №127/35718/21 уже надано оцінку доводам позивача та відповідача щодо наявності чи відсутності у ОСОБА_4 заборгованості перед ОСОБА_6 та з цього приводу наявне судове рішення, яке набуло законної сили, про стягнення з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_6 боргу в розмірі 12000 євро.

На виконання зазначених вище судових рішень Вінницьким міським судом Вінницької області видано виконавчий лист та 30.05.2023, на підставі виконавчого листа №127/35718/21 від 30.05.2023, відкрито виконавче провадження №71919426 про стягнення з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_6 боргу в розмірі 12000 (дванадцяти тисяч) євро та 24% річних в розмірі 343011 (триста сорок три тисячі одинадцять) грн. 24 коп., судовий збір в розмірі 6886 (шість тисяч вісімсот вісімдесят шість) грн. 30 коп. та 40635 (сорок тисяч шістсот тридцять п`ять) грн. витрат на правничу допомогу.

В подальшому, постановою Верховного суду від 26.12.2023 по справі №127/35718/21 рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 17 березня 2023 року та постанову Вінницького апеляційного суду від 10 травня 2023 року залишено без змін.

Відповідно до статті 124 Конституції України правосуддя в Україні здійснюють виключно суди. Делегування функцій судів, а також привласнення цих функцій іншими органами чи посадовими особами не допускаються.

Суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. (ст. 129-1 Конституції України)

Згідно зі статтею 533 КПК України вирок або ухвала суду, які набрали законної сили, обов`язкові для осіб, які беруть участь у кримінальному провадженні, а також для усіх фізичних та юридичних осіб, органів державної влади та органів місцевого самоврядування, їх службових осіб, і підлягають виконанню на всій території України.

Частиною першою статті 5 Закону України "Про судоустрій і статус судді" передбачено, що правосуддя в Україні здійснюється виключно судами та відповідно до визначених законом процедур судочинства.

Відповідно до частини першої та третьої статті 6 Закону України "Про судоустрій і статус судді" здійснюючи правосуддя, суди є незалежними від будь-якого незаконного впливу. Суди здійснюють правосуддя на основі Конституції і законів України та на засадах верховенства права. Втручання у здійснення правосуддя, вплив на суд або суддів у будь-який спосіб, неповага до суду чи суддів, збирання, зберігання, використання і поширення інформації усно, письмово або в інший спосіб з метою дискредитації суду або впливу на безсторонність суду, заклики до невиконання судових рішень забороняються і мають наслідком відповідальність, установлену законом.

Таким чином, як зазначено вище заборгованість (кошти) стягнута з ОСОБА_4 та вищевказаним судовим рішенням у цивільні справі (12000 євро) та заборгованість визначена ОСОБА_4 у цивільному позові, поданому в межах кримінального провадження є однією і тією ж заборгованістю, та з цього приводу наявне судове рішення яке набуло законної сили.

Натомість, ОСОБА_4 , не бажаючи виконувати судове рішення, ініційовано кримінальне провадження за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України в діях ОСОБА_6 та заявлено клопотання про накладення арешту на грошові кошти ОСОБА_6 , які підлягають передачі йому на підставі виконавчого листа №127/35718/21 від 30.05.2023, виданого Вінницьким міським судом Вінницької області (виконавче провадження №71919426) в розмірі 12000 євро та 390532, 92 гривні.

Фактично ж ОСОБА_4 та його захисником, шляхом подання клопотання про арешт грошових коштів, вчиняються дії спрямовані на зупинення виконання рішення суду, що є недопустимим.

Частиною другою статті 173 КПК України передбачено, що при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати:

1) правову підставу для арешту майна;

2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу);

3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу);

3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу);

4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу);

5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження;

6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Однак, надаючи оцінку обґрунтованості клопотання адвоката ОСОБА_3 , поданого в інтересах ОСОБА_4 , про накладення арешту слідчий суддя дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення клопотання про арешт майна.

Відповідно до частини першої статті 173 КПК України слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

Враховуючи вищевикладене суд дійшов висновку про необґрунтованість клопотання та відсутність підстав для його задоволення.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 131, 132, 170-173, 309, 372 КПК України, слідчий суддя,-

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання адвоката ОСОБА_3 , поданого в інтересах ОСОБА_4 , про арешт майна у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000598 від 02.09.2022, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України відмовити.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду протягом 5 днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя: