ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/633/24 Справа № 219/8819/21 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 лютого 2024 року Колегія суддів Дніпровського апеляційного суду в складі:

судді доповідача ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

представника потерпілих ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі в режимі відеоконференції апеляційну скаргу представника потерпілих ОСОБА_7 на ухвалу Дружківського міського суду Донецької області від 09 листопада 2023 року в кримінальному провадженні № 0000523 від 09.06.2021 року, якою

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Баку республіки Азербайджан, громадянина України, маючого вищу освіту, одруженого, маючого на утриманні двох неповнолітніх дітей, ФОП, раніше не судимого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого АДРЕСА_2

звільнено від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України на підставі ч. 1 ст. 49 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності; кримінальне провадження закрито, -

ВСТАНОВИЛА:

Обставини, встановлені судом 1-ї інстанції :

Ухвалою Дружківського міського суду Донецької області від 09 листопада 2023 року клопотання захисника задоволено, ОСОБА_8 звільнено від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України на підставі ч. 1 ст. 49 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності. Кримінальне провадження № 0000523 відносно ОСОБА_8 закрито.

Цивільний позов законного представника потерпілого ОСОБА_9 ОСОБА_10 до ОСОБА_8 про стягнення моральної шкоди, - залишено без розгляду.

Цивільний позов законного представника потерпілого ОСОБА_11 ОСОБА_12 до ОСОБА_8 про стягнення моральної шкоди, - залишено без розгляду.

Роз`яснено законним представникам потерпілих ОСОБА_12 , ОСОБА_10 , потерпілим ОСОБА_9 , ОСОБА_11 , що відповідно до ч. 7 ст. 128 КПК України особа, цивільний позов якої залишено без розгляду, має право пред`явити його в порядку цивільного судочинства.

Доводи апеляційної скарги:

В апеляційній скарзі представник потерпілих ОСОБА_7 просить ухвалу Дружківського міського суду Донецької області від 09.11.2023 року відносно ОСОБА_8 скасувати, у задоволенні клопотання захисника про звільнення ОСОБА_8 від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності відмовити, справу направити до Дружківського міського суду Донецької області для продовження розгляду.

В обґрунтування апеляційних вимог зазначив, що суд при постановленні оскарженої ухвали виходив з того, що з дня вчинення кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_8 , який відноситься до кримінальних проступків, з урахуванням періоду часу, коли він перебував у розшуку і був встановлений, зобов`язаний явкою до суду, розшук був припинений 04.08.2023 року та на теперішній час минуло більше двох років.

Проте, суд належним чином не врахував, що за матеріалами справи ОСОБА_8 був оголошений в розшук ухвалою суду від 30.03.2023 року у зв`язку з ухиленням обвинуваченого від явки до суду, перебіг давності зупинився, та міг бути відновлений лише у випадку з`явлення обвинуваченого із зізнанням, а не у будь-якому випадку з`явлення до суду або у разі затримання обвинуваченого. Звертає увагу, що матеріали справи не містять даних про те, що ОСОБА_8 був затриманий і протокол затримання відносно нього не складався. Наполягає, що будь-яких дій, направлених на залишення ОСОБА_8 поряд із уповноваженою службовою особою чи в приміщенні, визначеному уповноваженою службовою особою, у зв`язку з його розшуком, а не для перевірки документів в межах загальної процедури, встановленої для всіх громадян, відносно нього не вчинювалось, що свідчить про те, що ОСОБА_8 не було затримано.

Звертає увагу, що посилання суду на те, що закон не пов`язує можливість застосування правил ч. 1 ст. 49 КК України із визнанням особою вини, в даному випадку незастосовне, оскільки застосуванню підлягає ч. 2 ст. 49 КК України, яка регулює питання відновлення перебігу строків давності саме в залежності від позиції особи, яка ухилялась від суду, а потім з`явилась. Вказує, що в цьому випадку можливість відновлення перебігу строків напряму залежить від позиції обвинуваченого щодо свої вини. Зауважує, що закон не зобов`язує обвинуваченого визнавати вину, а тільки вказує, що у разі, коли попередня поведінка обвинуваченого була неналежною і він ухилявся від суду, то відновлення перебігу строків відбувається за конкретних умов.

Іншими учасниками судового розгляду вирок в апеляційному порядку не оскаржено.

Прокурор та захисник ОСОБА_13 , який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 , надали до суду заперечення на апеляційну скаргу представника потерпілих ОСОБА_7 , в яких, кожен окремо, просять відмовити у задоволенні апеляційної скарги адвоката ОСОБА_7 , ухвалу Дружківського міського суду Донецької області від 09.11.2023 року залишити без змін.

Позиції сторін в суді :

Представник потерпілих ОСОБА_7 просив його апеляційну скаргу задовольнити в повному обсязі, ухвалу Дружківського міського суду Донецької області від 09.11.2023 року відносно ОСОБА_8 скасувати, з підстав наведених в його апеляційній скарзі, справу направити до Дружківського міського суду Донецької області для продовження розгляду.

Прокурор під час судового розгляду в суді апеляційної інстанції просив відмовити у задоволенні апеляційної скарги представника потерпілих ОСОБА_7 , ухвалу Дружківського міського суду Донецької області від 09.11.2023 року залишити без змін.

Інші учасники судового розгляду були повідомлені належним чином про день, час та місце апеляційного розгляду, клопотань про апеляційний розгляд за їх участі або про відкладення такого розгляду не надали. З урахуванням чого, відповідно до вимог ч. 4 ст. 405 КПК України, колегія суддів вважає за можливе здійснити розгляд апеляційної скарги за їх відсутності.

Висновки суду:

Заслухавши суддю-доповідача, думку учасників судового розгляду, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст.370 КПК судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Згідно до ч.4 ст.286 КПК України, якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання.

За приписами статті 44 КК України особа, яка вчинила кримінальне правопорушення, звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених цим Кодексом . Звільнення від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених цим Кодексом, здійснюються виключно судом. Порядок звільнення від кримінальної відповідальності встановлюється законом.

В суді 1-ї інстанції захисником було заявлено клопотання про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого ОСОБА_8 із закриттям провадження у зв`язку із закінченням строків давності, передбачених ч.1ст.49 КК України.

Відповідно до п.1ч.1ст.49 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минули такі строки: два роки - у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачене покарання менш суворе, ніж обмеження волі.

ОСОБА_8 обвинувачувався у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, санкція якої передбачає покарання у виді штрафу до п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадських робіт на строк до двохсот годин, або виправних робіт на строк до одного року. Тобто, строк давності кримінальної відповідальності для цього проступку складає два роки.

Згідно обвинувального акту, кримінальне правопорушення обвинуваченим ОСОБА_8 було вчинене 08.06.2021 року. І саме з цієї дати обчислюється строк давності.

З матеріалів провадження вбачається, що ухвалою Дружківського міського суду Донецької області від 30.03.2023 року оголошено розшук ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та зупинено судове провадження за обвинуваченням ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України, до розшуку обвинуваченого.

10.08.2023 р. до суду з Бахмутського РВП ГУНП в Донецькій області надійшло повідомлення №2903/401/03-2023 від 08.08.2023 року про те, що розшукуваний громадянин ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , був встановлений 03.08.2023 року співробітниками ВП №3 Синельниківського РУП ГУНП в Донецькій області та зобов`язаний явкою до Дружківського міського суду. Розшук громадянина ОСОБА_8 припинено (т.2, а.с.52-53).

19.09.2023 р. ОСОБА_8 до суду подано клопотання про участь в режимі відео-конференції у судовому засіданні, призначеному на 20 вересня 2023р.

Ухвалою Дружківського міського суду Донецької області від 20.09.2023 р. поновлено розгляд кримінального провадження.

Задовольняючи клопотання захисника про звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності та закриття кримінального провадження суд 1-ї інстанції в оскарженій ухвалі зазначив, що з дня вчинення кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_8 , який відноситься до кримінальних проступків, з урахуванням періоду часу, коли він перебував у розшуку і був встановлений, зобов`язаний явкою до Дружківського міського суду Донецької області (03.08.2023), розшук припинений (04.08.2023) на теперішній час минуло більше двох років.

Оспорюючи ухвалу Дружківського міського суду Донецької області від 09.11.2023 р. представник потерпілих вважав, що для застосування диференційного строку давності в два роки до кримінального проступку необхідною умовою є з`явлення особи із зізнанням або затримання обвинуваченого, який знаходився у розшуку, що зазначено у ч.2ст 49 КК України. Оскільки ОСОБА_8 вину за висунутим йому обвинуваченню не визнав, тобто не з`явився до суду із зізнанням, і його під час розшуку не було затримано, то, відповідно, суд не мав законних підстав застосовувати відносно ОСОБА_8 строк давності в 2 роки. Тому в даному випадку повинен застосовуватись загальний для проступків строк давності п`ять років.

Згідно ч.2ст.49 КК України перебіг давності зупиняється, якщо особа, що вчинила кримінальне правопорушення, ухилилася від досудового розслідування або суду. У цих випадках перебіг давності відновлюється з дня з`явлення особи із зізнанням або її затримання, а з часу вчинення кримінального проступку - п`ять років. У цьому разі особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з часу вчинення кримінального правопорушення минуло п`ятнадцять років.

За приписами ч.6 ст.13 Закону України Про судоустрій і статус суддів висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.

Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові від 02.02.2023 р. у справі №735/1121/20 зробила наступні висновки щодо застосування ст.49 КК України :

У разі ухилення від досудового розслідування або суду особа підлягає звільненню від кримінальної відповідальності або покарання за давністю після спливу диференційованого строку, передбаченого частиною першою статті 49 КК, подовженого на період ухилення.

Закінчення загальних строків, установлених частиною другою цієї статті (п`ятнадцять років з моменту вчинення злочину і п`ять років - проступку), є підставою для звільнення від кримінальної відповідальності у випадках, коли цей строк спливає раніше за диференційований, подовжений на час ухилення.

Таким чином, суд 1-ї інстанції застосувавши за даним кримінальним провадженням диференційований строк давності кримінальної відповідальності в два роки діяв у відповідності із приписами ст.49 КК України та вказаними висновками про застосування цієї норми права, викладеними у вказаній постанові Великої Палати Верховного Суду.

Щодо апеляційного доводу про те, що диференційний строк давності в два роки не міг бути застосований до обвинуваченого, оскільки він не з`явився із зізнанням, тобто не визнав вину, та його не було затримано, слід зазначити наступне:

Ухвалою Дружківського міського суду Донецької області 30 березня 2023 р. оголошено розшук ОСОБА_8 та зупинено кримінальне провадження до розшуку обвинуваченого. Проте питання про затримання обвинуваченого чи застосування до нього запобіжного заходу, цією ухвалою не вирішувалось. Відповідно, в разі розшуку обвинуваченого, він не міг бути затриманим.

Стаття 49 КК України не передбачає визнання вини обвинуваченим обов`язковою умовою застосування строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.

Більш того, добровільна явка до суду обвинуваченого, який не визнає вину у скоєнні кримінального проступку, ставило би в більш невигідні умови таку особу у порівнянні з особою, обвинуваченою в більш тяжкому кримінальному правопорушенні, яка ухилилась від суду, була затримана в наслідок розшуку і не визнає вину.

Зазначене очевидно суперечить принципам пропорційності, співмірності кримінально-правових наслідків соціальній небезпеці протиправних дій.

Підсумовуючи викладене, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга представника потерпілих не підлягає задоволенню, як така, що не ґрунтується на законі.

Керуючись ст. ст. 404-409, 418, 419 КПК України, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу представника потерпілих ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу Дружківського міського суду Донецької області від 09.11.2023 року відносно ОСОБА_8 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом трьох місяців з моменту її проголошення.

Судді ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4