Номер провадження: 11-кп/813/1755/24
Справа № 946/3535/22
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

про повернення апеляційної скарги

05.06.2024 року м. Одеса

Суддя Одеського апеляційного суду ОСОБА_2 , перевіривши на відповідність вимогам ст.ст.392, 396 КПК України апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_3 на вирок Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 26.09.2023 року по об`єднаним кримінальним провадженням №№0001749, 0000583, 0003051, 0000475, 0000165 за обвинуваченням ОСОБА_3 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.187, ч.2 ст.185 КК України та ОСОБА_4 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.187, ч.1 ст.309, ч.2 ст.185 КК України,

встановив:

оскарженим вироком суду ОСОБА_3 визнаний винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.187, ч.2 ст.185 КК України, та йому призначене покарання:

за ч. 2 ст. 187 КК України у виді 9 (дев`яти) років позбавлення волі із конфіскацією всього майна;

за ч. 2 ст. 185 КК України у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України ОСОБА_3 визначено остаточне покарання за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим у виді 9 (дев`яти) років позбавлення волі із конфіскацією всього майна.

До набрання вироком законної сили до обвинуваченого ОСОБА_3 вироком суду застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Строк покарання ОСОБА_3 у виді позбавлення волі за вироком суду обчислюється з моменту його фактичного затримання та взяття під варту, та зараховано згідно ч. 5 ст. 72 КК України (в редакції Закону №838-VIII) в строк покарання у виді позбавлення волі строк його попереднього ув`язнення в період з 31.10.2017 до 03.11.2017, та з моменту його фактичного затримання до набрання вироком законної сили (якщо його буде затримання та взято під варту до набрання вироком законної сили), виходячи з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Вказаним вироком також визнано винуватим ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.187, ч.1 ст.309, ч.2 ст.185 КК України, та йому призначено покарання:

за ч. 2 ст. 187 КК України у виді 8 (восьми) років позбавлення волі із конфіскацією всього майна;

за ч. 1 ст. 309 КК України у виді 3 (трьох) місяців арешту;

за ч. 2 ст. 185 КК України у виді 1 (одного) року позбавлення волі.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України ОСОБА_4 визначено остаточне покарання за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим у виді позбавлення волі на строк 8 (вісім) років із конфіскацією всього майна.

Згідно ч. 4 ст. 70 КК України, ОСОБА_4 визначено остаточне покарання за сукупністю кримінальних правопорушень за цим вироком та за попереднім вироком Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 11.04.2022 року шляхом часткового складання призначених покарань у виді позбавлення волі на строк 9 (дев`ять) років із конфіскацією всього майна.

Строк покарання у виді позбавлення волі ОСОБА_4 обчислено з моменту його фактичного затримання та взяття під варту за попереднім вироком Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 11.04.2022 року, а саме з 15.02.2022 року, зарахувавши йому таким чином у силу другого речення ч. 4 ст. 70 КК України у строк покарання, призначеного за цим вироком, частково відбуте ним покарання за попереднім вироком.

Згідно ч. 5 ст. 72 КК України в редакції Закону №838-VIII зараховано ОСОБА_4 у строк покарання, призначеного йому за цим вироком, строк попереднього ув`язнення з 14.04.2016 року до 29.12.2016 року, виходячи з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Не погоджуючись з вироком суду, 16.05.2024 року, обвинувачений ОСОБА_3 через канцелярію ДУ «Ізмаїльський слідчий ізолятор» подав апеляційні скаргу на вирок міськрайонного суду, в якій просить дослідити докази по кримінальному провадженню та скасувати вирок в частині засудження за ч.2 ст.187 КК України, у зв`язку з відсутністю в його діях складу цього кримінального правопорушення.

Суддя-доповідач, перевіривши апеляційну скаргу, вважає, що вона підлягає поверненню, з огляду на таке.

Частина 1 ст. 24 КПК України (далі КПК) встановлює, що кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому КПК України.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини у справі «Мельник проти України» право доступу до суду не є абсолютним, воно може бути обмеженим, особливо щодо умов прийнятності скарги. Ці обмеження повинні мати законну мету та бути пропорційними між використаними засобами та досягнутими цілями.

Відповідно до п.1 ч.2 ст.395 КПК, апеляційна скарга на вирок суду першої інстанції може бути подана протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення, а для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення, що передбачено ч.3 ст.395 КПК.

Якщо ухвалу суду або слідчого судді було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, або якщо вирок було ухвалено без виклику особи, яка його оскаржує, в порядку, передбаченому статтею 382 цього Кодексу, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Оскаржений вирок Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області ухвалений 26.09.2023 року.

Розгляд кримінального провадження не здійснювався в порядку спрощеного провадження (ст.382 КПК), а обвинувачений ОСОБА_3 не утримувався під вартою протягом судового розгляду кримінального провадження.

Відповідно до журналу судових засідань від 25.09.2023 року обвинувачений ОСОБА_3 був присутнім у судовому засіданні суду першої інстанції, в якому було завершено судовий розгляд, проведені судові дебати, надано останнє слово обвинуваченим, в тому числі ОСОБА_3 , суд видалився до нарадчої кімнати, а проголошення вироку призначене на 10 годину 26.09.2023 року (т.6 а.п.89-91).

Про призначення дати проголошення вироку обвинувачений ОСОБА_3 був повідомлений, як у судовому засідання 25.09.2023 року, так і особисто під розписку.

Проте, відповідно до журналу судових засідань, обвинувачений ОСОБА_3 не з`явився в судове засідання місцевого суду на проголошення вироку, про що зазначено в журналі судових засідань за 26.09.2023 року (т.6 а.п.91-92).

Того ж дня, копія вироку від 26.09.2023 року направлена місцевим судом на адресу ОСОБА_3 , однак конверт повернувся 01.11.2023 року без вручення, у зв`язку з відсутністю адресата за вказаною адресою (т.6 а.п. 109, 124-126).

На виконання вироку міськрайонного суду ОСОБА_3 затримано та 13.05.2024 року поміщено до ДУ «Ізмаїльський слідчий ізолятор» (т.6 а.п.128).

16.05.2024 року ОСОБА_3 через канцелярію ДУ «Ізмаїльський слідчий ізолятор» подано апеляційну скаргу на вирок суду від 26.09.2023 року (т.6 а.п.130-132).

Враховуючи той факт, що ОСОБА_3 був повідомлений про дату проголошення вироку, але в судове засідання суду першої інстанції не з`явився, будь-яких заяв про надання копії вироку суду та ознайомлення з матеріалами справи до суду не надсилав, а відповідно до довідки начальника Ізмаїльського РВП ГУНП в Одеській області від 14.05.2024 року вих.№65/2-5101 ухилявся від виконання вироку, обвинувачений не був позбавлений вчасно звернутись з апеляційною скаргою з дотриманням строків, визначених п.1 ч.2 ст.395 КПК, однак таким правом не скористався. За наведених обставин строк подання апеляційної скарги для обвинуваченого ОСОБА_3 сплив 26.10.2023 року.

Разом з тим, звернувшись з апеляційною скаргою обвинувачений ОСОБА_3 не ставить питання про поновлення йому строку на апеляційне оскарження вироку.

Посилання обвинуваченого на те, що копія вироку була надана йому лише 13.05.2024 року не вказує на обставини, що виключають необхідність звернення до суду апеляційної інстанції з клопотанням про поновлення строку на апеляційне оскарження вироку, оскільки випадків, визначених ч.3 ст.395 КПК судом апеляційної інстанції для ОСОБА_3 не встановлено.

Таким чином, слід констатувати, що апеляційна скарга обвинуваченим ОСОБА_3 подана з пропуском строку на апеляційне оскарження вироку, а звернувшись з апеляційною скаргою обвинувачений не ставить питання про його поновлення.

Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 399 КПК апеляційна скарга повертається, якщо вона подана після закінчення строку апеляційного оскарження і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку.

Приймаючи до уваги наведене, керуючись ч.1 ст.5 КПК, яка визначає, що апеляційний суд зобов`язаний прийняти рішення згідно з положеннями КПК, чинними на момент прийняття такого рішення та виконуючи вимоги ч.3 ст.399 КПК, суддя-доповідач, з урахуванням відсутності клопотання апелянта про поновлення строку на апеляційне оскарження, приходить до висновку, що апеляційну скаргу обвинуваченого необхідно повернути апелянту на підставі п.4 ч.3 ст.399 КПК, як таку, що подана після закінчення строку апеляційного оскарження і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку.

Керуючись ст.ст. 7, 9, 393, 399, 405, 419, 532 КПК України, суддя-доповідач,

постановив:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_3 на вирок Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 26.09.2023 року, постановлений в об`єднаних кримінальних провадженнях №№0001749, 0000583, 0003051, 0000475, 0000165 за обвинуваченням ОСОБА_3 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.187, ч.2 ст.185 КК України та ОСОБА_4 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.187, ч.1 ст.309, ч.2 ст.185 КК України повернути особі, яка її подала.

Копію ухвали про повернення апеляційної скарги невідкладно надіслати особі, яка подала апеляційну скаргу, разом з апеляційною скаргою.

Ухвала може бути оскаржена до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її прийняття.

Суддя

Одеського апеляційного суду ОСОБА_2