Справа № 541/573/24
№ провадження 1-кп/541/121/2024
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 травня 2024 року м. Миргород

Миргородський міськрайонний суд Полтавської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілих ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

захисника обвинуваченого ОСОБА_8 ,

розглянувши об`єднанекримінальне провадження, внесене 14 грудня 2023 року, 06 березня 2024 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №№ 0001437, 0000260за обвинуваченням ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Хомутець Миргородського району Полтавської області, громадянина України, з професійно-технічною освітою, який не одружений, утриманців не має, працює на посаді охоронця ТОВ «Явір-2000», зареєстрований та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , в силу ст. 89 КК України не судимий,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 186, ч. 2 ст. 342, ч. 1 ст. 126 КК України,

встановив:

13 грудня 2023 року близько 15 год 00 хв. ОСОБА_7 , перебуваючи в приміщенні веранди будинку ОСОБА_4 , що розташований за адресою: АДРЕСА_2 , з корисливих мотивів, переслідуючи мету особистого збагачення, діючи з прямим умислом, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, усвідомлюючи, що його дії є явними для потерпілого та оточуючих, тобто діючи відкрито, достовірно знаючи, що на території України запроваджено воєнний стан, що введений у зв`язку з військовою агресією рф проти України Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 із 05 год 30 хв. 24 лютого 2022 року та продовжено по теперішній час, в присутності потерпілого ОСОБА_4 взяв зі столу розвідний ключ, за допомогою якого демонтував та відкрито викрав переднє колесо з велосипеда марки «Десна», належне потерпілому ОСОБА_4 , вартість якого відповідно до висновку експерта від 15 грудня 2023 року № СЕ-19/117-23/19204-ТВ становить 600 грн.

Після цього ОСОБА_7 з місця вчинення кримінального правопорушення зник, викраденим майном розпорядився на власний розсуд, тим самим повністю довів свій кримінально-протиправний умисел, направлений на відкрите викрадення чужого майна, до кінця, чим заподіяв потерпілому ОСОБА_4 матеріальних збитків на загальну суму 600 грн.

Крім цього, 05 березня 2024 року о 23 год 00 хв. до чергової частини Миргородського РВП ГУ НП в Полтавській області зі служби «102» надійшло повідомлення від ОСОБА_9 про те, що в даний час за адресою: АДРЕСА_1 її співмешканець ОСОБА_7 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, вчиняє стосовно неї домашнє насильство.

Відповідно до п. 1 ч.1 Розділу ІІ Інструкції з організації реагування на заяви і повідомлення про кримінальні, адміністративні правопорушення або події та оперативного інформування в органах (підрозділах) Національної поліції України, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 27 квітня 2020 року № 357, черговим чергової частини Миргородського РВП ГУНП в Полтавській області за вищевказаним повідомленням на місце події за адресою: АДРЕСА_1 направлено наряд поліцейських сектору реагування патрульної поліції Миргородського РВП ГУНП в Полтавській області у складі: інспектора СРПП Миргородського РВП ГУНП в Полтавській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_5 та інспектора СРПП Миргородського РВП ГУНП в Полтавській області старшого сержанта поліції ОСОБА_6 , які відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону України «Про Державний захист працівників суду і правоохоронних органів» є працівниками правоохоронного органу, а саме органу Національної поліції.

Прибувши на місце події 05 березня 2024 року о 23 год 19 хв. вищевказані працівники поліції встановили місцезнаходження ОСОБА_7 , який знаходився на території домоволодіння за вищевказаною адресою.

Після цього ОСОБА_7 , побачивши працівників поліції інспектора СРПП Миргородського РВП ГУНП в Полтавській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_5 та інспектора СРПП Миргородського РВП ГУ НП в Полтавській області старшого сержанта поліції ОСОБА_6 , які були одягнуті у формений одяг працівників поліції (однострій) з атрибутами Національної поліції, усвідомив, що останні прибули за викликом до місця його проживання у зв`язку із виконанням своїх службових обов`язків, а саме для з`ясування обставин, повідомлених його співмешканкою ОСОБА_9 на спеціальну лінію «102».

З метою припинення вчинення ОСОБА_7 протиправних дій, а також для встановлення обставини, передбаченої п. 6 ч. 1 ст. 35 КУпАП (вчинення правопорушення в стані сп`яніння) працівниками поліції ОСОБА_7 було озвучено законну вимогу про необхідність сісти до службового автомобіля Національної поліції України для проїзду до КНП «Миргородська лікарня інтенсивного лікування» Миргородської міської ради для проходження медичного огляду.

Однак, ОСОБА_7 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, достовірно знаючи про те, що ОСОБА_5 та ОСОБА_6 є працівниками Національної поліції та виконують службові обов`язки, реалізуючи свої кримінально протиправні наміри, вчинив останнім опір, тобто активну фізичну протидію, а саме пручався, намагався вирватися, при цьому, застосовуючи фізичну силу своїх рук, перешкоджав надіти на себе кайданки під час його адміністративного затримання працівникам поліції.

Після цього, продовжуючи свої кримінально-протиправні дії, направлені на вчинення опору працівникові правоохоронного органу під час виконання службових обов`язків, ОСОБА_7 , будучи адміністративно затриманим, знову вчинив активну фізичну протидію стосовно інспектора СРПП Миргородського РВП ГУНП в Полтавській області ОСОБА_5 , що полягала у відштовхуванні останнього та перешкоджанні помістити себе до службового автомобіля.

В подальшому протиправні дії ОСОБА_7 були припинені та стосовно останнього складено протокол за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 1732 КУпАП.

Вказані дії обвинуваченого правильно кваліфіковані за ч. 4 ст. 186 КК України як відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинене в умовах воєнного стану, за ч. 2 ст. 342 КК України як здійснення опору працівникові правоохоронного органу під час виконання ним службових обов`язків.

Провадження в частині обвинувачення ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення (проступку), передбаченого ч. 1 ст. 126 КК України, ухвалою від 29 травня 2024 року було закрито у зв`язку з відмовою потерпілого ОСОБА_4 від обвинувачення у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.

29 травня 2024 року між прокурором Миргородської окружної прокуратури Полтавської області ОСОБА_3 , якому на підставі ст. 37 КПК України надані повноваження прокурора у цьому кримінальному провадженні, та обвинуваченим ОСОБА_7 за участю захисника ОСОБА_8 укладено угоду про визнання винуватості відповідно до вимог ст.ст. 468, 469, 472 КПК України.

Згідно з даною угодою прокурор ОСОБА_3 та обвинувачений ОСОБА_7 дійшли згоди щодо формулювання обвинувачення, всіх істотних для даного кримінального провадження обставин та правової кваліфікації дій обвинуваченого за ч. 4 ст. 186, ч. 2 ст. 342 КК України, при цьому обвинувачений в повному обсязі сформульованого обвинувачення беззастережно визнав свою винуватість у вчиненні вказаних в угоді кримінальних правопорушень.

Також, враховуючи особу обвинуваченого, тяжкість кримінальних правопорушень, незначний розмір завданих матеріальних збитків (по інкримінованому епізоду за ч. 4 ст. 186 КК України), які обвинуваченим добровільно відшкодовано під час досудового розслідування, наявність кількох обставин, що пом`якшують покарання (щире каяття; активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення; добровільне відшкодування завданих збитків), а також позицію потерпілих, які надали свою письмову згоду прокурору на укладення угоди,сторони погодилися на призначення ОСОБА_7 покарання: за ч. 4 ст. 186 КК України, із застосуванням ст. 69 КК України, у виді штрафу в розмірі 1 500 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 25 500 грн; за ч. 2 ст. 342 КК України у виді штрафу в розмірі 1 000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн; на підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим визначити остаточне покарання ОСОБА_7 у виді штрафу в розмірі 1 500 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 25 500 грн.

Отримана згода обвинуваченого ОСОБА_7 на призначення запропонованого виду та розміру покарання. В угоді передбачені наслідки її укладення, затвердження та невиконання, які роз`яснені обвинуваченому.

Розглядаючи в порядку п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України питання про можливість затвердження даної угоди про визнання винуватості, суд виходить з наступного.

Відповідно до правил ст.ст. 468, 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена щодо кримінальних проступків, злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам. Укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні щодо уповноваженої особи юридичної особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, у зв`язку з яким здійснюється провадження щодо юридичної особи, а також у кримінальному провадженні щодо кримінальних правопорушень, внаслідок яких шкода завдана державним чи суспільним інтересам або правам та інтересам окремих осіб, у яких беруть участь потерпілий або потерпілі, не допускається, крім випадків надання всіма потерпілими письмової згоди прокурору на укладення ними угоди.

Прокурор, вважаючи, що при укладенні даної угоди дотримані вимоги і правила КПК України та КК України, просив цю угоду затвердити і призначити обвинуваченому ОСОБА_7 узгоджену в угоді міру покарання.

Потерпілі ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_4 не заперечували проти укладення угоди про визнання винуватості, зазначили, що претензій матеріального та морального характеру до обвинуваченого вони не мають, надали письмову згоду на укладення угоди.

Обвинувачений ОСОБА_7 беззастережно визнав себе винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 186, ч. 2 ст. 342 КК України, за викладених в обвинувальних актах обставин, просив затвердити угоду про визнання винуватості і призначити узгоджену в ній міру покарання.

Захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_8 проти затвердження угоди про визнання винуватості не заперечував, зазначив, що під час укладення даної угоди обвинуваченому були роз`яснені його права та обов`язки.

Суд вважає доведеним вчинення ОСОБА_7 кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 186, ч. 2 ст. 342 КК України.

Вислухавши пояснення сторін кримінального провадження, суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, при цьому судом встановлено, що ОСОБА_7 повністю усвідомлює зміст угоди про визнання винуватості, характер обвинувачення, щодо якого визнає себе винуватим, вид покарання, яке буде до нього застосовано у разі затвердження угоди, цілком розуміє свої права, передбачені п. 1 ч. 4 ст. 474 КПК України, а також наслідки укладення, затвердження даної угоди, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України, та наслідки її не виконання, передбачені ст. 476 КПК України.

Покарання сторонами угоди визначено у відповідності до положень ст.ст. 50, 65-67 КК України з урахуванням характеру та тяжкості висунутого ОСОБА_7 обвинувачення, даних про його особу, обставин, що пом`якшують покарання.

Враховуючи викладене, оскільки умови угоди про визнання винуватості між прокурором та ОСОБА_7 відповідають вимогам КПК України та КК України, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для затвердження цієї угоди.

Запобіжний захід щодо обвинуваченого не обирався.

Матеріальна шкода в розмірі 600 грн, завдана кримінальним правопорушенням, відшкодована шляхом повернення викраденого майна.

Цивільний позов не пред`являвся.

Процесуальні витрати, пов`язані із залученням експерта і які документально підтверджені, в сумі 1 514,56 грн відповідно до вимог ч. 2 ст. 124, ч. 1 ст. 126 КК України суд стягує з обвинуваченого на користь держави.

Долю речових доказів суд вирішує у відповідності до вимог ч. 9 ст. 100 КПК України.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 373, 374, 475 КПК України, суд

ухвалив:

Затвердити угоду про визнання винуватості від 29 травня 2024 року, укладену між прокурором Миргородської окружної прокуратури Полтавської області ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_7 .

ОСОБА_7 визнати винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 186, ч. 2 ст. 342 КК України, та призначити йому узгоджене сторонами угоди покарання:

- за ч. 4 ст. 186 КК України, із застосуванням ст. 69 КК України, у виді штрафу в розмірі 1 500 (одна тисяча п`ятсот) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 25 500 (двадцять п`ять тисяч п`ятсот) грн;

- за ч. 2 ст. 342 КК України у виді штрафу в розмірі 1 000 (одна тисяча) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) грн.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим визначити остаточне покарання ОСОБА_7 у виді штрафу в розмірі 1 500 (одна тисяча п`ятсот) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 25 500 (двадцять п`ять тисяч п`ятсот) грн.

Стягнути з ОСОБА_7 на користь держави процесуальні витрати на залучення експертів в розмірі 1 514,56 грн.

Речові докази:

- колесо від велосипеда, яке передано на відповідальне зберігання потерпілому ОСОБА_4 , залишити останньому за належністю;

- змиви з поверхні пластмасового ящика, з дерев`яної ручки сокири, з поверхні металевого балону, фрагменти скла, які зберігаються в камері зберігання речових доказів Миргородського РВП ГУНП в Полтавські області, знищити;

- пластмасовий ящик із скляними пляшками, сокиру з дерев`яною ручкою, які зберігаються в камері зберігання речових доказів Миргородського РВП ГУНП в Полтавські області, повернути обвинуваченому ОСОБА_7 ;

- оптичний носій інформації DVD-R диск з відеозаписами з нагрудних відеокамер працівників СРПП Миргородського РВП ГУНП в Полтавській області зберігати в матеріалах кримінального провадження

Роз`яснити ОСОБА_7 , що у разі невиконання угоди про визнання винуватості відповідно до ст. 476 КПК України прокурор має право упродовж строків давності притягнення до кримінальної відповідальності звернутися до суду з клопотанням про скасування вироку та судового розгляду кримінального провадження в загальному порядку.

Роз`яснити ОСОБА_7 , що умисне невиконання угоди є підставою для притягнення його до відповідальності, встановленої законом відповідно до ст. 389-1 КК України.

На вирок протягом тридцяти днів з дня його проголошення може бути подана апеляційна скарга до Полтавського апеляційного суду через Миргородський міськрайонний суд Полтавської області.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подачі апеляційної скарги, якщо така скарга не буде подана учасниками провадження у вказаний строк. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення апеляційним судом.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити прокурору та обвинуваченому.

СуддяОСОБА_1