Справа № 991/4080/24
Провадження 1-кс/991/4116/24
ВИЩИЙ АНТИКОРУПЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

29 травня 2024 року м. Київ

Слідчий суддя Вищого антикорупційного суду ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

детектива ОСОБА_3

представників власника майна - ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

представника АРМА - ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання детектива Національного антикорупційного бюро України ОСОБА_3 про арешт майна та передачу в управління АРМА у кримінальному провадженні № 0000546 від 12.06.2018,

ВСТАНОВИВ:

14.05.2024 року до Вищого антикорупційного суду надійшло вказане клопотання, яке на підставі передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 14.05.2024 було передане на розгляд слідчого судді Вищого антикорупційного суду ОСОБА_1 .

1.Зміст поданого клопотання

У поданому клопотанні детектив просить накласти арешт на ОСОБА_7 з метою збереження речових доказів, а також передати вказаний об`єкт нерухомості в управління Національному агентству України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів.

В обгрунтування клопотання зазначено, що детективами Національного бюро здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000546 від 12.06.2018 за підозрою народного депутата України ОСОБА_8 в організації заволодіння майном та легалізації (відмивання) доходів, одержаних злочинним шляхом в особливо великих розмірах, за ознаками злочинів, передбачених ч. 3 ст. 27 ч. 5 ст. 191, ч. 3 ст. 27 ч. 3 ст. 209 КК України.

За версією слідства, кінцевий бенефіціарний власник ТОВ «Енергія - Новий Розділ» та ТОВ «НВП «Енергія - Новояворівськ» протягом 2013 - 2017 років із залученням довірених йому осіб та службових осіб вказаних підприємств вчинив дії, спрямовані на заволодіння природним газом НАК «Нафтогаз України» в обсязі 371 899,225 тис. куб. м, що завдало матеріальної шкоди державі в особі НАК «Нафтогаз України» в особливо великих розмірах у сумі 2 155 606 858,57 гривень.

Окрім цього, впродовж 2013-2017 років незаконно отриманий природний газ використано шляхом його технологічного спалювання на Новороздільській ТЕЦ та Новояворівській ТЕЦ для генерації електроенергії, яку в подальшому з метою отримання прибутку реалізовано ДП «Енергоринок» та отримано незаконний дохід загальною сумою 3 522 738 370,14 гривень.

За твердженнями детектива, отримані кошти використані для інвестування в бізнес у сфері зеленої енергетики та нерухомості, тобто здійснено організацію легалізації частини доходів, одержаних злочинним шляхом, забезпечуючи цим приховування вказаної злочинної діяльності.

Зокрема, детектив вказує, що здобуті злочинним шляхом кошти під виглядом погашення позик і відсотків було переміщено на рахунки ТОВ «Корпорація КРТ», а звідти частково на рахунки фіктивних компаній в Україні та частково на рахунки компанії KRT Investments LTD (Республіка Кіпр). Також частину злочинних коштів під виглядом погашення позик і відсотків було перераховано на рахунки компанії ES Energy Invest LTD (Республіка Кіпр). Бенефіціаром цих компаній на той час був ОСОБА_9 .

Надалі гроші від KRT Investments LTD та ES Energy Invest LTD з метою подальшої їх легалізації, а саме приховування, маскування та змішування перераховано на рахунки «Miro Trade GMBH» (Маршалові Острови) та «Energypoint Holding LTD» (Кіпр), кінцевим бенефіціарним власником яких був ОСОБА_10 .

Крім того, з цією ж метою, на рахунки компаній в Україні, а саме ТОВ «НР Солар», ТОВ «Цетуля Солар», ТОВ «Солар Грін Тех», ТОВ «Ліг Агро», ТОВ «Львівбудмакс-Інвест», підконтрольних ОСОБА_10 та його довіреним особам, зокрема його доньці ОСОБА_11 та зятю ОСОБА_12 перераховано кошти під виглядом позик і кредитів у розмірі понад 22 млн євро та 9 млн доларів США від вищевказаних компаній, зокрема від «ES Energy Invest LTD» та «Suntown Projects LTD», які їх отримали від «Miro Trade GMBH» та «Energypoint Holding LTD», серед яких були кошти злочинного походження ТОВ «Енергія - Новий Розділ» та ТОВ НВП «Енергія - Новояворівськ», одержані товариствами в результаті заволодіння природним газом та продажу виробленої з нього електричної енергії ДП «Енергоринок».

Також досудовим розслідуванням встановлено, що між компанією «Suntown Projects LTD» (позикодавець) та ТОВ «Львівбудмакс-Інвест» (позичальник) укладено договір позики від 21.09.2015. Предмет договору - поповнення обігових коштів у розмірі 50 000 000,00 доларів США повністю або окремими частинами на замовлення позичальника. На підставі вказаного договору частину грошових коштів, отриманих від предикатного злочину перераховано вказаною компанією-нерезидентом на користь підконтрольної ОСОБА_10 юридичної особи і таким чином легалізовано.

Детектив зазначає, що оглядом руху коштів по рахунках ТОВ «Львівбудмакс-Інвест» встановлено, що отримані від «Suntown Projects LTD» гроші використано для будівництва СТРЦ «Спартак». Зокрема, гроші витрачено для придбання будівельних матеріалів та сплату за будівельні роботи і послуги, переміщено на рахунки ТОВ БРП «Технобуд» як оплату за будівництво спортивного комплексу з функціями готелю, офісу та торгівлі «зг. дог. генпідряду № б/н від 28.07.2016», витрачено за розробку проектної документації та оплату за проектні, електромонтажні, пусконалагоджувальні та інші роботи.

Так, ухвалою слідчої судді ВАКС від 13.10.2023 з метою забезпечення спеціальної конфіскації накладено арешт (із забороною відчуження та розпорядження) на спортивний комплекс з функціями готелю, офісу та торгівлі ( ОСОБА_7 ), площею 52489.1 кв.м., розташований за адресою: АДРЕСА_1 ., реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 101, який належить ТОВ «Львівбудмакс-Інвест».

Однак, сторона обвинувачення вбачає підстави для передання цього ОСОБА_7 в управління АРМА, оскільки комплекс відповідає ознакам речового доказу та після зведення (в результаті легалізації доходів та коштом незаконно одержаних («брудних») грошей) й надалі використовується за призначенням та продукує дохід.

Будівництво СТРЦ «Спартак» частково профінансовано коштом доходів, одержаних злочинним шляхом, тому цей комплекс є таким, який набутий кримінально протиправним шляхом, тобто відповідає ознакам, визначеним ст. 98 КПК України.

29 квітня 2024 року постановою детектива Національного бюро ОСОБА_7 визнано речовим доказом у кримінальному провадженні № 0000546 від 12.06.2018.

Відтак, з метою забезпечення збереження активів, збереження (за можливості - збільшення) їх економічної вартості необхідно надати можливість Національному агентству України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів (АРМА) застосувати управління активами (СТРЦ Спартак).

Детектив стверджує, що наявні усі обставини, передбачені абз. 7 ч. 6 ст.100 КПК, а тому ОСОБА_7 може без шкоди для кримінального провадження бути переданим в управління Національному агентству.

Станом на день подання клопотання кінцевими бенефіціарними власниками товариства є ОСОБА_11 та ОСОБА_13 (донька та син ОСОБА_10 ). Протягом 2016-2018 років кінцевими бенефіціарними власниками товариства «Львівбудмакс - Інвест» у різний період та в різних частках були ОСОБА_11 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 та громадянин ОСОБА_16 , а також компанії ТОВ «ТЦ «Роксолана» та «Suntown Projects LTD».

Директором товариства з 2013 року по теперішній день є ОСОБА_14 , який під час допиту повідомив, що СТРЦ «Спартак» побудовано за грошові кошти, які надійшли від «Suntown Projects LTD». Матеріалами кримінального провадження підтверджується його підконтрольність та підзвітність ОСОБА_11 . Крім того, встановлено, що під час досудового розслідування ОСОБА_10 вжив заходів, спрямованих на приховання належних йому та його сім`ї активів за кордоном з метою унеможливлення їх подальшої конфіскації.

З цією метою, починаючи з 01.03.2017 та у подальшому протягом 2017 року донька ОСОБА_10 - ОСОБА_11 формально передала належні їй корпоративні права у компаніях-нерезидентах на користь інших осіб на підставі трастових декларацій.

При цьому, набуття корпоративних прав ОСОБА_11 на акції компанії-нерезидентів відбулося в результаті створення у 2017 році договору дарування між ОСОБА_10 та його донькою - ОСОБА_11 , датованого 01.12.2014, та здійснювалося з метою унеможливлення розкриття приналежності ОСОБА_10 до них під час здійснення депутатських повноважень.

Крім того, інший колишній засновник ОСОБА_17 , відповідно до матеріалів МПД із Кіпру, зазначив, що управління компанією-нерезидентом не здійснював, а є лише формальним власником і набув вказаного статусу на прохання свого родича.

Враховуючи викладене, зазначені обставини у сукупності свідчать про те, що перелічені особи (як фізичні так і юридичні) не самостійні у прийнятті рішень відносно ТОВ «Львівбудмакс - Інвест» та не є добросовісними набувачами активів.

Фактичні обставини свідчать, що гроші надіслано з рахунків компаній, контроль над якими здійснювався ОСОБА_10 із залученням підконтрольних йому осіб, зокрема ОСОБА_11 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 .

Також детектив просить врахувати, що перерахування грошових коштів від компанії-нерезидента «Suntown Projects LTD», яку контролював ОСОБА_10 та будівництво СТРЦ «Спартак» здійснювалося після суспільного розголосу відомостей про предикатне кримінальне правопорушення (ст.191 КК, заволодіння природним газом) та активності правоохоронних органів під час виявлення ознак кримінального правопорушення, про які було відомо як ОСОБА_10 так і його довіреним особам, зокрема доньці ОСОБА_11 .

З урахуванням вищевикладеного, детектив просить накласти арешт на ОСОБА_7 та передати його в управління АРМА.

2.Позиції сторін в судовому засіданні

Детектив ОСОБА_3 підтримав подане ним клопотання та просив його задовольнити з викладених у ньому підстав, наголошував, що передача спортивного комплексу в управління АРМА забезпечить зупинення отримання доходів на користь підозрюваного.

Представники ТОВ «Львівбудмакс-Інвест» - адвокати ОСОБА_4 та ОСОБА_20 заперечували проти задоволення клопотання, оскільки вважали його безпідставним та необґрунтованим, а їх узагальнені доводи зводились до такого:

- матеріалами, доданими до клопотання, не доводиться вартість майна, яким нібито заволоділи фігуранти кримінального провадження, і наявність самого факту заволодіння, а отже, не доведено і факт наявність обґрунтованої підозри вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження. Зокрема, за твердженням адвокатів, долучені до клопотання висновки за результатом проведення комісійних судово-економічних експертиз не містять відомостей про суму завданих НАК «Нафтогаз України» збитків;

- ОСОБА_10 ніколи не був та не є засновником або бенефіціаром ТОВ «Львівбудмакс-Інвест», бенефіціарними власниками вказаного товариства на цей час є ОСОБА_11 , ОСОБА_13 та АТ «ЗНВКІФ «Харрікейн»;

- фінансування будівництва комплексу відбувалось за рахунок залучених та запозичених коштів, у тому числі за рахунок власних коштів ТОВ «Львівбудмакс-Інвест»;

- твердження детектива про те, що СРТЦ «Спартак» збудований за рахунок коштів, що надходили від Suntown Projects ltd, Республіка Кіпр, а отже, набутий кримінально протиправним шляхом, будь-якими доказами не доводяться. У доданих до клопотання матеріалах відсутні будь-які документи або інші докази, що кошти, які отримувались в якості позики від Suntown Projects LTD, мають злочинне походження і саме вони використовувались для будівництва спортивного комплексу, що спростовує доводи детектива про відповідність СРТЦ «Спартак» ознакам речового доказу, передбаченим ст. 98 КПК України;

- підстав для накладення арешту на майно ТОВ «Львівбудмакс-Інвест» не має, оскільки СРТЦ «Спартак» вже перебуває під арештом, накладеним ухвалою слідчого судді Вищого антикорупційного суду від 13.10.2023 у справі №991/8965/23. При цьому, з дня набрання законної сили таким судовим рішенням ТОВ «Львівбудмакс-Інвест» продовжує добросовісно експлуатувати СРТЦ «Спартак», виконуючи свої зобов`язання перед орендарями по раніше укладеним договорам оренди. Протягом вказаного часу з боку ТОВ «Львівбудмакс-Інвест» не було допущено жодного випадку порушення умов накладеного арешту, а також спроб його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення чи відчуження;

- не надано підтвердження того, що вартість комплексу перевищує 200 розмірів прожиткового мінімумів;

- детектив НАБУ не звертався до ТОВ «Львівбудмакс-Інвест» із запитом щодо надання згоди на передачу СРТЦ «Спартак» в управління АРМА;

- застосування арешту з забороною користуватися та розпоряджатися майном призведе до зупинення або надмірного обмеження правомірної підприємницької діяльності ТОВ «Львівбудмакс-Інвест», оскільки єдиним видом підприємницької діяльності товариства є експлуатація СРТЦ «Спартак», зокрема надання його приміщень в платне користування іншим суб`єктам господарювання;

- у разі застосування арешту із забороною користуватися та з передачею СРТЦ «Спартак» в управління АРМА підприємницька діяльність ТОВ «Львівбудмакс-Інвест» буде зупинена. Товариство позбавиться можливості отримувати дохід від основної діяльності і, відповідно, буде неспроможним виплачувати своїм працівникам заробітну плату, розраховуватись з кредиторами, виконувати свої зобов`язання за договорами оренди, укладеними з понад 100 орендарями приміщень, сплачувати податки в бюджет тощо;

Представниця АРМА ОСОБА_6 навела нормативно-правове обґрунтування підстав та процедури передачі нерухомого майна в управління АРМА, а при вирішенні порушеного в клопотанні питання поклалася на розсуд суду

3.Оцінка та мотиви слідчого судді

3.1.Щодо підстав для накладення арешту

Відповідно до п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України арешт майна є одним із заходів забезпечення кримінального провадження.

Загальні вимоги щодо порядку застосування будь-яких заходів забезпечення визначені статтями 131 та 132 КПК України.

Так, згідно з ч. 3 ст. 131 КПК України, застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, дізнавач, прокурор не доведе, що існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження, що потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, дізнавача, прокурора, а також, що може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, дізнавач, прокурор звертається із клопотанням.

У відповідності до ст. 170 КПК України арешт майна є тимчасове позбавлення за ухвалою слідчого судді права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно, зокрема, є доказом кримінального правопорушення.

Згідно з абз. 1 ч.3 ст. 171 КПК України для збереження речових доказів арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно може бути речовим доказом. Також положеннями ч. 10 ст. 170 КПК України передбачено, що арешт може бути накладений на рухоме чи нерухоме майно, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді визначено необхідність арешту майна.

Водночас, відповідно до абз. 1 ч. 1 ст. 173 КПК України слідчий суддя відмовляє у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абз.2 ч.1 ст. 170 КПК України. До таких ризиків відноситься можливість приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження майна.

До того ж, за змістом ч. 2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя повинен враховувати: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні; розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для третіх осіб.

Отже, з аналізу зазначених норм КПК України, при вирішення питання про арешт майна з метою забезпечення збереження речових доказів слідчий суддя має встановити:

1)чи існує обґрунтована підозра у вчиненні злочину такої тяжкості, що дозволяє застосування арешту майна;

2)чи відноситься майно, щодо якого вирішується питання про його арешт до виду майна, на яке можна накладати арешт та чи перебуває воно у власності осіб, щодо майна яких дозволено накладення арешту з відповідною метою;

3)чи відповідає майно ознакам речового доказу;

4)чи можливо за допомогою арешту досягнути завдань, для виконання яких детектив звертається із відповідним клопотанням;

5)чи будуть розумними та співрозмірними із завданнями цього кримінального провадження наслідки арешту майна для осіб, чиї права обмежуються внаслідок його застосування.

З урахуванням вказаного, дослідивши клопотання та додані до нього матеріали, заслухавши пояснення сторін, слідчий суддя, встановлюючи наявність зазначених вище обставин, приходить до таких висновків.

Щодо наявності обґрунтованої підозри щодо вчинення злочину такої тяжкості, що дозволяє застосування арешту майна

З клопотання та долучених до нього матеріалів вбачається, що детективами Національного антикорупційного бюро України здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000546 від 12.06.2018 за фактами організації заволодіння природним газом НАК «Нафтогаз України» на суму понад 2,1 млрд грн та подальшу легалізацію коштів, отриманих від продажу виробленої з цього газу електроенергії, тобто за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.5 ст. 191, ч.3 ст. 209 КК України.

У межах вказаного кримінального провадження 10.10.2023 ОСОБА_10 повідомлено про підозру у вчиненні злочинів, передбачених ч. 3 ст. 27 ч. 5 ст. 191, ч. 3 ст. 209 КК України.

За версією слідства, механізм злочинної діяльності полягав у тому, що у період з 2013 року до 2017 року ТОВ «Енергія-Новий Розділ» та ТОВ НВП «Енергія-Новояворівськ» закупив за пільговим тарифом у НАК «Нафтогаз України» природний газ, призначений для виробництва теплової енергії населення, та був використаний для власних потреб - генерації електроенергії, яка у подальшому була продана ДП «Енергоринок» за значно вищими цінами.

Зазначене сприяло незаконному отриманню товариством 371 899,225 тис. куб. м природного газу вартістю 2 155 606 858,57 грн, який використали шляхом його технологічного спалювання на Новороздільський ТЕЦ та Новояворівській ТЕЦ для генерації електроенергії, від продажу якої отримали незаконний дохід загальною сумою 3 522 738 370,14 грн у вигляді оплати ДП «Енергоринок».

У подальшому, за версією слідства ОСОБА_10 організував легалізацію цих коштів шляхом переміщення коштів з рахунків товариств на рахунки підконтрольних йому компаній-нерезидентів, шляхом змішування та маскування коштів злочинного походження для унеможливлення їх ідентифікації та повернення цих коштів в Україну під виглядом іноземних інвестицій, зокрема на рахунки підконтрольного ТОВ «Корпорація КРТ», а звідти частково на рахунки фіктивних компаній в Україні та частково на рахунки підконтрольних компаній-нерезидентів KRT Investments LTD (Республіка Кіпр) та ES Energy Invest LTD (Республіка Кіпр).

За даними слідства, гроші від KRT Investments LTD та ES Energy Invest LTD з метою подальшої їх легалізації, перераховано на рахунки підконтрольних ОСОБА_21 іноземних компаній «Miro Trade GMBH» (Маршалові Острови) та «Energypoint Holding LTD» (Кіпр) та на рахунки компаній в Україні, а саме ТОВ «НР Солар», ТОВ «Цетуля Солар», ТОВ «Солар Грін Тех», ТОВ «Ліг Агро», ТОВ «Львівбудмакс-Інвест», які підконтрольні ОСОБА_10 та його довіреним особам.

Загалом під виглядом позик і кредитів було перераховано кошти у розмірі понад 22 млн євро та 9 млн доларів США від вищевказаних компаній, зокрема від «ES Energy Invest LTD» та «Suntown Projects LTD», які їх отримали від «Miro Trade GMBH» та «Energypoint Holding LTD», серед яких були кошти злочинного походження ТОВ «Енергія - Новий Розділ» та ТОВ НВП «Енергія - Новояворівськ», одержані товариствами в результаті заволодіння природним газом та продажу виробленої з нього електричної енергії ДП «Енергоринок».

Вказані обставини, на думку слідчого судді, відповідають загальним ознакам розслідуваних злочинів, передбачених ч.5 ст.191, ч.3 ст.209 КК України, які встановлюють відповідальність, зокрема, за заволодіння чужим майном шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем в особливо великих розмірах та легалізацію (відмивання) майна, одержаного злочинним шляхом в особливо великих розмірах.

При цьому, описані у клопотанні обставини встановлені слідчим суддею на підставі сукупності досліджених у судовому засіданні матеріалів та наданих детективом пояснень, які у їх співставленні з диспозицією статей, які передбачають кримінальну відповідальність за розслідувані детективом злочини, формують у слідчого судді внутрішнє переконання про наявність достатніх підстав вважати, що могли бути вчинені зазначені у клопотанні кримінальні правопорушення, які є особливо тяжкими злочинами.

Викладені обставини, у сукупності з наданими поясненнями та представленими матеріалами кримінального провадження переконують слідчого суддю у тому, що мало місце вчинення злочинів, передбачених ч. 5 ст. 191, ч. 3 ст. 209 КК України.

При цьому, відповідні обставини, які враховані при оцінці обґрунтованості повідомленої підозри та достатності доказів для цього, встановлені слідчим суддею на підставі таких досліджених в ході судового засідання копій документів: висновків експертів від 31.08.2018, від 30.08.2018, від 14.11.2022; протоколів НСРД від 02.08.2017, від 07.07.2017, від 20.05.2019, від 31.10.2019, від 18.10.2017, від 18.10.2017, від 18.05.2020; листа НКРЕКП від 08.11.2016; протоколів огляду від 29.08.2023, 14-18.09.2023, від 23-24.03.2023, 21.05.2018, від 31.05.2017, від 16.09.2023, від 05.11.2020, від 04.09.2023, від 13.07.2023, від 28.07.2023, 29.08.2023, від 15.02.2023, від 15-17.02.2023, від 074.11.2019, від 05.04.2023, від 11.04.2023, від 29.03-03.04.2023, від 15.032023-26.03.2024; протоколу обшуку від 27.12.2019, інших матеріалів досудового розслідування.

Посилання представників власника майна щодо необгрунтованості вказаних тверджень, слідчий суддя оцінює критично, та відзначає, що вони були оцінені неодноразово рішеннями слідчих суддів ВАКС та Апеляційної палати ВАКС (ухвали від 13.10.2023 у справі №991/8965/23, обгрунтованість та законність якої підтверджено ухвалою АП ВАКС від 10.11.2023, а також ухвали від 13.11.2023 у справі №991/9532/23, висновки якої підтверджено ухвалою АП ВАКС від 29.01.2024).

З огляду на тяжкість та характер розслідуваних злочинів, щодо яких встановлено наявність обґрунтованої підозри їх вчинення, а саме, що вони є тяжкими і корупційними, слідчий суддя вважає виправданою необхідність застосування у цьому кримінальному провадженні такого заходу забезпечення як арешт майна.

Щодо можливості накладення арешту на вказане у клопотанні майно

Частина 10 статті 170 КПК України встановлює, що арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Детектив у своєму клопотанні просить накласти арешт на нерухоме майно СТРЦ Спартак (спортивний комплекс з функціями готелю, офісу та торгівлі), який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Власником зазначеного об`єкту нерухомості, відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно є ТОВ «Львівбудмакс - Інвест».

Враховуючи вид і характер вказаного майна, а також, що арешт з метою збереження речового доказу може накладатися на майно будь-якої фізичної чи юридичної особи, слідчий суддя дійшов висновку, що відповідне майно може бути арештоване з метою, вказаною у клопотанні.

Щодо відповідності майна ознакам речового доказу

Як зазначалося вище, арешт на майно може бути накладено з метою збереження речових доказів. У такому випадку арешт накладається на майно за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України.

Відповідно до частини першої зазначеної статті речовими доказами, зокрема, є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Постановою детектива від 29 квітня 2024 року ОСОБА_7 визнано речовим доказом у кримінальному провадженні № 0000546 від 12.06.2018. В обгрунтування постанови детектив зазначив, що спортивний комплекс з функціями готелю, офісу та торгівлі «Спартак» є таким, що набутий кримінально протиправним шляхом, оскільки матеріали кримінального провадження містять докази фінансування будівництва та розвитку об`єкта коштом доходів, одержаних злочинним шляхом, а результат будівництва є завершенням легалізації доходів.

Перевіряючи вказані твердження детектива, слідчий суддя виходить із такого.

Як зазначалося вище у вказаній ухвалі, у межах кримінального провадження розслідуються обставини заволодіння пільговим природним газом НАК «Нафтогаз України», призначеним для виробництва теплової енергії для потреб населення, для виробництва електричної енергії та отримання незаконного доходу від його продажу. За версією слідства, кошти отримані від продажу отриманого природного газу були легалізовані, шляхом укладення різних договорів та переміщення коштів під виглядом погашення позик і відсотків на рахунки ряду підконтрольних підозрюваному ОСОБА_10 та його довіреним особам компаній, і частина з коштів акумулювалися на рахунках українських товариств, які були використані для інвестування в бізнес у сфері зеленої енергетики та нерухомості.

Зокрема, однією з підконтрольних ОСОБА_10 компаній-нерезидентів є «Suntown Projects LTD», через рахунки якої переміщалися кошти, отримані від злочинного походження ТОВ «Енергія - Новий Розділ» та ТОВ НВП «Енергія - Новояворівськ», одержані товариствами в результаті заволодіння природним газом та продажу виробленої з нього електричної енергії ДП «Енергоринок», рух коштів відображено у протоколі огляду від 15.03.2023-26.03.2024.

У ході досудового розслідування було проведено аналіз банківських рахунків ТОВ «Львівбудмакс - Інвест», яке є власником спортивного комплексу.

Так, з аналізу рахунку № НОМЕР_1 в АБ «Украгазбанк» було встановлено, що між компанією «Suntown Projects LTD» (позикодавець) та ТОВ «Львівбудмакс-Інвест» (позичальник) укладено договір позики від 01.08.15, на виконання якого здійснено 4 фінансові операції, зокрема із 16.03.2018 по 09.10.2018 від продажу доларів США, які надійшли від ОСОБА_22 за кредитним договором, було акумульовано коштів на загальну суму 74 017 036,27 грн (58 639 138,16 грн + 4 201 501,40 грн НОМЕР_2 , 71 грн). Вказані кошти були змішані з іншими надходженнями та розподілено на інші видатки, зокрема:

- 2 000 000 гри списано на рахунок ОСОБА_15 як часткове повернення позики згідно договору позики від 01.06.2017, які від неї були використані для придбання будівельних матеріалів та сплату за будівельні роботи і послуги;

- 20 000 000 грн переміщено на рахунки ТОВ БРП «Технобуд» як оплату за будівництво спортивного комплексу з функціями готелю, офісу та торгівлі згідно договору генпідряду № б/н від 28.07.2016;

- 625 000 грн переміщено на рахунок ПП «ВР-Групи за розробку проектної документацій;

- 65 000 000 гри переказано ОСОБА_11 як повернення позики згідно договору позики б/н від 12.09.2017 , які також використовувалися для будівництва спортивного комплексу з функціями готелю, офісу та торгівлі, оплати за проектні, електромонтажні, пусконалагоджувальні та інші роботи по влаштування зовнішнього електропостачання, на купівлю будівельних матеріалів та сплату за будівельні роботи і послуги (т. 5, а/с.99-100).

Також встановлено, що протягом 2019 року від компанії «Suntown Projects LTD» на рахунки ТОВ «Львівбудмакс-Інвест», відкритих у трьох банках, надійшло загалом 13 241 267 доларів США, зокрема на такі рахунки та в таких сумах:

- на рахунок № НОМЕР_1 в АБ «Укргазбанк» (призначення - зарахування коштів після розподілу позики від нерезидента та встановлено часткове узгодження з операціями між «Suntown Projects LTD» та «Miro Trade GMBH»: 1 250 000 дол. США (33 728 285 грн) 27.02.2019; 87 500 дол. США (2 296 836 грн) 10.05.2019; 175 000 дол. США (4 614 435 грн) 20.05.2019;

- на рахунок № НОМЕР_3 в АКБ «Індустріалбанк» (з призначенням - кошти від «Suntown Projects LTD»): 1 250 000 дол. США (31 038 980 грн) 13.09.2019; 47 800 дол. США (1 171 627 грн) 12.11.2019; 658 967 дол. США (16 151 950 грн) 12.11.2019;

- на рахунок № НОМЕР_4 в АКБ «Індустріалбанк» ( з призначенням - кошти від «Suntown Projects LTD»): 280 000 дол. США (8 258 343 грн) 16.05.2019; 35 000 дол. США (1 036 607 грн) 27.05.2019; 1 157 000 дол. США (31 496 348 грн) 13.09.2019; 8 300 000 дол. США (224 619 705 грн) 12.11.2019 (т.5, а/с.155-160).

При цьому, представник сторони обвинувачення в обгрунтування того, що спортивний комплекс «Спартак» є фактично результатом легалізації наголошує на тому, що власником комплексу є ТОВ «Львівбудмакс-Інвест», він був побудований за вищевказані кошти, отримані від підконтрольної компанії-нерезидента, а у різний період часу бенефіціарними власниками товариства були наближені до ОСОБА_10 особи - його донька та син ОСОБА_11 та ОСОБА_13 , дружина ОСОБА_15 .

Відповідно до витягу з ЄРДПОУ (актуального станом на 26.03.2024) засновниками ТОВ «Львівбудмакс-Інвест» є АТ «ЗНВКІФ» «Харрікейн», ОСОБА_11 та ОСОБА_13 , останні є і бенефіціарними власниками.

Таким чином, наявні підстави вважати, що належний близьким особам підозрюваного, спортивний комплекс з функціями готелю, офісу та торгівлі «Спартак» був побудований за рахунок частини коштів, отриманих від компанії «Suntown Projects LTD», яке у свою чергу могло отримати кошти в результаті отримання доходів від продажу виробленої електричної енергії ДП «Енергоринок».

Зазначене, на переконання слідчого судді, свідчить про те, що такий об`єкт нерухомості може бути частково набутий (створений/побудований) у т.ч. за кошти, набуті кримінально протиправним шляхом, а тому твердження детектива про відповідність його ознаці речового доказу є обгрунтованими.

Таким чином слідчий суддя встановив, що зазначений у клопотанні актив (спортивний комплекс) відповідає ознакам речових доказів, визначеним ст. 98 КПК України, а тому щодо них може бути застосовано арешт з метою вказаною у клопотанні.

Щодо можливості виконання завдань арешту

Завданнями арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Як встановлено слідчим суддею, за описаних у клопотанні обставин, ТОВ «Львівбудмакс-Інвест» володіє вказаним об`єктом нерухомості та здійснює у ньому господарську діяльність, у т.ч. надаючи в оренду приміщення.

Зважаючи на обставини, що розслідуються у межах цього кримінального провадження, характер діяльності та коло ймовірно залучених осіб, а також встановлені спроби підозрюваного ОСОБА_10 після обізнаності про кримінальне провадження (зокрема, після проведення обшуків у приміщенні ТОВ «Енергія-Новий Розділ» та ТОВ НПВ «Енергія-Новояворівськ») відчужити та приховати майно належне йому та його близьким, обґрунтованим є твердження про наявність ризику втрати зазначеного об`єкта, шляхом його передачі чи відчуження третім особам. Враховуючи, що слідчим суддею встановлено, що злочинна діяльність була спрямована саме на легалізацію коштів, у т.ч. шляхом придбання (набуття за рахунок таких коштів об`єкту нерухомого майна), вказані ризики існують, а тому з метою унеможливлення їх реалізації і відповідно збереження такого майна як речового доказу, виправданим і обґрунтованим з огляду на завдання кримінального провадження є застосування обмежень.

При цьому, посилання представників власника майна на те, що вказаний спортивний комплекс уже обтяжений арештом, накладеним ухвалою слідчої судді Вищого антикорупційного суду від 13.10.2023 (справа №991/8965/23) не можуть бути єдиною підставою для відмови у накладенні арешту. Слідчий суддя зауважує, що вказаний арешт було накладено з метою забезпечення спеціальної конфіскації, а у даному випадку вирішується питання про накладення арешту на спортивний комплекс з метою збереження його як речового доказу, а КПК України не забороняє повторно накладати арешт на те саме майно з різних підстав. Також ч.6 ст. 100 КПК України передбачено особливий порядок збереження речового доказу, а тому арешт із вказаною метою може сприяти (фактично є передумовою) застосуванню процедури, визначеної відповідною нормою.

Щодо розумності та співрозмірності арешту

Критерії розумності та співрозмірності обмеження права власності є оціночними поняттями та визначаються на розсуд слідчого судді. Відповідно до статті 1 Протоколу 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися, зокрема, на умовах, передбачених законом. При цьому, обмеження права власності має переслідувати законну мету за допомогою засобів, які є пропорційними меті (Рішення ЄСПЛ від 05.01.2000 у справі «Беєлер проти Італії», заява № 33202/96, параграф 107). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечувати «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи (Рішення ЄСПЛ у справі Джеймс та інші проти Сполученого Королівства від 21.02.1986, заява № 8793/79, параграф 50).

На думку слідчого судді, накладення арешту в даному випадку є розумним та співрозмірним завданням кримінального провадження. У цьому контексті слідчий суддя враховує, серед іншого, суспільну небезпеку ймовірно вчинених кримінальних правопорушень, їх специфіку і тяжкість, ймовірну причетність до їх вчинення осіб, які є власниками відповідного майна, а також наявність на ньому відомостей, що мають істотне значення для розслідування відповідних злочинів.

Відповідно до ч.11 ст. 170 КПК заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

У даному випадку, детектив просить застосувати обмеження користування, розпорядження майном. Однак, слідчий суддя вважає надмірним та непропорційним накладення арешту шляхом обмеження права користування таким майном. У цьому контексті, слідчий суддя враховує обсяг обмеження прав третіх осіб, втручання у права власності яких було б надмірним.

Зокрема, слідчий суддя бере до уваги озвучені представником власника майна відомості про те, що вартість будівництва такого комплексу не співпадає із сумою коштів, які нібито були легалізовані та отримані від «Suntown Projects LTD». Зазначену інформацію не спростовує і детектив, який повідомив про відсутність у розпорядженні сторони обвинувачення відомостей про побудову спортивного комплексу виключно за кошти, отриманні злочинним шляхом. Однак, детектив вважає, що для обмеження користування його власниками у повному обсязі достатньо того, що частина комплексу побудована за рахунок незаконних коштів.

Слідчий суддя не погоджується із такою позицією, враховуючи, що наданими матеріалами підтверджується будівництво СТРЦ «Спартак» за рахунок частини коштів, отриманих злочинним шляхом за договором позики від «Suntown Projects LTD». Натомість, відсутні належні відомості, що весь об`єкт побудований за злочинні кошти, а тому арешт із обмеженням користування таким об`єктом фактично призведе до надмірного обмеження права власності третіх осіб, які могли вкласти законно отримані кошти на побудову такого об`єкту. Заборона користування призведе до обмеження підприємницької діяльності товариства, враховуючи, що основна діяльність товариства полягає у наданні приміщень спортивного комплексу в оренду та наразі укладено низка договорів.

Тим паче, слідчий суддя бере до уваги, що за час дії арешту, накладеного ухвалою від 13.10.2023 не здійснюється будь-яких дій щодо знищення, псування такого комплексу чи унеможливлення його використовування. Покликання детектива, що за рахунок користування таким об`єктом підозрюваний та його близькі особи, фактично отримують дохід, є слушними, однак визначення його розміру наразі пропорційно визначеній сумі вкладу у будівництво не видається можливим, що призводило б до безпідставного надмірного обмеження права власності осіб.

При цьому, слідчий суддя звертає увагу на положення п. 6 ч.9 ст. 100 КПК України, якими передбачено, що у випадку встановлення рішенням суду підстав для спеціальної конфіскації такого об`єкта, кошти отримані як доходи від його користування також можуть бути конфісковані.

На переконання слідчого судді, справедливий баланс між вимогами суспільного інтересу у вигляді досягнення завдань кримінального провадження та вимогами захисту права власності окремої особи, буде досягнутим, у випадку застосування обмеження розпорядження та відчуження таким майном.

З урахуванням зазначеного, слідчий суддя вважає обґрунтованим застосувати виключно заборону розпорядження та відчуження майном, зважаючи на встановлені ризики, яке відповідає ознакам речового доказу, а також необхідність його використання для потреб досудового розслідування та судового розгляду.

Слідчий суддя вважає, що обмеження, яких зазнають власники майна, на даному етапі виправдовують такий ступінь втручання у їх право власності та сприятимуть його збереженню і не заважатимуть подальшому встановленню обставин щодо джерел побудови такого комплексу.

З огляду на викладене, слідчий суддя дійшов висновку про наявність необхідних і достатніх підстав для задоволення клопотання у частині накладення арешту на спортивний комплекс з функціями готелю, офісу та торгівлі, площею 52489.1 кв.м, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 101.

3.2.Щодо визначення порядку зберігання речових доказів

У поданому клопотанні детектив також ставить питання про передачу СТРЦ «Спартак» Національному агентству України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів (далі - АРМА).

Відповідно до абз.7 ч. 6 ст. 100 КПК України, речові докази вартістю понад 200 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, якщо це можливо без шкоди для кримінального провадження, передаються за письмовою згодою власника, а в разі її відсутності - за рішенням слідчого судді, суду Національному агентству України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, для здійснення заходів з управління ними з метою забезпечення їх збереження або збереження їхньої економічної вартості.

Так, за змістом ч.7 цієї ж статті у вказаному випадку, слідчий за погодженням із прокурором або прокурор звертається з відповідним клопотанням до слідчого судді Вищого антикорупційного суду, яке розглядається згідно із статтями 171-173 КПК України.

Крім того, положеннями Закону України «Про Національне агентство України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів» (далі - Закон) передбачено, що АРМА є центральним органом виконавчої влади зі спеціальним статусом, що забезпечує формування та реалізацію державної політики у сфері виявлення та розшуку активів, на які може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, та/або з управління активами, на які накладено арешт або які конфісковано у кримінальному провадженні.

Таким чином, АРМА у відповідності до ст. 9 Закону забезпечує проведення оцінки, ведення обліку та управління активами, на які накладено арешт у кримінальному провадженні.

Так, п.1 ч.1 ст. 1 Закону передбачено, що активами є кошти, майно, майнові та інші права, на які може бути накладено або накладено арешт у кримінальному провадженні чи у справі про визнання необґрунтованими активів та їх стягнення в дохід держави або які конфісковані за рішенням суду у кримінальному провадженні чи стягнені за рішенням суду в дохід держави внаслідок визнання їх необґрунтованими. В той же час, згідно з ч.1 ст. 19 Закону АРМА здійснює управління активами, на які накладено арешт у кримінальному провадженні, сума або вартість яких дорівнює або перевищує 200 прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб на 1 січня відповідного року.

Стаття 21 Закону передбачає порядок управління нерухомим майном, зокрема встановлено, що прийняті Національним агентством в управління, підлягають оцінці, яка здійснюється визначеними за результатами конкурсу суб`єктами оціночної діяльності, та передачі в управління визначеним за результатами конкурсу юридичним особам або фізичним особам - підприємцям у порядку, встановленому законодавством про державні (публічні) закупівлі. Управління активами здійснюється на підставі договору, укладеного відповідно до глави 70 Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, визначених цим Законом.

Управління активами, зазначеними у частині першій цієї статті, здійснюється на умовах ефективності, а також збереження (за можливості - збільшення) їх економічної вартості. Управитель має право на плату (винагороду), а також на відшкодування необхідних витрат, зроблених ним у зв`язку з управлінням активами, що відраховуються безпосередньо з доходів від використання прийнятих в управління активів. Управитель не має права відчужувати активи, прийняті ним в управління.

Аналізуючи вищезазначені положення КПК України та Закону, при вирішенні питання про можливість передачу вказаного у клопотанні нерухомого майна в управління АРМА, слідчий суддя має встановити:

1)вартість таких активів перевищує 200 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб;

2)вказані активи є речовими доказами у цьому кримінальному провадженні;

3)на вказані речові докази накладено арешт у кримінальному провадженні;

4)така передача можлива без шкоди для кримінального провадження та її метою є забезпечення збереження таких речових доказів або збереження їхньої економічної вартості.

Перевіряючи наявність таких обставин у цьому кримінальному провадженні, слідчий суддя встановив таке.

У першу чергу, слідчий суддя вважає зазначити, що питання про передачу активу в управління АРМА може розглядатися без попереднього звернення за згодою до власника, оскільки ст. 100 КПК України та абз.2 ч.1 ст. 19 Закону встановлюють два шляхи передачі - за згодою власника та за рішенням суду. Посилання представників власника про необхідність попередньої згоди або ж обов`язкового звернення за нею не грунтується на чинних положеннях закону.

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2024 рік» розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб на 01 січня 2024 року становив 3028 грн. Отже для передачі в управління АРМА вартість речового доказу має становити не менше 605 600 гривень.

Натомість, матеріали клопотання не містять доказів на підтвердження вартості майна щодо якого поставлено питання про передачу в управління АРМА. Проте враховуючи перелік і характеристики цього майна, період його формування та цільове призначення, його площу, яка складає 52489.1 кв.м, відомості про надання великої частини території об`єкту в оренду, то очевидно, що його вартість значно перевищує 200 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних громадян.

Також детективом доведено, що відповідний спортивний комплекс відповідає ознакам речового доказу, а саме як набутий кримінально-протиправним шляхом, оскільки частина комплексу побудована за кошти, отримані злочинним шляхом.

Слідчий суддя погоджується, що на відповідний актив накладено арешт, зокрема вказаною ухвалою накладено арешт з метою збереження речового доказу та ухвалою слідчої судді Вищого антикорупційного суду від 13.10.2023 (справа №991/8965/23) з метою забезпечення спеціальної конфіскації.

При цьому, слід відмітити, що арешт накладено виключно із обмеженням відчуження та розпорядження, можливість користування таким майном власниками не заборонена. Натомість, виходячи із передбаченого законом порядку управління нерухомим майном, визначеного ст. 21 Закону «Про АРМА», правомочність користування має бути обмежена, оскільки власник майна втрачає можливість тимчасово (на період дії арешту) управляти таким майном.

У даному випадку, не застосовано обтяження власника ТОВ «Львівбудмакс-Інвест» у виді заборони користування спортивним комплексом з функціями готелю, офісу та торгівлі, площею 52489.1 кв.м, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 . Слідчий суддя відзначає висновки, наведені у п.3.1 цієї ухвали щодо неспіврозмірності та надмірності обмеження права власності власників, у випадку заборони користування спортивним комплексом.

З урахуванням відсутності заборони права користування відповідним арештованим активом, слідчий суддя вважає необгрунтованим передачу його в управління АРМА.

Також при вирішенні питання про передачу в управління АРМА детектив має довести, що така передача можлива без шкоди для кримінального провадження та її метою є забезпечення збереження таких речових доказів або збереження їхньої економічної вартості.

Слідчий суддя відзначає, що у ході розгляду вказаного клопотання детектив жодним чином не обґрунтувував відповідність зазначеним критеріям, зокрема не надав підтвердження можливості передачі такого комплексу без шкоди кримінального провадження та не пояснив яким чином може бути збережено комплекс та його економічну вартість.

Представниця АРМА у судовому засіданні вказала на спроможність АРМА управляти зазначеним спортивним комплексом, обмежившись виключно наведенням законодавчого порядку щодо управління нерухомим майном та конкурсу з вибору управителя.

Однак, слідчий суддя вважає, що зазначених тверджень недостатньо для висновку про доцільність передачі активу та можливості його збереження виключно передачею в управління АРМА. Зокрема, слідчий суддя вважає, що стороною обвинувачення зовсім не взято до уваги складність та витратність управління таким комплексом, не надано відомостей про прибутковість (збитковість) такого підприємства, а також не враховано, що на даний момент діють укладені договори оренди із іншими підприємствами.

Представники власника майна у своїх запереченнях посилаються на незадовільні показники роботи АРМА в управлінні арештованим майном, зокрема на тривалий час пошуку управителів, збитковість підприємств після їх передачі управителям тощо, на підтвердження чого надали статті із засобів масової інформації.

Слідчий суддя вважає, що питання ефективності та успішності діяльності АРМА знаходиться поза межами його оцінки та аналізу, однак предметом судового контролю є обгрунтованість можливості збереження таких речових доказів або збереження їхньої економічної вартості, у разі передачі в управління АРМА.

На переконання слідчого судді, детектив не довів зазначене, оскільки жодним чином не обґрунтував, яким чином буде збережено такий актив та у чому може полягати збереження чи збільшення його вартості. Слідчий суддя зауважує, що передача в управління АРМА є суворим заходом обмеження права власності особи, у випадку, коли актив є нерухомим майном, оскільки збереження його залежить від результативності управління, що полягає в підприємницьких рішеннях та заходах.

У цьому контексті, слідчий суддя зауважує, що спортивний комплекс перебуває під арештом із жовтня 2023 року та протягом часу його збереження та рентабельність не змінилася жодним чином, враховуючи відсутність будь-яких відомостей чи повідомлень від детектива. Жодним чином не спростовано позицію представників власників майна, щодо ризиків економічної вартості активу, які можуть виникнути, у разі передачі в управління АРМА.

Таким чином, не обґрунтовано ризиків неможливості збереження такого речового доказу, у разі його перебування у користуванні фактичного власника, а тому вважає не доведеним відповідність передачу спортивного комплексу «Спартак» в АРМА встановленим умовам та доцільність застосування такого заходу з огляду на обставини кримінального провадження.

За таких обставин, слідчий суддя доходить висновку про необхідність часткового задоволення клопотання, виключно у частині арешту майна.

З огляду на викладене та керуючись статтями 98, 100, 171-173, 372, 376, 396 КПК України, слідчий суддя

ПОСТАНОВИВ:

1.Клопотання детектива Національного антикорупційного бюро України ОСОБА_3 про арешт майна та передачу в управління АРМА у кримінальному провадженні № 0000546 від 12.06.2018, - задовольнити частково.

2.Накласти арешт (із забороною відчуження та розпорядження) на майно, яке перебуває у власності ТОВ «Львівбудмакс-Інвест», , а саме на: спортивний комплекс з функціями готелю, офісу та торгівлі, площею 52489.1 кв.м, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 101.

3.В іншій частині вимог клопотання - відмовити.

4.Ухвала про накладення арешту виконується негайно.

5.Копію ухвали негайно після її оголошення вручити детективу. Копію ухвали не пізніше наступного дня після її постановлення надіслати особам, щодо майна яких вирішувалося питання про арешт.

6.Ухвала про арешт майна може бути оскаржена безпосередньо до Апеляційної палати Вищого антикорупційного суду протягом 5 (п`яти) днів з дня її оголошення.

7.Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

8.Оскарження ухвали про накладення арешту не зупиняє її виконання.

9.Арешт майна може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, якщо вони доведуть, що в подальшому у застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Слідчий суддя ОСОБА_1