Провадження № 1-кп/638/941/24
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 березня 2024 року м. Харків

Дзержинський районний суд м. Харкова у складі:

Головуючого судді: ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

представника потерпілого ОСОБА_5 ,

власника майна ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження №0000358 від 14.07.2022 відносно:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, громадянина України, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , мешкає за адресою: АДРЕСА_2 ,

за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення-злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_7 14.07.2022, близько о 10.00, керував технічно справним автомобілем «TOYOTA RAV 4», р.н. НОМЕР_1 , та рухався по проспекту Л.Свободи м. Харкова зі сторони пр. Перемоги в напрямку вул. Ахсарова, зі швидкістю 50-60 км/год.

Під час руху в районі будинку № 34 по проспекту Л. Свободи, ОСОБА_7 порушив вимоги п.п. 12.3 Правил дорожнього руху України, згідно з якими:

п. 12.3: «У разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зниження швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди» та допустив наїзд на пішохода ОСОБА_8 який рухався по проїзній частині проспекту Л. Свободи з права наліво відносно руху автомобіля «TOYOTA RAV 4», p.н. НОМЕР_2 .

Внаслідок ДТП пішохід ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , від отриманих тілесних ушкоджень загинув на місці події та згідно з висновком судово-медичної експертизи №10-12/2641-ДМ/22 від 22.08.2022 причиною смерті стала сукупна тупа травма тіла.

Порушення вимог п. 12.3 Правил дорожнього руху України ОСОБА_7 які згідно з висновками судово-автотехнічних експертиз № CE-19/121-22/15616-IT від 05.12.2022, № CE-19/121-22/15604-ІТ від 05.12.2022, № CE-19/121-23/7961-IT від 05.06.2023, № CE-19/121-23/7960- ІТ від 30.05.2023, № 20751/22114 від 18.08.2023 та № 20752/22115 від 18.08.2023 знаходяться в причинному зв`язку з подією та наслідками, виразилося в тому, що він, керуючи автомобілем «TOYOTA RAV 4», р.н. НОМЕР_1 , не зорієнтувався в дорожній обстановці, при виникненні небезпеці у вигляді пішохода ОСОБА_8 , який рухався з права наліво відносно його руху та якого він об`єктивно міг виявити, не прийняв заходи до зменшення швидкості аж до зупинки автомобіля «TOYOTA RAV 4», р.н. НОМЕР_1 і допустив на нього наїзд, що спричинило смерть потерпілого ОСОБА_8 .

Дії ОСОБА_7 кваліфіковані за ч. 2 ст. 286 КК України - порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілого.

У судовому засіданні обвинувачений вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України, визнав повністю, розкаявся, підтвердив усі обставини, викладені в обвинувальному акті. Цивільний позов визнав повністю.

Захисник у судовому засіданні просив призначити обвинуваченому покарання, не пов`язане з позбавленням волі.

Потерпіла до суду не з`явилася, надала заяву, де просила судові засідання проводити без її участі та за участю її представника, адвоката ОСОБА_5 . Заявила цивільний позов, який просить задовольнити та призначити обвинуваченому реальний строк з позбавленням волі.

Представник потерпілого у судовому засіданні цивільний позов підтримав та просив призначити ОСОБА_7 покарання у виді позбавлення волі, строком 6 років.

Визначаючи обсяг досліджуваних доказів, з`ясувавши думку учасників та відсутність заперечень, суд, відповідно до ст. 349 КПК України, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються та вирішив обмежитись допитом обвинуваченого та дослідженням документів про дані щодо його особи та процесуальних витрат. При цьому з`ясовано, що учасники провадження правильно розуміють зміст цих обставин і не мають сумнівів у добровільності своєї позиції, а також їм зрозуміло, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Крім того, Харківським районним відділом № 3 філії ДУ «Центр пробації» в Харківській області складено досудову доповідь відносно ОСОБА_7 , відповідно до якої, ризик вчинення повторного кримінального правопорушення оцінюється, як середній, ризик небезпеки для суспільства, у тому числі для окремих осіб оцінюється, як середній. Орган пробації вважає, що виправлення обвинуваченого без позбавлення або обмеження волі можливе та не становить високої небезпеки для суспільства (у т.ч. окремих осіб).

Вказано, що у разі якщо суд дійде висновку про можливість звільнення правопорушника від відбування покарання з випробуванням, орган пробації вважає доцільним покладання на правопорушника додаткових обов`язків, а саме: не виїжджати за межі України без погодження з органом пробації.

Суд вважає, що дії обвинуваченого ОСОБА_7 за ч. 2 ст. 286 КК України кваліфіковані вірно, так як він своїми діями вчинив порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілого.

Визначаючи вид та міру покарання, суд відповідно до вимог ст.65 КК України враховує: тяжкість скоєного правопорушення, який згідно ст.12 КК України є тяжким злочином; характер та ступінь тяжкості наслідків, що настали; їх суспільну небезпеку; а також, враховує особу обвинуваченого та обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання.

Вивчаючи дані про особу обвинуваченого, судом встановлено, що ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Харкова, громадянин України, одружений, має неповнолітню дитину, ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , мешкає за адресою: АДРЕСА_2 . Раніше не судимий, на диспансерному(профілактичному) обліку не перебуває, впродовж останніх п`яти років за медичною допомогою до КНП «МПНД № 3» ХМР не звертався. Здійснює волонтерську діяльність на підставі договору № 20/37-197 від 25.02.2022, характеризується позитивно.

Відповідно до ст. 66 КК України, обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_7 , є щире каяття.

Відповідно до ст. 67 КК України, обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_7 , не встановлено.

З урахуванням викладених обставин, суд вважає, що обвинуваченому необхідно обрати покарання у виді позбавлення волі на строк в межах санкції ч. 2 ст. 286 КК України з позбавленням права керувати транспортними засобами, оскільки саме такий вид покарання є необхідним та достатнім для його виправлення та попередження скоєння ним нових кримінальних правопорушень, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень іншими особами.

Разом з тим, суд не знаходить підстав для застосування ст.ст.69,75 КК України, зважаючи на наступне.

Відповідно до ст. 75 КК при вирішенні питання, чи є можливим виправлення засудженого без реального відбування покарання, суду необхідно обов`язково врахувати дані, які характеризують особу винного, а при позитивній відповіді - навести переконливі аргументи, що ґрунтуються на конкретних обставинах справи.

Однак, суд не знаходить підстав для застосування статті 75 КК України та звільнення обвинуваченого від відбуття покарання з випробуванням, оскільки вважає, що таке рішення не призведе до виправлення особи засудженого і запобігання вчиненню ним нових кримінальних правопорушень, а також не запобігатиме вчиненню нових, аналогічних кримінальних правопорушень іншими особами.

Суд вважає, що обвинувачений допустив порушення ПДР України і в результаті його протиправних дій настали надто тяжкі та неповоротні наслідки (смерть людини), а тому співмірним таким наслідкам покарання є саме реальне позбавлення волі, що відповідатиме вимогам статей 50, 65 КК України та принципу пропорційності і буде відповідати принципам справедливості, співмірності та індивідуалізації покарання.

Також потерпілою заявлений цивільний позов, відповідно до якого остання просить стягнути з обвинуваченого 21 100,00 грн. матеріальної шкоди, 300 000,00 грн. моральної шкоди.

Згідно з вимогами ст.127 КПК України, шкода, завдана кримінальним правопорушенням, або іншим суспільно небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.

Частиною 1 статті 128 КПК України передбачено, що особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно-небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно-небезпечне діяння.

Частиною 1 ст. 129 Кримінального процесуального кодексу України передбачено, що ухвалюючи обвинувальний вирок, постановляючи ухвалу про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.

Відповідно до ст.1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до ст. 23 ЦК України моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї або близьких родичів, у приниженні честі та гідності фізичної особи.

Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Як зазначено в постанові Пленуму Верховного Суду України №3 від 31.03.1989 року «Про практику застосування судами України законодавства про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної злочином, і стягнення безпідставно нажитого майна», при розгляді кримінальної справи суд зобов`язаний на основі всебічного, повного й об`єктивного дослідження обставин справи з`ясувати характер і розмір матеріальної шкоди, заподіяної злочином, наявність причинного зв`язку між вчиненим і шкодою, що настала, роль і ступінь участі кожного з підсудних в її заподіянні, а також, чи відшкодовано її повністю або частково до судового розгляду справи, і у вироку дати належну оцінку зазначеним обставинам.

Згідно із п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» №4 від 31.03.1995 року розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням в кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин. Зокрема, враховується характер і тривалість страждань, стан здоров`я потерпілого, тяжкість завданої травми, наслідки тілесних ушкоджень, істотність вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках.

Суд дійшов висновку про наявність причинного зв`язку між винними діями обвинуваченого і негативними наслідками, що настали для потерпілого, оскільки потерпіла зазнала моральних страждань, що виразились у душевних стражданнях, внаслідок смерті батька, що є непоправною втратою.

При вирішенні питання про розмір відшкодування моральної шкоди суд враховує критерії, які також передбачені ст. 23 ЦК України: характер правопорушення, глибину фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, та інших обставин, які мають істотне значення, а також виходить з засад розумності та справедливості, та доходить висновку, що розмір відшкодування моральної шкоди потерпілої становить 300000,00 грн.

Оскільки вина обвинуваченого у вчиненні даного злочину, а відтак - у заподіянні майнової та моральної шкоди, повністю доведена, обвинувачений визнав цивільний позов в повному обсязі, виходячи з вимог ст. 128 КПК України, суд вважає за можливе позов задовольнити в повному обсязі.

Відповідно до ч. 4 ст. 174 КПК України суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна.

Запобіжний захід стосовно ОСОБА_7 не обирався.

Долю речових доказів слід вирішити відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

Процесуальні витрати на проведення експертизи відповідно до ст. 124 КПК України, підлягають стягненню з обвинуваченого.

Керуючись ст. 368-371, 373-374 КПК України,

УХВАЛИВ:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення-злочину, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, та призначити покарання у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами, строком на 3 (три) роки.

Строк відбування покарання ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обчислювати з моменту його затримання та приведення вироку до виконання.

Стягнути з ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь держави витрати:

при проведенні експертизи № CE-19/121-22/8947-ІТ від 02.08.2022 - 1510,24 грн.;

при проведенні експертизи № CE-19/121-22/8948-ІТ від 03.08.2022 - 1510,24 грн.;

??при проведенні експертизи № CE-19/121-22/8949-ІТ від 04.08.2022 - 1510,24 грн.;

??при проведенні експертизи № CE-19/121-22/15604-ІТ від 05.12.2022 - 755,12 грн.;

при проведенні експертизи № CE-19/121-22/15616-Т від 05.12.2022 -755,12 грн.; ?

?при проведенні експертизи № CE-19/121-23/7960-ІТ від 30.05.2023 - 2868,00 грн.;

??при проведенні експертизи № CE-19/121-23/7961-ІТ від 05.06.2023 - 2868,00 грн.;

??при проведенні експертизи № 20752/22115 від 18.08.2023 - 8364,30 грн.;

??при проведенні експертизи № 20751/22114 від 18.08.2023 - 8364,30 грн.

Цивільний позов потерпілого - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_10 ( АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_3 ) 21 100,00 грн. - витрат на поховання, 300 000,00 грн. моральної шкоди.

Скасувати арешт накладений ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 19.07.2022 року на автомобіль «TOYOTA RAV 4» р.н. НОМЕР_1 .

Речовий доказ: автомобіль «TOYOTA RAV 4» р.н. НОМЕР_1 - повернути власнику.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст.394 КПК України, до Харківського апеляційного суду через Дзержинський районний суд м. Харкова шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів: засудженим з дня отримання копії вироку, іншими учасникам судового провадження з дня його проголошення.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення.

Суддя ОСОБА_1