Справа № 569/3783/24
УХВАЛА

15 травня 2024 року м. Рівне

Слідчий суддя Рівненського міського суду Рівненської області ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , слідчого ОСОБА_3 , власника майна ОСОБА_4 представника власника майна адвоката ОСОБА_5 розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Рівне клопотання старшого слідчого СВ Рівненського районного управління поліції ГУ НП в Рівненській області капітана поліції ОСОБА_6 , (далі слідчий), погоджене прокурором Рівненської окружної прокуратури ОСОБА_7 в рамках кримінального провадження №0000003 від 09.01.2024 за попередньою правовою кваліфікацією, передбаченою ч. 4 ст. 191 КК України (далі це ж кримінальне провадження) про арешт майна , -

ВСТАНОВИВ:

Старший слідчий СВ Рівненського районного управління поліції ГУ НП в Рівненській області капітан поліції ОСОБА_6 , звернувся до суду з клопотанням яке погоджено із прокурором Рівненської окружної прокуратури ОСОБА_7 у якому просить накласти арешт на майно ОСОБА_4 , що було вилучено під час обшуку за її місцем проживання за адресою: АДРЕСА_1 , а саме:

Договір купівлі-продажу від 24.11.2022 на 1 арк.;

Копія договору купівлі-продажу від 24.11.2022 на 1 арк.;

Довіреність від 21.07.2022 на 1 арк.;

Індивідуальний договір №1702 від 05.10.2023 про надання послуг з постачання теплової енергії на 9 арк.;

Інформація з реєстру прав на нерухоме майно на 1 арк.;

Витяг про реєстрацію довіреності на 1 арк.;

Копія технічного паспорту від 16.10.2023 на 5 арк.;

Копія технічного паспорту від 18.07.2022 на 3 арк.;

Копія платіжних доручень №5,6,7,9 на 4 арк.;

Копія карти рахунку №3771 від 01.01.22 29.05.23 на 1 арк.;

Копія витягу з реєстру прав на нерухоме майно на 1 арк.;

Банківська картка Приватбанку НОМЕР_1 - 1 шт.;

Банківська картка НОМЕР_2 - 1 шт.;

Банківська картка НОМЕР_3 - 1 шт.;

Мобільний телефон «Google Pixel 6» із сім-картою НОМЕР_4 1 шт.

В обґрунтування клопотання зазначає, що у провадженні СВ Рівненського районного управління поліції ГУ НП в Рівненській області перебуває кримінальне провадження № 0000003 від 09.01.2024 за попередньою правовою кваліфікацією, передбаченою ч. 4 ст. 191 КК України.

Так, до Рівненської окружної прокуратури надійшли матеріали УСБУ в Рівненській області щодо службових осіб ОСББ ОСОБА_8 , які діючи в умовах воєнного стану, впродовж 2022-2023 років привласнили шляхом проведення державної реєстрації права власності та в подальшому розтратили через укладення договору купівлі-продажу об`єкту нерухомого майна, а саме нежитлового приміщення площею 67,9 кв.м., що належить Рівненській територіальній громаді на праві комунальної власності.

Так, відповідно до Рішення Рівненської міської ради № 3141 від 04.07.2013 року «Про прийняття в комунальну власність міста гуртожитку на АДРЕСА_2 та передачу зовнішніх інженерних мереж», Рівненською міською радою прийнято у комунальну власність міста гуртожиток на АДРЕСА_2 , який належав на праві приватної власності ПАТ «Рівнеазот» та передано на баланс ЖКП «Сонячне».

В подальшому, ЖКП «Сонячне» на підставі Рішення Рівненської міської ради № 3909 від 10.04.2014 передало даний гуртожиток на підставі Акту «Приймання-передачі об?єкта в управління з управління (з балансу)» на баланс ОСББ « ІНФОРМАЦІЯ_1 ».

Так, згідно отриманих даних, службові особи ОСББ « ІНФОРМАЦІЯ_1 », достовірно знаючи, що Акт «Приймання-передачі об?єкта в управління з управління (з балансу) не засвідчує перехід права власності на гуртожиток (а лише передачу об?єкта нерухомості на обслуговування до ОСББ « ІНФОРМАЦІЯ_1 ») звернулися з заявою до суб?єкта технічної інвентаризації про здійснення технічної інвентаризації групи нежитлових приміщень гуртожитку по АДРЕСА_2 та виготовили технічний паспорт на «Нежитлові приміщення АДРЕСА_3 .

В подальшому, службові особи ОСББ «Князь» на підставі виготовленої технічної документації здійснили реєстрацію права власності на нежитлові приміщення площею 124,7 м.кв., до складу яких увійшло приміщення 67,9 кв.м, як окремий об?єкт цивільно-правових відносин, що належить Рівненській територіальній громаді.

При цьому, рішення Рівненської територіальної громади щодо передачі у власність ОСББ «Князь» вказаних приміщень не приймалися, цивільно-правові угоди щодо набуття права власності на вищевказані приміщення ОСББ « ІНФОРМАЦІЯ_1 » не укладалися.

Речі, які підлягають арешту: 08 травня 2024 року проведено обшук в квартирі за адресою: АДРЕСА_1 , за місцем проживання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , під час якого виявлено і вилучено наступні речі і документи:

Договір купівлі-продажу від 24.11.2022 на 1 арк.;

Копія договору купівлі-продажу від 24.11.2022 на 1 арк.;

Довіреність від 21.07.2022 на 1 арк.;

Індивідуальний договір №1702 від 05.10.2023 про надання послуг з постачання теплової енергії на 9 арк.;

Інформація з реєстру прав на нерухоме майно на 1 арк.;

Витяг про реєстрацію довіреності на 1 арк.;

Копія технічного паспорту від 16.10.2023 на 5 арк.;

Копія технічного паспорту від 18.07.2022 на 3 арк.;

Копія платіжних доручень №5,6,7,9 на 4 арк.;

Копія карти рахунку №3771 від 01.01.22 29.05.23 на 1 арк.;

Копія витягу з реєстру прав на нерухоме майно на 1 арк.;

Банківська картка Приватбанку НОМЕР_1 - 1 шт.;

Банківська картка НОМЕР_2 - 1 шт.;

Банківська картка НОМЕР_3 - 1 шт.;

Мобільний телефон «Google Pixel 6 із сім-картою НОМЕР_4 1 шт.;

Відповідно до положень ст.167-169 КПК України зазначені вище речі є тимчасово вилученим майном.

08.05.2024 постановою слідчого вищевказані речі і документи визнано речовими доказами у кримінальному провадженні №0000003 від 09.01.2024 за попередньою правовою кваліфікацією, передбаченою ч. 4 ст. 191 КК України.

Слідчий в судовому засіданні клопотання підтримав та просив його задоволити.

Власник майна ОСОБА_4 та представник власника майна адвокат ОСОБА_5 в судовому засіданні заперечили з приводу задоволення клопотання. Пояснили, що клопотання не обґрунтоване та безпідставне.

Заслухавши пояснення учасників судового процесу, вивчивши клопотання та докази, якими обґрунтовується клопотання, приходжу до наступного висновку.

Відповідно до ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Арешт майна допускається з метою забезпечення:

1) збереження речових доказів;

2) спеціальної конфіскації;

3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;

4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до ч. 1 ст. 173 КПК України, слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

А саме, арешт майна допускається з метою забезпечення:

1) збереження речових доказів;

2) спеціальної конфіскації;

3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;

4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Згідно ч. 2 ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати:

1) правову підставу для арешту майна;

2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу);

3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу);

3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу);

4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу);

5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження;

6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Відповідно до п. 8 глави 2.6. «Арешт майна» Узагальнення вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ судової практики щодо розгляду слідчим суддею клопотань про застосування заходів забезпечення кримінального провадження арешт може бути накладено на: нерухоме і рухоме майно, майнові права інтелектуальної власності, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковому вигляді, цінні папери, корпоративні права; майно у вигляді речей, документів, грошей, якщо вони відповідають критеріям, зазначеним у ч. 2 ст. 167 КПК, а саме: підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди; надані особі з метою схилити її до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та (або) матеріального забезпечення кримінального правопорушення чи як винагорода за його вчинення; є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом; одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та (або) є доходами від них, або на які було спрямоване кримінальне правопорушення.

В клопотанні слідчий наводить підставу застосування арешту - забезпечення збереження речових доказів, а також запобігання їх втрати, пошкодження, знищення.

Так, відповідно до вимог ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадженні слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою, гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб; умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Проте, слідчим не долучено жодного підтверджуючого документу.

З урахуванням вищезазначених обставин, враховуючи те, що сторона обвинувачення не довела суду, що на теперішній час існують обґрунтовані підстави для застосування заходу забезпечення кримінального провадження накладення арешту на майно, рішуче не доведено правову підставу для арешту майна, у зв`язку з чим слідчий суддя приходить до висновку, що в задоволенні клопотання слідчого, слід відмовити.

Керуючись вимогами ст.ст.131,132,170-173,309,395 КПК України, слідчий суддя,-

У Х В А Л И В:

У задоволенні клопотання старшого слідчого СВ Рівненського районного управління поліції ГУ НП в Рівненській області капітана поліції ОСОБА_6 , яке погоджено прокурором Рівненської окружної прокуратури ОСОБА_7 в рамках кримінального провадження №0000003 від 09.01.2024 за попередньою правовою кваліфікацією, передбаченою ч. 4 ст. 191 КК України про арешт на майно ОСОБА_4 , що було вилучено під час обшуку за її місцем проживання за адресою: АДРЕСА_1 , - відмовити.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга протягом п`яти днів до Рівненського апеляційного суду з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_9