УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 квітня 2024 року

м. Київ

справа № 761/22139/17

провадження № 51-1043 ск 24

Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши касаційну скаргу представника потерпілої ОСОБА_4 - адвоката ОСОБА_5 на ухвалу Київського апеляційного суду від 11 січня 2024 року щодо ОСОБА_6 ,

встановив:

Вироком Шевченківського районного суду м. Києва від 12 липня 2023 року ОСОБА_6 засуджено за ч. 2 ст. 365 КК України (в редакції Закону України № 3207-VI від 07 квітня 2011 року) до покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років з позбавленням права обіймати посади в правоохоронних органах строком на 2 роки.

На підставі ст. 75 КК України звільнено ОСОБА_6 від відбування призначеного основного покарання з випробуванням із встановленням іспитового строку, тривалістю 2 роки.

Цим же вироком ОСОБА_6 засуджено за ч. 1 ст. 171 КК України (в редакції Закону України № 2341-14 від 05 квітня 2001 року) до покарання у виді обмеження волі строком на 1 рік.

На підставі п. 2 ч. 1 ст. 49, ч. 5 ст. 74 КК України ОСОБА_6 звільнено від призначеного судом покарання за ч. 1 ст. 171 КК України (в редакції Закону України № 2341-14 від 05 квітня 2001 року), у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.

Цим же вироком ОСОБА_6 засуджено за ст. 340 КК України (в редакції Закону України № 2341-14 від 05 квітня 2001 року) до покарання у виді обмеження волі строком на 2 роки.

На підставі п. 3 ч. 1 ст. 49, ч. 5 ст. 74 КК України звільнено ОСОБА_6 від призначеного судом покарання за ст. 340 КК України (в редакції Закону України № 2341-14 від 05 квітня 2001 року), у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.

Цивільний позов ОСОБА_4 до ОСОБА_6 , Головного управління Національної поліції в м. Києві та Міністерства внутрішніх справ України про відшкодування моральної шкоди - задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_4 в рахунок відшкодування завданої кримінальним правопорушенням моральної шкоди в сумі 50 000 гривень, а в решті позовних вимог відмовлено.

Цивільний позов ОСОБА_7 до ОСОБА_6 , Головного управління Національної поліції в м. Києві та Міністерства внутрішніх справ України про відшкодування моральної шкоди - задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_7 в рахунок відшкодування завданої кримінальним правопорушенням моральної шкоди в сумі 30 000 гривень, а в решті позовних вимог відмовлено.

Провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_8 до ОСОБА_6 , Головного управління Національної поліції в м. Києві та Міністерства внутрішніх справ України про відшкодування моральної шкоди - закрито.

Стягнуто з ОСОБА_6 на користь держави процесуальні витрати по даному кримінальному провадженню за проведення судово-портретної експертизи за висновком № 72/1 від 15 березня 2017 року у сумі 8 928 грн.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 11 січня 2024 року апеляційні скарги прокурора та представників потерпілих ОСОБА_9 і ОСОБА_5 , захисника ОСОБА_10 задоволено частково.

Вирок Шевченківського районного суду м. Києва від 12 липня 2023 року скасовано.

Призначено новий розгляд обвинувального акту в кримінальному провадженні за обвинуваченнями ОСОБА_6 за ч. 2 ст. 365; ч. 1 ст. 171; ч. 4 ст. 41, ст. 340 КК України у суді першої інстанції.

У касаційній скарзі представник потерпілої порушує питання про скасування ухвали апеляційного суду та призначення нового розгляду у суді апеляційної інстанції.

Заслухавши доповідь судді, перевіривши доводи касаційної скарги, дослідивши додану до скарги копію судового рішення, колегія суддів дійшла висновку, що у відкритті касаційного провадження слід відмовити з таких підстав.

Згідно з п. 8 ч. 1 ст. 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 424 КПК України у касаційному порядку можуть бути оскаржені вироки та ухвали про застосування або відмову у застосуванні примусових заходів медичного чи виховного характеру суду першої інстанції після їх перегляду в апеляційному порядку, а також судові рішення суду апеляційної інстанції, постановлені щодо зазначених судових рішень суду першої інстанції. Ухвали суду першої інстанції після їх перегляду в апеляційному порядку, а також ухвали суду апеляційної інстанції можуть бути оскаржені в касаційному порядку, якщо вони перешкоджають подальшому кримінальному провадженню, крім випадків, передбачених цим Кодексом. Заперечення проти інших ухвал можуть бути включені до касаційної скарги на судове рішення, ухвалене за наслідками апеляційного провадження.

Як убачається з оскаржуваної ухвали апеляційного суду, вирок районного суду щодо ОСОБА_6 скасовано та призначено новий розгляд у суді першої інстанції. Це рішення не перешкоджає подальшому кримінальному провадженню, а отже, не може бути перевірене у касаційному порядку.

Відповідно до вимог п. 1 ч. 2 ст. 428 КПК України суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга подана на судове рішення, яке не підлягає оскарженню у касаційному порядку.

Враховуючи викладене та керуючись п. 1 ч. 2 ст. 428 КПК України, Суд

постановив:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою представника потерпілої ОСОБА_4 - адвоката ОСОБА_5 на ухвалу Київського апеляційного суду від 11 січня 2024 року щодо ОСОБА_6 .

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3