Справа № 206/2702/24
Провадження № 1-кс/206/625/24
УХВАЛА

05 червня 2024 року в залі суду в місті Дніпрі, слідчий суддя Самарського районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання старшого слідчого в особливо важливих справах відділу розслідування злочинів, учинених в умовах збройного конфлікту слідчого управління Головного управління Національної поліції в Луганській області майора поліції ОСОБА_3 , про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні №0000782, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 09.10.2023, стосовно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Макіївка, Кремінського району, Луганської області, громадянина України, зареєстрованого за адресою АДРЕСА_1 та фактично мешкаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 7 ст. 111-1 Кримінального кодексу України,

за участю:

слідчого ОСОБА_3 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

підозрюваного ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_6 ,

ВСТАНОВИВ:

04.06.2024 до суду із клопотанням про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_4 звернувся старший слідчий в особливо важливих справах відділу розслідування злочинів, учинених в умовах збройного конфлікту слідчого управління Головного управління Національної поліції в Луганській області майор поліції ОСОБА_3 .

Клопотання обґрунтовано тим, що 24.08.1991 Верховною Радою Української Радянської Соціалістичної Республіки схвалено «Акт проголошення незалежності України», яким урочисто проголошено незалежність України та створення самостійної української держави України. У преамбулі Декларації про державний суверенітет України від 16.07.1990 вказано, що Верховна Рада Української Радянської Соціалістичної Республіки проголошує державний суверенітет України як верховенство, самостійність, повноту і неподільність влади Республіки в межах її території та незалежність і рівноправність у зовнішніх зносинах. Відповідно до розділу V Декларації, територія України в існуючих кордонах є недоторканною і не може бути змінена та використана без її згоди.

Положеннями статей 1 та 2 Основного Закону України Конституції України визначено, що Україна є суверенною і незалежною, демократичною, соціальною, правовою, унітарною державою, суверенітет України поширюється на всю її територію, яка в межах існуючого кордону є цілісною і недоторканною.

Відповідно до ч. 1 ст. 17, ч. 1 ст. 65 Конституції України захист незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України є справою всього Українського народу та обов`язком громадян України, а на території України забороняється створення і функціонування будь-яких збройних формувань, не передбачених законом.

Статтями 132, 133 Конституції України визначено, що територіальний устрій України ґрунтується на засадах єдності та цілісності державної території, поєднання централізації і децентралізації у здійсненні державної влади, збалансованості і соціально-економічного розвитку регіонів, з урахуванням їх історичних, економічних, екологічних, географічних і демографічних особливостей, етнічних і культурних традицій. До системи адміністративно-територіального устрою України входить АР Крим, області, зокрема, Луганська область, а також райони, міста, райони у містах, селища і села.

Згідно з вимогами ст. ст. 72, 73 Конституції України питання про зміну території України вирішуються виключно всеукраїнським референдумом, який призначається Верховною Радою України або Президентом України відповідно до їхніх повноважень, встановлених Конституцією, та проголошується за народною ініціативою на вимогу не менш як трьох мільйонів громадян України, які мають право голосу, за умови, що підписи щодо призначення референдуму зібрано не менш як у двох третинах областей і не менш як по сто тисяч підписів у кожній області.

Упродовж 2013 року у зв`язку з демократичними процесами, які відбувалися на території України, у представників влади РФ та службових осіб з числа керівництва Збройних Сил РФ, досудове розслідування та судовий розгляд щодо яких здійснюється в інших кримінальних провадженнях, виник злочинний умисел на вчинення протиправних дій, спрямованих на порушення суверенітету і територіальної цілісності України, зміну меж її території та державного кордону, а також порушення порядку, встановленого Конституцією України.

Мотивами зазначеного умислу стали євроінтеграційний курс розвитку України, підготовка до підписання Угоди про асоціацію між Україною та Європейським Союзом, Європейським Співтовариством з атомної енергії та їхніми державами-членами, які розцінені представниками влади і Збройних Сил РФ як безпосередня загроза економічним та геополітичним інтересам РФ, що сприятиме втраті впливу над політичними процесами в Україні та позбавить контролю над її економічною діяльністю, призведе до поглиблення співпраці України з Організацією Північноатлантичного договору з метою досягнення критеріїв, необхідних для набуття членства у цій організації та можливої денонсації угод щодо тимчасового розташування Чорноморського флоту РФ на території України в АДРЕСА_3 .

Свою злочинну мету співучасники з числа представників влади та Збройних Сил РФ вирішили досягти шляхом ведення агресивної війни проти України з використанням підпорядкованих підрозділів і військовослужбовців Збройних Сил РФ, у тому числі дислокованих на підставі міжнародних угод на території АР Крим ім. Севастополя, а також залучення до виконання злочинного плану інших осіб, у тому числі громадян України та Російської Федерації (далі - РФ), створення і фінансування незаконних збройних формувань та вчинення інших злочинів.

При цьому вони усвідомлювали, що такі протиправні дії призведуть до порушення суверенітету і територіальної недоторканості України, незаконної зміни меж її території та державного кордону, заподіяння значних матеріальних збитків та інших тяжких наслідків, передбачали і прагнули їх настання.

З метою реалізації вказаного умислу впродовж 2013 року на території РФ службові особи Генерального штабу Збройних Сил РФ (далі ГШ ЗС РФ),

на виконання наказів та під безпосереднім керівництвом представників влади та службових осіб Збройних Сил РФ, досудове розслідування та судовий розгляд щодо яких здійснюється в інших кримінальних провадженнях, розробили злочинний план, яким передбачалося для досягнення військово-політичних цілей РФ, що на думку співучасників були прямо пов`язані із необхідністю незаконної окупації та подальшої анексії АДРЕСА_3 та південно-східних регіонів України, поряд із застосуванням політичних, дипломатичних, економічних та інформаційних заходів, використання протестного потенціалу населення південно-східних регіонів України для організації сепаратистських референдумів, спрямованих на порушення територіальної цілісності України.

Вказаний план у повній мірі відповідав та був розроблений з урахуванням принципів та підходів, викладених у виступі начальника ГШ ЗС РФ

ОСОБА_7 перед Академією військових наук РФ з доповіддю про гібридну війну в лютому 2013 року, яка у подальшому отримала назву «доктрина Герасимова», де зазначалося, що з метою досягнення цілей повинна надаватися перевага невоєнним заходам (політичним, економічним, інформаційним, гуманітарним), які застосовуються з використанням протестного потенціалу населення, інформаційним протиборством та воєнним заходам прихованого характеру.

У подальшому, з грудня 2013 року до лютого 2014 року, для забезпечення схвалення та підтримки громадянами РФ і мешканцями південно-східних регіонів України злочинних діянь, направлених на порушення суверенітету і територіальної цілісності України та встановлення впливу і вагомості РФ на світовій арені, представники влади та Збройних Сил РФ, на виконання спільного злочинного плану, організували із застосуванням засобів масової інформації розпалювання в Україні національної ворожнечі шляхом ведення інформаційно-пропагандистської підривної діяльності.

Так, із грудня 2013 року за допомогою різних видів медіа-ресурсів РФ здійснювалось викривлення подій Революції Гідності, вказувалося на хибність європейського вектору розвитку зовнішніх відносин України. При цьому шляхом перекручування, постійного нав`язування хибного тлумачення, компонування інформації для зміни свідомості та ставлення громадян РФ і місцевих мешканців південно-східних регіонів України щодо дійсності та значення подій, які насправді відбувалися в Україні, представники опозиційних до тодішнього політичного режиму в Україні сил висвітлювалися як прихильники радикально націоналістичних поглядів, учасники національно-визвольного руху середини ХХ століття (ОУН, УПА) як прибічники та послідовники фашизму, пропагувалась їх неповноцінність за ознаками ідеологічних та політичних переконань.

Одночасно за допомогою засобів масової інформації здійснювалося спотворення свідомості частини населення України з метою зміни світоглядних основ, зародження сумніву в необхідності та доцільності спільного існування в рамках самостійної, унітарної, суверенної держави Україна з європейським вектором розвитку, підбурювання до міжетнічних конфліктів, розпалювання сепаратистських настроїв серед населення окремих регіонів України ( АДРЕСА_3 та південно-східних областей), провокування національних зіткнень, формування хибного образу частини українського населення як «націонал-фашистів», які мають інші духовні та моральні цінності, пропагують культ насильства та знущання над російськомовним населенням України.

Ураховуючи, що територія АР Крим та м. Севастополя мала найбільше військово-стратегічне значення для представників влади та Збройних Сил РФ серед інших територій України, які були об`єктом їх злочинного посягання, а також те, що на вказаній території дислокувалися підрозділи Чорноморського флоту РФ (далі ЧФ РФ), що сприяло найбільш прихованому використанню регулярних військ Збройних Сил РФ поряд з іншими елементами гібридної війни, а тому її ведення проти України співучасники злочинного плану вирішили розпочати з території півострова Крим.

Також, представниками влади і Збройних Сил РФ вчинялися дії щодо зміни меж території та державного кордону України на іншій території держави.

У березні-квітні 2014 року в м. Луганськ та інших населених пунктах Луганської області розпочалася збройна агресія РФ шляхом неоголошених та прихованих вторгнень підрозділів збройних сил та інших силових відомств РФ, організації та підтримки терористичної діяльності та діяльності, направленої на окупацію Луганської області та порушення територіальної цілісності України.

В окремих містах та районах Луганської області всупереч законодавству України 11.05.2014 проведено незаконний референдум з питання «Про підтримку акту про державну самостійність Луганської народної республіки», за результатами якого 12.05.2014 проголошено створення незаконного псевдодержавного утворення «Луганська народна республіка» (далі «ЛНР»).

З метою забезпечення діяльності самопроголошеної «ЛНР» представниками РФ з числа своїх громадян та місцевого населення Луганської області сформовані підрозділи політичного (так звані «органи державної влади «ЛНР») та силового блоків (до складу яких увійшли представники так званих правоохоронних органів та незаконних збройних формувань), які мали стабільний склад лідерів, підтримували між собою тісні стосунки, забезпечували централізоване підпорядкування учасників політичного та силового блоку лідерам організації, а також розробили план злочинної діяльності та чіткий розподіл функцій учасників щодо його досягнення.

В результаті вищезазначених подій значна кількість території та населених пунктів Луганської області протягом квітня-вересня 2014 року опинилась під контролем регулярних з`єднань і підрозділів збройних сил та інших військових формувань РФ, підпорядкованих і скеровуваних ними російських радників та інструкторів, РФ на території Луганської області так званої «ЛНР», які Законом України «Про особливості державної політики із забезпечення державного суверенітету України на тимчасово окупованих територіях у Донецькій та Луганській областях» № 2268-VIII від 18.01.2018, Постановою Верховної Ради України «Про визнання окремих районів, міст, селищ і сіл Донецької та Луганської областей тимчасово окупованими територіями» № 254-VIII від 17.03.2015 та Закону України «Про особливий порядок місцевого самоврядування в окремих районах Донецької та Луганської областей» № 1680-VII від 16.09.2014 визнані тимчасово окупованими територіями, а органи державної та місцевої влади України та бюджетні установи, згідно з Постановою Кабінету Міністрів України № 595 від 07.11.2014, припинили свою діяльність на вказаних територіях та переміщені на підконтрольну органам державної влади України територію.

19.02.2022 керівництвом РФ в умовах збройного конфлікту в порушення положень ст. 51 Женевської конвенції про захист цивільного населення під час війни від 12.08.1949, ст. 23 Гаазької конвенції про закони та звичаї війни на суходолі від 18.10.1907, Загальної декларації про права людини, ст. 36 Конвенції про права дитини, Європейської конвенції про здійснення прав дітей, ст. ст. 30, 30-1 Закону України «Про охорону дитинства» на тимчасово окупованій території Луганської області оголошено примусову загальну мобілізацію громадян України, які мешкають на тимчасово окупованій території Луганської області, в тому числі неповнолітніх, для участі у військових діях, спрямованих проти держави Україна.

У подальшому, з метою створення приводів для ескалації конфлікту і спроби виправдання своєї агресії перед громадянами РФ та світовою спільнотою, 21.02.2022 РФ визнано «Донецьку народну республіку» та «Луганську народну республіку» незалежними державами, а 22.02.2022 президент РФ ОСОБА_8 направив до Ради Федерації звернення про використання Збройних Сил РФ за межами РФ, яке цього ж дня розглянуто та задоволено.

Усупереч вказаним нормам міжнародного гуманітарного права президент РФ ОСОБА_8 , а також інші невстановлені на цей час досудовим розслідуванням представники влади РФ, діючи всупереч вимогам п. п. 1, 2 Меморандуму про гарантії безпеки у зв`язку з приєднанням України до Договору про нерозповсюдження ядерної зброї від 05.12.1994, принципам Заключного акту Наради з безпеки та співробітництва в Європі від 01.08.1975 та вимогам ч. 4 ст. 2 Статуту ООН і Декларацій Генеральної Асамблеї Організації Об`єднаних Націй від 09.12.1981 № 36/103, від 16.12.1970 № 2734 (ХХV) від 21.12.1965 № 2131 (ХХ), від 14.12.1974 № 3314 (ХХІХ), спланували, підготували і розв`язали агресивну війну та воєнний конфлікт проти України, а саме віддали наказ на вторгнення підрозділів ЗС РФ на територію України.

Так, 24.02.2022, на виконання вищевказаного наказу, військовослужбовці Збройних сил РФ, шляхом збройної агресії, з погрозою застосування зброї та її фактичним застосуванням, незаконно вторглись на територію Україну через державні кордони України в Автономній республіці Крим, Донецькій, Луганській, Харківській, Херсонській, Миколаївській, Сумській, Чернігівській, інших областях та здійснили збройний напад на державні органи, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації, військові частини, інші об`єкти, які мають важливе народногосподарське чи оборонне значення, та здійснили окупацію частин вказаної території, чим вчинили дії з метою зміни меж території та державного кордону України на порушення порядку, встановленого Конституцією України, що продовжується по теперішній час та призводить до загибелі значної кількості людей та інших тяжких наслідків.

Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 «Про введення воєнного стану в Україні» в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 строком на 30 діб.

Законом України від 24.02.2022 «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» затверджено зазначений Указ.

Указом Президента України № 133/2022 від 14.03.2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 26.03.2022 строком на 30 діб.

Законом України від 15.03.2022 «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» затверджено зазначений Указ.

Указом Президента України №259/2022 від 18.04.2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 25.04.2022 строком на 30 діб.

Законом України від 21.04.2022 «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» затверджено зазначений Указ.

Указом Президента України № 341/2022 від 17.05.2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 25.05.2022 строком на 90 діб, до 23.08.2022.

Законом України від 22.05.2022 «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» затверджено зазначений Указ.

Указом Президента України № 573/2022 від 12.08.2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 23.08.2022 строком на 90 діб.

Законом України від 15.08.2022 «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» затверджено зазначений Указ.

Указом Президента України № 757/2022 від 07.11.2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 21.11.2022 строком на 90 діб.

Законом України від 16.11.2022 «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» затверджено зазначений Указ.

Внаслідок ведення агресивної війни з боку російської федерації проти України, 01.03.2022 Красноріченська селищна територіальна громада (в яку входить АДРЕСА_1 захоплено збройними силами російської федерації спільно з незаконними збройними формуваннями так званої «ЛНР/ДНР». Фактично незаконне перебування військової техніки та представників Збройних сил Російської Федерації на території України підтверджує їх мету, пов`язану саме з участю у військовому вторгненні та відповідних бойових дій

Вищевказані підрозділи Збройних сил РФ, які в тому числі були задіяні у захопленні території Луганської області, зокрема с. Невське Сватівскького району, в ході здійснення бойових дій використовували відповідні позначення у вигляді літер «Z», «V», «О», які зображувалися на вищевказаній техніці для ідентифікації підрозділів, сил та засобів окупаційних військ.

Наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 22.12.2022 № 309 затверджено перелік територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією. Згідно зазначеного переліку Красноріченська селищна територіальна громада Сватівського району Луганській області з 01.03.2022 перебуває під тимчасовою окупацією з боку РФ та незаконного збройного формування, так званої «ЛНР», при цьому в середині жовтня 2022 року АДРЕСА_1 було деокуповано Збройними силами України та іншими військовими формуваннями, утвореними відповідно до законів України, добровольчими формуваннями, що були утворені або самоорганізовувалися для захисту незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України.

На початку березня 2022 року, більш точний час встановити з об`єктивних причин не виявилось можливим, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , будучи громадянином України, усвідомлюючи здійснення відкритої російської агресії, яка розпочалася приблизно о 04 годині ранку 24.02.2022 повномасштабним російським військовим вторгненням на територію України, метою якого є повалення конституційного ладу, територіальної цілісності та захоплення території України, усвідомлюючи російську агресію проти України, з метою переслідування своїх корисних інтересів, діючи добровільно почав здійснювати надання допомоги військовослужбовцям Збройних сил Російської Федерації та контрольованим ними незаконним збройним формуванням т.зв. «ЛНР/ДНР» у веденні бойових дій проти Збройних Сил України та інших військових формувань, утворених відповідно до законів України, добровольчих формувань, що були утворені або самоорганізовувалися для захисту незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України.

Так, приблизно у травні 2022 року (більш точну дату в ході проведення досудового розслідування встановити не виявилося за можливе) ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , добровільно погодившись на співпрацю із військовослужбовцями Збройних сил Російської Федерації та контрольованими ними незаконними збройними формуваннями т.зв. «ЛНР/ДНР», які ведуть бойові дії проти Збройних Сил України та інших військових формувань, утворених відповідно до законів України, добровольчих формувань, що були утворені або самоорганізовувалися для захисту незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України, маючи навички керування телескопічним навантажувачем «Manitou», які останній здобув працюючи на протязі тривалого часу до початку повномасштабного вторгнення окупаційних військ на територію України на фермерському господарстві «Поле», власником якого являвся ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , без отримання будь-якого дозволу власника вищевказаного телескопічного навантажувача на його використання, заволодів можливістю керування ним та у співпраці із військовослужбовцями Збройних сил Російської федерації та підконтрольними їм військовими формуваннями, за допомогою вказаного телескопічного навантажувача здійснював транспортування та доставлення будівельних матеріалів на дах приміщення цеху по переробці сільськогосподарської продукції, який розташовується за адресою: АДРЕСА_4 , власником якого являється ОСОБА_10 . За результатом вищевказаної спільної діяльності ОСОБА_4 та представників окупаційних військ на даху вищевказаного цеху було побудовано фортифікаційну споруду для ведення вогню та спостереження під час ведення бойових дій проти Збройних сил України та інших військових формувань, утворених відповідно до законів України.

Також, приблизно у травні 2022 року, більш точний час встановити з об`єктивних причин не виявилось можливим, ОСОБА_4 , використовуючи телескопічний навантажувач «Manitou» здійснював допомогу у будівництві фортифікаційної споруди, призначеної для захисту особового складу- бліндажу, який розташовувався неподалік від приміщення місцевої бані та гаражу, де здійснювався ремонт військової техніки, де у подальшому під час процесу деокупації с. Невське збоку Збройних сил України - переховувались військовослужбовці окупаційних військ з метою збереження свого життя.

Крім того, в період часу з травня по жовтень 2022 року, більш точний час встановити з об`єктивних причин не виявилось можливим, ОСОБА_4 перебуваючи у гаражі, що розташовувався на території фермерського господарства «Поле» на ділянці місцевості, де розміщувалась військова техніка представників окупаційних військ регулярно здійснював ремонт транспорту, який використовувався окупаційними військами Російської Федерації, зокрема легкових та вантажних автомобілів типу «Урал» та «Камаз», а також військової техніки типу «БТР» та «Смерч».

Також, приблизно влітку 2022 року, більш точний час встановити під час досудового розслідування не надалось можливим, ОСОБА_4 маючи у своєму фактичному розпорядженні телескопічний навантажувач «Manitou», власником якого він не являється, продовжуючи добровільну співпрацю з представниками окупаційних військ Збройних сил Російської Федерації та підконтрольних ним військових формувань, здійснив транспортування будівельних матеріалів, серед яких були наповнені мішки, ящики з-під снарядів та інші будівельні матеріали та доставлення їх до ділянки місцевості, розташованої неподалік від будинку АДРЕСА_5 , де у подальшій співпраці з невстановленими особами брав безпосередню участь у виготовленні фортифікаційних споруд, а саме виривав окопи та траншеї для ведення вогню, спостереження та захисту особового складу під час ведення бойових дій проти Збройних сил України. В результаті вищевказаних дій на ділянці місцевості, розташованій неподалік від будинку АДРЕСА_5 , що розташована по вищевказаній вулиці, по обидві сторони дороги були утворені фортифікаційні споруди на яких несли службу представники окупаційних військ Російської Федерації та використовували їх для ведення бойових дій проти Збройних сил України.

Під час проведення першочергових слідчих (розшукових) дій ОСОБА_4 свою вину у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення не визнав, від дачі будь яких пояснень по факту вчинення ним кримінального правопорушення останній відмовився. Разом з тим вина останнього повністю підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, якими обґрунтовується пред`явлена підозра, а саме:

- повідомленням ГУ СБУ в Донецькій та Луганській області про виявлене кримінальне правопорушення від 08.12.2022 № 5/10-11226;

- постановою про виділення матеріалів досудового розслідування з кримінального провадження № 0000159 від 08.07.2022 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч. 1,6,7 ст. 111-1 КК України (епізод № 0000184) у кримінальне провадження № 0000782 від 09 жовтня 2023 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 7 ст. 111-1 КК України;

- дорученням про проведення слідчих (розшукових) дій № 78/3/3/4654 від 23.03.2023;

- відповідями на доручення № 78/3/3/4654 від 23.03.2023);

- характеристикою голови фермерського господарства «Поле» на ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ;

- характеристикою старости Макіївського старостинського округу Галини Глобчастої на ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ;

- дорученням про проведення слідчих (розшукових) дій № 78/3/3/9886 від 14.06.2023;

- відповіддю на доручення № 78/3/3/9886 від 14.06.2023;

- відповіддю на доручення № 78/3/3/19274 від 25.10.2023;

- дорученням про проведення слідчих (розшукових) дій № 10955/111/18-2024;

- протоколом огляду від 01 квітня 2024 року;

- протоколом огляду від 01 квітня 2024 року;

- відповідями на доручення № 51-1540 вих-23 від 23.11.2023;

- дорученням про проведення слідчих (розшукових) дій № 78/3/3/20515 від 01.12.2023;

- відповіддю на доручення № 78/3/3/20515 від 01.12.2023;

- протоколом допиту свідка ОСОБА_11 від 24.05.2023 року;

- протоколом допиту свідка ОСОБА_12 від 01.06.2023;

- протоколом допиту свідка ОСОБА_13 від 13 квітня 2023 року;

- протоколом допиту свідка ОСОБА_14 від 30 березня 2023 року та протоколом огляду від 18 червня 2023 року;

- протоколом допиту свідка ОСОБА_15 від 30 березня 2023 року та протоколом огляду від 19 червня 2023 року;

- протоколом допиту свідка ОСОБА_16 від 29 березня 2023 року та протоколом огляду від 21 червня 2023 року;

- протоколом допиту свідка ОСОБА_17 від 30 березня 2023 року та протоколом огляду від 22 червня 2023 року;

- протоколом допиту свідка ОСОБА_18 від 08 квітня 2023 року та протоколом огляду від 16 червня 2023 року;

- протоколом допиту свідка ОСОБА_9 від 07 квітня 2023 року та протоколом огляду від 16 червня 2023 ;

- протоколом допиту свідка ОСОБА_19 від 18 серпня 2023 року;

- протоколом допиту свідка ОСОБА_20 від 19 серпня 2023 року;

- протоколом допиту свідка ОСОБА_21 від 18 серпня 2023 року;

- протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками свідку ОСОБА_12 від 25 жовтня 2023 року;

- протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками свідку ОСОБА_11 , яка впізнала особу, зображену на фото № 2 як ОСОБА_4 ;

- протоколом допиту свідка ОСОБА_22 від 27 грудня 2023 року;

- протоколом допиту свідка ОСОБА_19 від 27 грудня 2023 року;

- протоколом допиту свідка ОСОБА_20 від 29 листопада 2023 року;

- протоколом допиту свідка ОСОБА_11 від 28 березня 2024 року;

-протоколом допиту свідка ОСОБА_20 від 05 квітня 2024 року;

- Протоколом пред`явлення особі для впізнання за фотознімками свідку ОСОБА_20 від 05 квітня 2024 року, під час якого свідок впізнав особу, зображену на фото № 2 як ОСОБА_23 , який здійснював допомогу у веденні бойових окупаційним військам у веденні бойових дій проти ЗСУ.;

- протоколом допиту свідка ОСОБА_24 від 12 квітня 2024 року;

- протоколом допиту свідка ОСОБА_25 від 16 квітня 2024 року;

- протоколом пред`явлення особі для впізнання за фотознімками свідку ОСОБА_25 від 16 квітня 2024 року, під час якого остання впізнала особу, зображену на фото № 4 як ОСОБА_4 , який здійснював допомогу окупаційним військам рф;

- протоколом допиту свідка ОСОБА_26 від 10 травня 2024 року;

- протоколом пред`явлення особі для впізнання за фотознімками свідку ОСОБА_26 від 10 травня 2024 року, під час якого остання впізнала особу, зображену на фото № 1 як ОСОБА_4 , який здійснював допомогу окупаційним військам рф;

- протоколом допиту свідка ОСОБА_27 від 10 травня 2024 року;

- протоколом пред`явлення особі для впізнання за фотознімками свідку ОСОБА_27 від 10 травня 2024 року, під час якого остання впізнала особу, зображену на фото № 4 як ОСОБА_4 , який здійснював допомогу окупаційним військам рф;

- протоколом огляду за участю свідка ОСОБА_26 від 10 травня 2024 року під час якого оглянуто карту «Google maps» селища Невське Луганської області;

- протоколом огляду за участю ОСОБА_27 від 10 травня 2024 року, під час якого оглянуто карту «Google maps» селища Невське Луганської області;

- протоколом огляду за участю свідка ОСОБА_11 від 17 травня 2024 року, під час якого оглянуто карту «Google maps» селища Невське Луганської області;

- іншими доказами які знаходяться у матеріалах кримінального провадження у їх сукупності.

На підставі викладеного слідчий просить суд застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на шістдесят днів.

Клопотання слідчого погоджено прокурором Сватівської окружної прокуратури Луганської області, оформлене відповідно до вимог ст. 184 Кримінального процесуального кодексу України.

Слідчий у судовому засіданні клопотання підтримав та просив його задовольнити. Зазначив, що на момент лбшуку підозрюваний перебував за адресою проживання.

Прокурор в судовому засіданні клопотання слідчого підтримав та просив його задовольнити. Обґрунтовуючи клопотання прокурор зазначив, що підозрюваний може переховуватись на тимчасово окупованій території, вплинути на свідків та продовжити свою злочинну діяльність.

Підозрюваний ОСОБА_4 в судовому засіданні пояснив, що він жодної допомоги російським військам не надавав, техніку не ремонтував, укріплення не будував, навпаки, він навантажувачем не ставив, а знімав блоки з укріплень. Добровільно відчинив двері працівникам правоохоронних органів, самостійно з`явився до суду.

Захисник зазначив, що підозра нічим не підтверджується, його підзахисний не переховувався, відсутні будь-які ризики, передбачені ст. 177 КПК України. Просив у задоволенні клопотання відмовити.

Вислухавши слідчого, доводи та пояснення підозрюваного, доводи прокурора, дослідивши подані матеріали, приходжу до висновку про необхідність задовольнити клопотання та застосувати відносно підозрюваного запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Судом встановлено, що за фактом добровільного надання громадянами України мешканцями Луганської області незаконним збройним чи воєнізованим формуванням, створеним на тимчасово окупованій території та збройним формуванням держави-агресора допомоги у веденні бойових дій проти Збройних Сил України та інших військових формувань, утворених відповідно до законів України, добровольчих формувань, що були утворені або самоорганізовувалися для захисту незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України, 10.03.2023 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесено відомості (кримінальне провадження №00000782 за правовою кваліфікацією ч. 7 ст. 111-1 КК України).

04 червня 2024 року ОСОБА_4 в порядку ст.ст. 276-279 Кримінального процесуального кодексу України було письмово повідомлено про те, що він підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 7 ст. 111-1 КК України.

Під час досудового розслідування встановлено наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме:

- про наявність ризику, передбаченого у п. 1 ч.1 ст.177 КПК України свідчить те, що ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 7 ст. 111-1 КК України, санкція статті, якої передбачає позбавлення волі на строк до 15 років, є підстави вважати, що підозрюваний, усвідомлюючи про покарання, яке йому загрожує, може переховуватись від органу досудового розслідування, прокуратури та суду. Підозрюваний ОСОБА_4 , знаходячись на тимчасово окупованій території, співпрацював з окупаційними військами, що з великою ймовірності спонукатиме його до втечі у разі обрання більш м`якого запобіжного заходу, зважаючи на те, шо підозрюваний зареєстрований у с. Невське Луганської області, що знаходиться поблизу лінії розмежування;

- про наявність ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: продовжити кримінальне правопорушення, у якому він підозрюється, або вчинити інше кримінальне правопорушення свідчить те, що бойові дії на території Луганської області тривають, та не застосування запобіжного заходу відносно ОСОБА_4 у вигляді тримання під вартою, може спричинити до повернення підозрюваного на тимчасово окуповану територію та продовження допомоги окупаційним військам.

У відповідності до ст. 176 Кримінального процесуального кодексу України, запобіжними заходами є: особисте зобов`язання; особиста порука; застава; домашній арешт; тримання під вартою. Запобіжні заходи застосовуються: під час досудового розслідування та до початку підготовчого судового засідання - слідчим суддею за клопотанням слідчого, погодженим з прокурором, або за клопотанням прокурора, а під час судового провадження - судом за клопотанням прокурора.

За змістом ст. 177 Кримінального процесуального кодексу України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Положеннями ст. 178 Кримінального процесуального кодексу України визначено, що при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного, обвинуваченого; майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

В той же час, відповідно до приписів ч. 6 статті 176 КПК України зазначено, що під час дії воєнного стану до осіб, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочину, передбаченому зокрема статтею 111-1 Кримінального кодексу України, за наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, застосовується запобіжний захід, визначений пунктом 5 частини першої цієї статті, тобто тримання під вартою.

Слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті, тобто:

1) щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування;

2) щодо злочину, який спричинив загибель людини;

3) щодо особи, стосовно якої у цьому провадженні вже обирався запобіжний захід у вигляді застави, проте був порушений нею.

В ухвалі слідчого судді, суду зазначаються, які обов`язки з передбачених статтею 194 цього Кодексу будуть покладені на підозрюваного, обвинуваченого у разі внесення застави, наслідки їх невиконання, обґрунтовується обраний розмір застави, а також можливість її застосування, якщо таке рішення прийнято у кримінальному провадженні, передбаченому частиною четвертою цієї статті.

Врахувавши дійсні обставини справи, схиляюся та приймаю за дійсні доводи прокурора про те, що застосування до підозрюваного більш м`яких запобіжних заходів, що передбачені Кримінальним процесуальним кодексом України, є недостатньою мірою, оскільки вони не будуть слугувати забезпеченню виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також не зможе запобігти спробам підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду.

Зазначені висновки суду засновані перед усім на тому, що ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчинені особливо тяжкого кримінального правопорушення, за яке у разі визнання винним передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від дванадцяти до п`ятнадцяти років.

У відповідності до п. ч.5 ст.182 Кримінального процесуального кодексу України, розмір застави визначається щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні особливо тяжкого злочину - від вісімдесяти до трьохсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Виходячи із розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого на 1 січня 2024 року - 3028,00 грн. Враховуючи характеризуючі дані підозрюваного, рівень матеріального забезпечення військовослужбовців, тяжкість кримінального правопорушення, в якому він підозрюється, вважаю, що сума у розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, тобто 242240,00 грн. буде достатньою для внесення у якості застави.

В ухвалі слідчого судді, суду зазначаються, які обов`язки з передбачених статтею 194 цього Кодексу будуть покладені на підозрюваного, обвинуваченого у разі внесення застави, наслідки їх невиконання, обґрунтовується обраний розмір застави, а також можливість її застосування, якщо таке рішення прийнято у кримінальному провадженні, передбаченому частиною четвертою цієї статті.

З огляду на особу підозрюваного та склад кримінального правопорушення, у якому підозрюється ОСОБА_4 у разі його звільнення з-під варти під заставу вважаю за необхідне покласти наступні обов`язки із визначених ст. 194 КПК України:

1) прибувати до слідчого, прокурора або суду за першим викликом для проведення процесуальних дій;

2) утримуватися від спілкування зі свідками у даному кримінальному провадженні.

За змістом ч.ч. 1, 2 ст. 197 Кримінального процесуального кодексу України, строк дії ухвали слідчого судді, суду про тримання під вартою або продовження строку тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів. Строк тримання під вартою обчислюється з моменту взяття під варту, а якщо взяттю під варту передувало затримання підозрюваного, обвинуваченого - з моменту затримання.

Керуючись ст.ст. 176-184, 193-194, 196, 197, 205, 206, 369, 370, 371, 372, 376 Кримінального процесуального кодексу України, слідчий суддя

УХВАЛИВ:

Клопотання задовольнити.

Застосувати стосовно підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою, строком на 60 днів, до 03 серпня 2024 року включно.

Визначити, що грошова сума у розмірі - 242240 (двісті сорок дві тисячі двісті сорок) гривень 00 копійок є достатньою для внесення її як застави.

У разі звільнення ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з-під варти під заставу, покласти на нього обов`язки:

1) не відлучатися з м. Дніпра без дозволу слідчого, прокурора або суду

2) прибувати до слідчого, прокурора або суду за першим викликом для проведення процесуальних дій;

3) утримуватися від спілкування зі свідками у даному кримінальному провадженні.

Зазначені обов`язки діятимуть два місяці з дня звільнення ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з-під варти.

Роз`яснити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що у разі невиконання покладених на нього цією ухвалою обов`язків, до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід і на нього може бути накладено грошове стягнення в розмірі від 0,25 до 2 розмірів прожиткових мінімумів для працездатних осіб.

Контроль за виконанням умов звільнення під заставу покласти на старшого слідчого СУ ГУНП в Луганській області майора ОСОБА_3 .

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її проголошення шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду.

Слідчий суддя ОСОБА_1