22.03.2024 Єдиний унікальний № 371/206/23
провадження № 1-кс/371/130/24
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

про арешт майна

22 березня 2024 року м. Миронівка

ЄУН 371/206/23

Провадження № 1-кс/371/130/24

Миронівський районний суд Київської області в складі слідчого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання прокурора про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000030, відомості щодо якого внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 16 лютого 2023 року за ч. 1 ст.190, ч. 2 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України,

У С Т А Н О В И В :

Клопотання про арешт майна, після усунення недоліків клопотання, подано слідчому судді 20 березня 2024 року.

Слідчий суддя перевірив зміст клопотання та додані до нього матеріали, включаючи витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань щодо кримінального провадження, у рамках якого подано клопотання.

За змістом клопотання, слідчим відділенням ВП № 2 Обухівського РУП ГУ НП в Київській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні, відомості щодо якого внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000030 16 лютого 2023 року, за фактами заволодіння ОСОБА_3 як фізичною особою-підприємцем чужим майном шляхом обману (шахрайство); складання та видачі завідомо підроблених офіційних документів, які посвідчують певні факти, що мають юридичне значення та надають певні права; використання завідомо підробленого документа, вчиненими при проведенні капітального ремонту покрівлі амбулаторії загальної практики сімейної медицини у селі Шандра Обухівського району Київської області.

В ході досудового розслідування до підозрюваного у кримінальному провадженні прокурором, в інтересах держави, заявлено цивільний позов.

Прокурором отримана інформація про наявність у особи, яка набула статусу підозрюваного у кримінальному провадженні, на праві власності нерухомого майна.

З метою забезпечення заявленого цивільного позову, прокурором заявлено вимоги про арешт матеріальних об`єктів у виді частини нежитлових будівель, незавершених будівництвом : літ «А» -68% готовності, «Б» - 57 % готовності, що розташовані по АДРЕСА_1 .

За змістом клопотання, підставою для накладення арешту на майно підозрюваного, є забезпечення цивільного позову, заявленого прокурором у кримінальному провадженні до підозрюваного, який в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану вчиненими ним протиправними діями. Метою накладення арешту на майно, є відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення.

Обґрунтування необхідності арешту полягає в тому, що в разі визнання підозрюваного винним у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень та задоволення поданого прокурором в інтересах держави позову про відшкодування завданої кримінальним правопорушенням шкоди, із ОСОБА_3 на користь держави необхідно буде стягнути кошти в сумі 58 821,98 грн.

Ці обставини стали підставою для внесення клопотання про арешт майна підозрюваного з метою забезпечення можливості стягнення шкоди в дохід держави в разі відмови від добровільного виконання рішення суду.

За положеннями ст. 172 КПК України, клопотання про арешт майна розглядається слідчим суддею, судом не пізніше двох днів з дня його надходження до суду, за участю слідчого та/або прокурора, цивільного позивача, якщо клопотання подано ним, підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, і за наявності - також захисника, законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження. Неприбуття цих осіб у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.

Клопотання слідчого, прокурора, цивільного позивача про арешт майна, яке не було тимчасово вилучене, може розглядатися без повідомлення підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, їх захисника, представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо це є необхідним з метою забезпечення арешту майна.

В судове засідання прокурор, не з`явився, подав до суду клопотання про розгляд справи в його відсутності. Його неявка не перешкоджає розгляду клопотання.

Звертаючись з клопотанням, прокурор вказав, що підозрюваний може вчинити дії з відчуження належного йому майна, просив розглянути клопотання без участі підозрюваного.

З огляду на повідомлені прокурором обставини, з метою забезпечення арешту майна, власник майна, про арешт якого заявлено клопотання, в судове засідання не викликався, розгляд клопотання здійснено без повідомлення підозрюваного, щодо якого здійснюється провадження.

Дослідивши мотиви клопотання та дані доданих до клопотання письмових доказів, слідчий суддя дійшов таких висновків.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою, гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Відповідно до пункту сім частини другої ст. 131 КПК України, арешт майна є одним із видів заходів забезпечення кримінального провадження. Пунктом 1 частини третьої статті 132 КПК України передбачено, що застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження.

Згідно зі ст.ст. 94, 132, 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя повинен врахувати правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього спеціальної конфіскації, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.

Відповідні дані мають міститися і у клопотанні слідчого, який звертається з проханням про арешт майна, оскільки згідно зі статтею 1 Першого протоколу до Конвенції будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

Згідно положень частини першої ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Пунктом чотири частини другої ст. 170 КПК України встановлено, що арешт майна допускається, в тому числі, з метою відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Частиною шостою даної норми встановлено, що у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, фізичної чи юридичної особи, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями (бездіяльністю) підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності обґрунтованого розміру цивільного позову у кримінальному провадженні, а так само обґрунтованого розміру неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, щодо якої здійснюється провадження.

У разі задоволення цивільного позову або стягнення з юридичної особи розміру отриманої неправомірної вигоди суд за клопотанням прокурора, цивільного позивача може вирішити питання про арешт майна для забезпечення цивільного позову або стягнення з юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, доведеного розміру отриманої неправомірної вигоди до набрання судовим рішенням законної сили, якщо таких заходів не було вжито раніше.

За правилами частини десятої ст. 170 КПК України, арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, віртуальні активи, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Слідчим суддею встановлено наступні обставини.

Слідчим відділенням ВП № 2 Обухівського РУП ГУ НП в Київській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні, відомості щодо якого внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000030, за фактами заволодіння грошовими коштами Миронівської міської ради, виділеними на капітальний ремонт покрівлі амбулаторії загальної практики сімейної медицини села Шандра, приміщення якої розташоване по АДРЕСА_2 , шляхом внесення в первинні облікові документи завищених обсягів виконаних робіт та використаних матеріалів, які фактично виконані та використані не були; складання та видачі завідомо підроблених офіційних документів, які посвідчують факти виконання/невиконання робіт; використання завідомо підроблених документів.

В ході досудового розслідування встановлено, що 17 листопада 2022 року Комунальне некомерційне підприємство Миронівської міської ради «Миронівський центр первинної медико-санітарної допомоги» уклало з ФОП ОСОБА_3 договір підряду № 260/2022 на капітальний ремонт покрівлі амбулаторії загальної практики сімейної медицини села Шандра на загальну суму 1 121 420, 21 грн., строк дії договору до 31 грудня 2022 року.

В ході досудового розслідування встановлено, що роботи за договором не були виконані в повному об`ємі, належні матеріали не були використані.

12 березня 2024 року ОСОБА_3 , який є фізичною особою-підприємцем, повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст.190, ч. 2 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України.

ОСОБА_3 підозрюється в тому, що достовірно знаючи про невідповідність виконаних робіт проектно-кошторисній документації, склав та підписав документи, які підтверджували виконання будівельних робіт та їх вартість, до яких вніс завідомо неправдиві відомості про заміну кроквяних ніг із брусів вартістю 10 418,53 грн, про встановлення брусів обрізних з хвойних порід вартістю 4 421,82 грн, про нанесення покриття з вогнезахисного матеріалу «Антипірен ДСА-1» на горизонтальні та вертикальні поверхні дерев`яних конструкцій вартістю 43 981,63 грн, із завищенням об`ємів, вартості виконаних робіт та використаних матеріалів на суму 58 821,98 грн, що фактично виконаними та наданими у зазначених обсягах станом на дату підписання довідки та акту не були, подав зазначені документи генеральному директору КНП ММР «Миронівський центр первинної медико-санітарної допомоги» з метою подальшого перерахування на рахунок ФОП ОСОБА_3 грошових коштів в обумовленій розробленою на виконання умов договору кошторисною документацією у сумі 378 740,99 грн, з яких за фактично невиконані роботи в сумі 58 821,98 грн.

На підставі складених документів, які містили недостовірну інформацію, здійснено перерахування грошових коштів в сумі 378 740,99 грн, з яких 58 821,98 грн є вартістю фактично невиконаних робіт за договором та матеріальною шкодою (збитком), спричиненим Миронівській міській раді. Після надходження на розрахунковий рахунок грошових коштів за роботи, які не були виконані, ОСОБА_3 ймовірно заволодів чужим майном шляхом обману, а саме бюджетними коштами у сумі 58821,98 грн, чим заподіяв державі в особі Миронівської міської ради Обухівського району Київської області майнової шкоди на вказану суму.

18 березня 2024 року у кримінальному провадженні, в порядку ст. 128 КПК України, в інтересах держави в особі Миронівської міської ради, до підозрюваного ОСОБА_3 прокурором заявлено цивільний позов про стягнення шкоди, заподіяної кримінальним правопорушенням, в сумі 58 821,98 грн.

Положеннями ст.ст. 2, 7 КПК України визначені завдання кримінального судочинства, відповідно до яких, зміст і форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких зокрема відносяться: верховенство права, недоторканність права власності, забезпечення права на захист, доступ до правосуддя, забезпечення права на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності.

Відповідно до норм глав 10 та 17 КПК України, правові підстави, з яких вноситься клопотання про накладення арешту, та, відповідно, накладається арешт слідчим суддею, мають співвідноситися з обставинами кримінального провадження.

Згідно із частиною першою ст. 173 КПК України, слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

Обов`язок доведення необхідності застосування цього засобу забезпечення та цілі накладення арешту на майно перед слідчим суддею покладено на прокурора, слідчого.

Застосування заходу забезпечення кримінального провадження у виді арешту майна повинно мати законні підстави та мету, а також бути пропорційним публічному інтересу.

Враховуючи мету арешту майна, вартість майна, яке належить арештувати з метою забезпечення цивільного позову, має бути співмірною з розміром шкоди, завданої кримінальним правопорушенням.

Слідчий суддя вважає наявними підстави для арешту майна, з огляду на обставини кримінального правопорушення. Такий арешт відповідає меті забезпечення заявленого у кримінальному провадженні цивільного позову та, відповідно, відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення, розмір якої склав 58 821,98 грн.

Прокурор надала докази належності підозрюваному нерухомого майна у виді частки нежитлових будівель, незавершених будівництвом : літ «А» - 68% готовності, «Б» - 57 % готовності, що розташовані по АДРЕСА_1 . Загальна вартість нерухомого майна складає 76 873 грн.

Вартість належної підозрюваному на праві приватної спільної часткової власності частки майна не перевищує суми заявленого прокурором цивільного позову.

На підтвердження цих обставин прокурором до клопотання додано Інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта № 369810911 від 14 березня 2024 року.

Слідчий суддя дійшов висновку про наявність правових підстав для арешту належного підозрюваному нерухомого майна з метою забезпечення заявленого цивільного позову.

Завданням арешту майна у даному кримінальному провадженні є запобігання можливості його перетворення чи відчуження, оскільки існують відповідні ризики.

Потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси співвласника майна, з метою попередження наведених ризиків.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження, слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Обставини, які досліджені під час розгляду клопотання та оцінені відповідно до вимог статті 94 КПК України, свідчать про обґрунтованість клопотання арешту належного підозрюваному нерухомого майна у виді 1/2 частини нежитлових будівель.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 110, 170-172, 309, 372 КПК України, слідчий суддя

П О С Т А Н О В И В :

Клопотання прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_4 про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000030, відомості щодо якого внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 16 лютого 2023 року за ч. 1 ст. 190, ч. 2 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України, задовольнити.

Накласти арешт на належне підозрюваному у кримінальному провадженні ОСОБА_3 на праві приватної спільної часткової власності нерухоме майно у виді частки нежитлових будівель, незавершених будівництвом : літ «А» - 68% готовності, «Б» - 57 % готовності, що розташовані по АДРЕСА_1 .

Ухвала про арешт майна підлягає негайному виконанню та виконується слідчим, прокурором.

Підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1