Справа № 301/3391/23
Закарпатський апеляційний суд
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
05.06.2024 м. Ужгород
Закарпатський апеляційний суд у складі суддів: ОСОБА_1 (головуючого), ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , за участю секретаря судових засідань ОСОБА_4 , представника власника майна - адвоката ОСОБА_5 , розглянув у відкритому судовому засіданні матеріали судового провадження № 11-сс/4806/533/23 за апеляційною скаргою прокурора Іршавського відділу Хустської окружної прокуратури ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Іршавського районного суду Закарпатської області від 02.10.2023.
Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_8 , перебуваючи на посаді голови Довжанської сільської ради народних депутатів Іршавського (теперішня назва - Хустського) району, Закарпатської області, будучи службовою особою, вчинив зловживання своїм службовим становищем за наступних обставин. У своїй службовій діяльності, він, як представник влади,
Крім того встановлено, що ОСОБА_8 , перебуваючи у 2006 році на посаді голови Довжанської сільської ради народних депутатів Іршавського (теперішня назва - Хустського) району, Закарпатської області, будучи службовою особою органу місцевого самоврядування, використовуючи свої повноваження та пов`язані з цим можливості, діючи умисно, усвідомлюючи протиправність своїх дій, знаходячись в приміщенні сільської ради Іршавського (теперішня назва - Хустського) району, Закарпатської області в с. Довге по вул. Велика, 7, достовірно знаючи, що на сесії 23 скликання Довжанської сільської ради народних депутатів від 18.05.2000 заява ОСОБА_9 про передачу безкоштовно у приватну власність земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських споруд та ведення особистого селянського господарства не розглядалася, рішення за № 9 на вказаній сесії сільської ради щодо передачі їй земельної ділянки не приймалось, умисно склав та видав неправдивий документ, а саме Державний акт про право приватної власності на землю Серії І-ЗК №033154 від 21.08.2002 на її ім`я, згідно якого ОСОБА_9 надано у приватну власність земельну ділянку площею 0,45 га за адресою: АДРЕСА_2 , із цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських споруд ведення
особистого селянського господарства, виконавши в графі голови Довжанської сільської ради народних депутатів - власноручно підпис та скріпив його відтиском гербової печатки Довжанської сільської ради Іршавського району Закарпатської області (печатки нового зразка). Факт підроблення офіційного документу- Державного акту на право приватної власності на землю серії І-ЗК № 033154 від 21.08.2002 підтвержується висновками почеркознавчої та технічної експертиз правовстановлюючого документу на землю. Згідно висновку експерта за результатами проведення судово-почеркознавчої експертизи № 8735 від 28.09.2022 встановлено, що відбиток печатки у графі «Голова Довжанської с. Ради народних депутатів» у державному акті на право приватної власності на землю нанесений не кліше печатки «Довжанська сільська рада Іршавського району Закарпатської області», а еластичною друкарською формою мастичного кліше. Окрім того, згідно висновку експерта за результатами проведення судово-почеркознавчої експертизи № 8735 від 28.09.2022, підпис у графі «Голова Довжанської с. Ради народних депутатів ОСОБА_8 » на внутрішній стороні державного акту на право приватної власності на землю серії І-ЗК № 033154 від 21.08.2002, виданого ОСОБА_9 , яка проживає в АДРЕСА_3 , виконаний ОСОБА_8 .
Згідно інформації з відділу в Іршавському районі ГУ Держгеокадастру в Закарпатській області (згідно листа за № 0-7-0.21-311/101-19 від 10.09.2019) технічна документація щодо земельної ділянки площею 0,45 га, в с. Довге, Іршавського району, урочище «Бурова» з цільовим призначенням «Для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських споруд, та ведення особистого селянського господарства», яка передана у власність ОСОБА_9 у відділі відсутня.
Під час виконання ухвали Іршавського районного суду Закарпатської області від 11.09.2019 про тимчасовий доступ до речей та документів у відділі Іршавського району ГУ Держгеокадастру в Закарпатській області за адресою м. Іршава, пл. Народна, 2 технічної документації, проектів землеустрою щодо земельної ділянки площею 0,45 га, в урочищі «Бурова» с. Довге, яка передана у власність ОСОБА_9 , не знайдено, у зв`язку з чим землевпорядна документація не вилучалась.
В ході досудового розслідування по даному кримінальному провадженню в якості свідка допитано ОСОБА_10 , який пояснив, що з 1994 по березень місяць 2002 року він перебував на посаді голови Довжанської сільської ради народних депутатів зазначивши, що рішення від 18.05.2000 на сесії Довжанської сільської ради про передачу у приватну власність ОСОБА_9 площею 0,45 га, в урочищі «Бурова» органом місцевого самоврядування не приймалось, оскільки щодо земель виділених під паї від КСП Довжанське рішення про розпорядження приймались в 90-х роках.
По даному кримінальному провадженні було проведено огляд виявленого під час обшуку «списку власників земельних ділянок в урочищі « ОСОБА_11 », в ході проведення якого серед зазначених осіб ОСОБА_9 не виявлено.
Оглядом книги записів реєстрації громадян, яким безоплатно передано земельні ділянки у власність Довжанської селищної ради народних депутатів, встановлено, що запис під № 780 щодо реєстрації Державного акту на право приватної власності на земельну ділянку ОСОБА_9 в книзі не міститься, такий відсутній.
Факт підроблення офіційного документу - Державного акту на право приватної власності на землю серії І-ЗК № 033154 від 21.08.2002 підтверджується висновками почеркознавчої та технічної експертиз правовстановлюючого документу на землю.
Згідно висновку експерта за результатами проведення судово-почеркознавчої експертизи № 8736 від 28.09.2022 встановлено, що відбиток печатки у графі «Голова Довжанської с. Ради народних депутатів» у державному акті на право приватної власності на землю нанесений не кліше печатки «Довжанська сільська рада Іршавського району Закарпатської області», а еластичною друкарською формою мастичного кліше.
Окрім того, згідно висновку експерта за результатами проведення судово-почеркознавчої експертизи № 8735 від 28.09.2022, підпис у графі «Голова Довжанської с. Ради народних депутатів ОСОБА_8 » на внутрішній стороні державного акту на право приватної власності на землю Серії І-ЗК №033154 від 21.08.2002, виданого ОСОБА_9 , яка проживає в АДРЕСА_3 , виконаний ОСОБА_8 .
Виходячи із вищенаведеного встановлено, що громадянці ОСОБА_9 безпідставно виділили у приватну власність земельну ділянку площею 0,45 га, з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування індивідуального житлового будинку та господарських споруд, та ведення особистого селянського господарства, згідно з Державним актом на право приватної власності серії НОМЕР_1 , чим незаконно вилучили її із земель запасу Довжанської сільської ради та заподіяли державним інтересам в особі органу місцевого самоврядування матеріальну шкоду, яка згідно висновку про вартість об`єкта оцінки становить 118 125 грн.
Також досудовим розслідування встановлено, що ОСОБА_9 , будучи власником земельної ділянки площею 0,45 га, яка розташована в урочищі «Бурова» АДРЕСА_1 (згідно з Державним актом на право приватної
обслуговування будівель торгівлі, в тому числі, із забороною державним органам та органам нотаріату здійснювати будь-які реєстраційні дії, у тому числі і реєстрацію (перереєстрацію), пов`язану з відчуженням, зміною, поділом, заставою або іншим видом зміни власників цих земельних ділянок.
Ухвала слідчого судді мотивована тим, що підстави для задоволення клопотання слідчого відсутні. Слідчим суддею встановлено, що слідчий просить накласти арешт на земельні ділянки, зокрема з метою забезпечення збереження речових доказів, відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди. Однак, слідчим у поданому клопотанні, з посиланням на належні та допустимі докази, не обґрунтовано існування ризику втрати вказаного майна, як речового доказу, у випадку не накладення арешту. Земельні ділянки, про арешт яких просить слідчий, як матеріальний об`єкт, не можуть бути знищені чи спотворені внаслідок володіння, користування та розпорядження ними, відтак вони не можуть бути позбавлені тих її характеристик, внаслідок яких ці земельні ділянки визнані речовими доказами у кримінальному провадженні. Щодо посилання слідчого на необхідність накладення арешту з метою відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), то слідчим до клопотання не додано доказів звернення до суду з відповідним цивільним позовом. Згідно інформаційної довідки № 348688071 від 02.10.2023 на земельній ділянці з кадастровим номером :02:001:0074 площею 0,21 га, побудована автозаправна станція, згідно інформаційної довідки № 348693911 від 02.10.2023 на земельній ділянці з кадастровим номером :08:001:0030 площею 0,24 га побудований комплекс обслуговування (автомийка), у зв`язку з чим накладення арешту на вказані ділянки із встановленням заборони на користування та розпорядження цими ділянками є суттєвим обмеженням права на мирне володіння та користування майном, на свободу підприємницької діяльності, що не відповідатиме вимогам Конвенції, практики Європейського суду з прав людини та завданням кримінального процесу та може призвести до зупинення (закриття) бізнесу, що не враховано слідчим та ніяким чином не обґрунтовано у клопотанні. Крім того, ні саме клопотання про арешт, ні додані до нього документи не містять будь-яких відомостей на обґрунтування того, що потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання в права і свободи особи, про який йдеться в клопотанні слідчого. Накладення арешту на земельну ділянку з кадастровим номером :02:001:0074 площею 0,21 га та на земельну ділянці з кадастровим номером :08:001:0030 площею 0,24 га, призведе до істотного порушення прав ТОВ «Веселий Лабіринт» та ОСОБА_7 як власників цих ділянок, що не відповідатиме критеріям розумності та співмірності, на необхідності дотримання яких неодноразово наголошував ЄСПЛ та Верховний Суд. Оскільки обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000526 направлено до Іршавського районного суду, досудове розслідування у цьому провадженні закінчене, отже питання накладення арешту на майно може бути розглянуто тільки судом під час судового розгляду цього кримінального провадження. Враховуючи вищенаведене, слідчий суддя доходить висновку, що у задоволенні клопотання прокурора про арешт майна необхідно відмовити.

В апеляційній скарзі прокурор вказує на те, що ухвала слідчого судді є необґрунтованою, і такою, що підлягає скасуванню. Стверджує, що слідчий суддя безпідставно відмовив у задоволенні клопотання про накладення арешту на майно. Приймаючи рішення про відмову у задоволенні клопотання про накладення арешту на майно слідчий суддя не взяв до уваги те, що у кримінальному провадженні 28.09.2023 винесено постанову про визнання потерпілим юридичну особу Довжанську сільську раду Хустського району, оскільки через неправомірні дії її колишнього голови - ОСОБА_8 завдано шкоду державі в особі територіальної громади Довжанської

-7-

сільської ради, інтереси і майнові права якої, на даний час є порушеними та невідновленими. Так, з володіння Довжанської сільської ради незаконно вибула земельна ділянка комунальної власності площею 0, 45 га. При цьому, потерпіла особа наділена правом клопотати про відновлення своїх прав у судовому порядку, у тому числі за допомогою заходів цивільно-правового характеру. Окрім того, Хустською окружною прокуратурою до винуватої особи буде пред`явлено позов для забезпечення відшкодування завданої державним інтересам шкоди в розмірі 118125 грн. Всі підстави є вважати, що власником земельних ділянок ОСОБА_7 можуть вживатися заходи щодо їх подальшого незаконного використання, перетворення, зокрема поділу, розпорядження та відчуження на користь третіх осіб виникла необхідність у накладенні арешту на вказане у клопотанні слідчого майно, з метою збереження речового доказу у кримінальному провадженні, а також забезпеченні відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення. Просить ухвалу слідчого судді скасувати, постановити нову, якої задовольнити клопотання слідчого.

Судове провадження розглядається за відсутності прокурора, неявка якого з урахуванням положень ч. 4 ст. 405 КПК України не перешкоджає його розгляду. При цьому враховується, що прокурор належним чином повідомлений про час та місце розгляду апеляційної скарги на ухвалу слідчого судді, а також те, що від прокурора не надходили заяви чи клопотання про відкладення розгляду судового провадження на інший термін та відомості про поважність причин його неявки.

Заслухавши доповідь судді про зміст ухвали, вимоги і доводи, викладені в апеляційній скарзі, пояснення представника власника майна - адвоката ОСОБА_5 , який заперечив щодо задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали судового провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційна скарга прокурора Іршавського відділу Хустської окружної прокуратури ОСОБА_6 не підлягає задоволенню з таких підстав.

За змістом конституційних норм та положень кримінального процесуального законодавства тягар доведеності обґрунтованості тверджень клопотань про необхідність накладення арешту на майно, покладений на органи досудового розслідування, - ініціаторів клопотань та прокурора.

Відповідно до ст. 23 КПК України, кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом. Під час кримінального провадження функції державного обвинувачення, захисту та судового розгляду не можуть покладатися на один і той самий орган чи службову особу. Підтримання державного обвинувачення у суді здійснюється прокурором. Захист здійснюється підозрюваним або обвинуваченим, його захисником або законним представником. Суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків, а відповідно до ст. 26 КПК України, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом. Слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень.

Відповідно до ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб,

-8-

конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов ) чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди. У випадку передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

У випадку передбаченому пунктом 2 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або третьої особи за наявності достатніх підстав вважати, що майно підлягатиме спеціальній конфіскації у випадках передбачених Кримінальним кодексом України.

У випадку передбаченому пунктом 3 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках передбачених Кримінальним кодексом України може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правого характеру у виді конфіскації майна.

У випадку передбаченому пунктом 4 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, фізичної або юридичної особи, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду завдану діями (бездіяльністю) підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або неосудної особи, яка вчинила суспільно-небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності обґрунтованого розміру цивільного позову в кримінальному провадженні, а так само обґрунтованого розміру неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, щодо якої здійснюється провадження.

Відповідно до ст. 173 КПК України слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу, а відповідно до ч. 5 ст. 132 КПК України під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді або суду докази обставин, на які вони посилаються.

Колегія суддів уважає, що при розгляді клопотання про накладення арешту на земельні ділянки з кадастровими номерами :02:001:0074 площею 0,21 га та :08:001:0030 площею 0,24 га, слідчим суддею належним чином були враховані вимоги Конституції України, кримінального процесуального закону та принцип верховенства права, закладені в Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод та Рішеннях Європейського Суду з прав людини, ретельно перевірені доводи клопотання й постановлено судове рішення, яке з огляду на вказані норми права визнається законним та обґрунтованим.

Дослідивши матеріали судового провадження, колегія суддів приходить до висновку про те, що, відмовивши в задоволенні клопотання слідчого про накладення арешту на земельні ділянки з кадастровими номерами :02:001:0074 площею 0,21 га та :08:001:0030 площею 0,24 га, слідчий суддя при розгляді клопотання та прийнятті судового рішення взяла до уваги

-9-

положення ч. 5 ст. 132, ст. ст. 170-173 КПК України, дала належну оцінку як доводам клопотання, так і фактичним обставинам, на підставі яких прокурор вніс клопотання. Зокрема, проаналізувавши доводи клопотання, апеляційний суд вважає, що слідчий суддя дала належну оцінку фактичним обставинам, викладеним у клопотанні та дійшла вірного висновку про те, що надані прокурором матеріали не є достатніми для застосування у даному кримінальному провадженні такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна.

Як вірно встановлено слідчим суддею, у поданому клопотанні не обґрунтовано, з посиланням на належні та допустимі докази, існування ризику втрати вказаного майна, як речового доказу, у випадку не накладення арешту.

При цьому, апеляційний суд погоджується з висновком слідчого судді про те, що земельні ділянки, про арешт яких просить слідчий, як матеріальний об`єкт, не можуть бути знищені чи спотворені внаслідок володіння, користування та розпорядження ними, відтак вони не можуть бути позбавлені тих її характеристик, внаслідок яких ці земельні ділянки визнані речовими доказами у кримінальному провадженні.

Разом з тим, апеляційний суд вважає, що слідчий суддя обґрунтовано не взяла до уваги доводи слідчого про те, що необхідність накладення арешту на земельні ділянки є необхідним з метою відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), пославшись на те, що до клопотання не додано доказів звернення до суду з відповідним цивільним позовом. Не додано таких доказів прокурором і під час перебування матеріалів за клопотанням слідчого про арешт майна у провадженні апеляційного суду.

Крім того, апеляційний суд вважає, що слідчий суддя дала належну оцінку тим фактам, що згідно інформаційної довідки № 348688071 від 02.10.2023 на земельній ділянці з кадастровим номером :02:001:0074 площею 0,21 га, побудована автозаправна станція, а на земельній ділянці з кадастровим номером :08:001:0030 площею 0,24 га згідно інформаційної довідки № 348693911 від 02.10.2023 побудований комплекс обслуговування (автомийка),

У зв`язку з чим, апеляційний суд погоджується з висновком слідчого судді про те, що накладення арешту на вказані ділянки із встановленням заборони на користування та розпорядження цими ділянками є суттєвим обмеженням права на мирне володіння та користування майном, на свободу підприємницької діяльності, що не відповідатиме вимогам Конвенції, практики Європейського суду з прав людини та завданням кримінального процесу та може призвести до зупинення (закриття) бізнесу, що не враховано слідчим та жодним чином не обґрунтовано у клопотанні.

Обгрунтованим і таким, що знаходить своє підтвердження є і висновок слідчого судді про те, що ні саме клопотання про арешт, ні додані до нього документи не містять будь-яких відомостей на обґрунтування того, що потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання в права і свободи особи, про який йдеться в клопотанні слідчого, а накладення арешту на земельні ділянки з кадастровим номером :02:001:0074 площею 0,21 га та з кадастровим номером :08:001:0030 площею 0,24 га, призведе до істотного порушення прав ТОВ «Веселий Лабіринт» та ОСОБА_7 , як власників цих ділянок, що не відповідатиме критеріям розумності та співмірності, на необхідності дотримання яких неодноразово наголошував ЄСПЛ та Верховний Суд.

Також слідчий суддя при постановленні судового рішення обґрунтовано врахувала те, що оскільки обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000526 направлено до Іршавського районного суду Закарпатської області, досудове розслідування у цьому провадженні закінчене, отже питання накладення арешту на майно може бути розглянуто тільки судом під час судового розгляду цього кримінального провадження.

-10-

За таких обставин, апеляційний суд також вважає, що органом досудового розслідування не наведено достатніх і належних доказів тих обставин, які є визначальними та необхідними для накладення арешту на майно, не доведено існування ризиків, визначених у абзаці 2 частини 1 статті 170 КПК України, або достатність підстав уважати, що такі ризики можуть мати місце, належним чином не обґрунтовано мету застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження.

При цьому, апеляційний суд також вважає, що в матеріалах провадження немає будь-яких відомостей на обґрунтування того, що потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні, завдяки чому може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий звернувся із клопотанням про накладення арешту на конкретне майно. При цьому колегія суддів констатує, що прокурором не обґрунтовано доводи про те, яким чином не накладення арешту на вищевказані земельні ділянки унеможливить повне, всебічне та об`єктивне з`ясування обставин діяння, у рамках кримінального провадження № 0000526 за ч. 2 ст. 364 та ч. 1 ст. 366 КК України.

Також апеляційний суд бере до уваги і те, що будь-які докази, які б підтверджували можливість відчуження майна тощо, в органа досудового розслідування відсутні, що у свою чергу свідчить і про те, що клопотання базується на припущеннях за усіма, наведеними у ньому позиціями.

Доводи апеляційної скарги про те, що є наявними всі підстави вважати, що власником земельних ділянок ОСОБА_7 можуть вживатися заходи щодо їх подальшого незаконного використання, перетворення, зокрема поділу, розпорядження та відчуження на користь третіх осіб, а тому виникла необхідність у накладенні арешту на вказане у клопотанні слідчого майно, з метою збереження речового доказу у кримінальному провадженні, а також забезпеченні відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення, - апеляційний суд відхиляє як такі, що не знайшли свого підтвердження та спростовуються наведеними вище судженнями, оскільки такі обставини не доведені жодними доказами..

Доводи апеляційної скарги прокурора про те, що у кримінальному провадженні 28.09.2023 винесено постанову про визнання потерпілим юридичну особу Довжанську сільську раду Хустського району, оскільки через неправомірні дії її колишнього голови - ОСОБА_8 завдано шкоду державі в особі територіальної громади Довжанської сільської ради, інтереси і майнові права якої, на даний час є порушеними та невідновленими, - апеляційний суд відхиляє як такі, що жодним чином не спростовують висновків слідчого судді про відмову в задоволенні клопотання про накладення арешту на земельні ділянки, і у свою чергу не дають підстав для накладення арешту на ці земельні ділянки.

Зз цих підстав, апеляційний суд не бере до уваги і доводи апеляційної скарги про те, що з володіння Довжанської сільської ради незаконно вибула земельна ділянка комунальної власності площею 0, 45 га, при цьому, потерпіла особа наділена правом клопотати про відновлення своїх прав у судовому порядку, у тому числі за допомогою заходів цивільно-правового характеру.

Доводи апеляційної скарги про те, що Хустською окружною прокуратурою до винуватої особи буде пред`явлено позов для забезпечення відшкодування завданої державним інтересам шкоди в розмірі 118125 грн, апеляційний суд до уваги не приймає, оскільки як під час розгляду клопотання про арешт майна, так і з часу внесення прокурором апеляційної скарги на ухвалу слідчого судді, прокурором не надано відомостей про пред`явлення у даному кримінальному провадженні цивільного позову.

Тому, наведені прокурором в апеляційній скарзі доводи апеляційний суд визнає такими, що не можуть слугувати підставами для накладення арешту на майно, а відтак і клопотання про необхідність накладення арешту на майно є необґрунтованим, таким,

-11-

що не узгоджується з положеннями кримінального процесуального закону та фактичними обставинами, на підставі яких прокурор вніс клопотання.

При цьому, колегія суддів уважає, що слідчим суддею вірно оцінено розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, наслідки арешту майна для третіх осіб.

На інші дані, які б могли вплинути на законність та обґрунтованість судового рішення, та які б могли слугувати безумовною підставою для його скасування, в апеляційній скарзі не вказується, і такі в матеріалах судового провадження відсутні.

Тому, колегія суддів уважає, що накладення арешту на належні ОСОБА_7 земельні ділянки, з викладених у клопотанні та апеляційній скарзі мотивів не ґрунтується на положеннях вказаних вище норм Кримінального процесуального кодексу України та фактичних обставинах кримінального провадження, у зв`язку з чим, як клопотання, так і апеляційна скарга задоволенню не підлягають.

Разом з тим, колегія суддів уважає, що відмова у задоволенні клопотання слідчого є ефективним засобом юридичного захисту від можливого свавілля правоохоронних органів щодо майна, про що констатується у рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Зосимов проти України».

З огляду на наведене вище, колегія суддів дійшла висновку про те, що підстав для задоволення апеляційної скарги не має, а тому, з огляду на положення ч. 3 ст. 407 КПК України, ухвалу слідчого судді як законну та обґрунтовану необхідно залишити без змін.

Приймаючи рішення колегія суддів бере до уваги положення ст. 26 КПК України, зокрема, те, що сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та в спосіб, передбачених цим Кодексом; ст. 404 цього Кодексу в частині перегляду судового рішення в межах апеляційної скарги; положення ст. ст. 220, 317 цього ж Кодексу про те, що саме за клопотанням учасників процесу сторони обвинувачення чи захисту (прокурора, потерпілого, обвинуваченого, підозрюваного чи їхніх захисника) апеляційний суд визначає необхідність дослідження тих чи інших доказів для з`ясування фактичних обставин справи; що прокурором до апеляційної скарги не додані будь-які докази (документи), які б істотно могли вплинути на висновки слідчого судді чи спростувати їх, а не з`явившись на апеляційної скарги прокурор позбавив себе можливості у доведенні та наданні відповідних доказів у підтвердження доводів як клопотання, так і апеляційної скарги.

Керуючись 404, 405, 407, 418, 419, 422 КПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу прокурора Іршавського відділу Хустської окружної прокуратури ОСОБА_6 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Іршавського районного суду Закарпатської області від 02.10.2023, якою відмовлено у задоволенні клопотання слідчого про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні № 0000526, внесеному 19.09.2023 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 364, ч. 1 ст. 366 КК України, без змін.

Ухвала апеляційного суду оскарженню касаційним порядком не підлягає.

Судді