Справа № 496/5268/23
Провадження № 1-кп/496/49/24
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 червня 2024 року Біляївський районний суд

Одеської області

в складі головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

захисника ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_5

розглянувши у закритому судовому засіданні в залі суду клопотання прокурора Одеської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону ОСОБА_6 про продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_5 , за матеріалами кримінального провадження № 0000069 від 09.03.2023 року,

В С Т А Н О В И В:

В провадженні Біляївського районного суду Одеської області знаходиться кримінальне провадження № 0000069 за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 15 ч. 4 ст. 152, ч. 1 ст. 126 КК України.

До суду надійшло клопотання прокурора Одеської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону ОСОБА_6 про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_5 , на 60 днів, без визначення розміру застави.

Клопотання прокурор обґрунтовує тим, що ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 15, ч. 4 ст. 152, ч. 1 ст. 126 КК України. Кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 15 ч. 4 ст. 152 КК України відповідно до ч.6 ст.12 КК України, відноситься до категорії особливо тяжких, за яке законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від десяти до п`ятнадцяти років. Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 29.03.2023 року обвинуваченому ОСОБА_5 був обраний запобіжний захід у виді тримання під вартою, який був продовжений в ході судового розгляду. Строк тримання під вартою обвинуваченого, згідно ухвали суду від 11.04.2024 року, закінчується 09.06.2024 року о 24:00 год, однак судове провадження не закінчено, ризики, передбачені п. п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, не зменшилися, а тому строк дії запобіжного заходу необхідно продовжити.

Прокурор ОСОБА_3 у судовому засіданні клопотання підтримав, просив продовжити строк тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_5 , на 60 днів, без визначення розміру застави.

Захисник ОСОБА_4 в судовому засіданні заперечувала проти задоволення вказаного клопотання прокурора, посилаючись на його необґрунтованість і просила обрати обвинуваченому більш м`який запобіжний захід у виді домашнього арешту. Послалася на ту обставину, що обвинувачений проживає в АДРЕСА_1 , має сім`ю, є військовослужбовцем, не має наміру переховуватися і впливати на свідків та потерпілу у кримінальному провадженні.

Обвинувачений ОСОБА_5 в судовому засіданні підтримав думку захисника. Пояснив суду, що наміру переховуватися не має, має постійне місце проживання, є військовослужбовцем. Щодо впливу на свідків та потерпілу вважає це припущенням сторони обвинувачення.

Вислухавши думку учасників судового провадження, суд приходить до наступного.

Відповідно до ч.1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Згідно ч.1 ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Відповідно до п. 219 Рішення ЄСПЛ у справі "Нечипорук і Йонкало проти України" суд зазначив, що питання про те, чи є тривалість тримання під вартою розумною, не можна вирішувати абстрактно. Наявність підстав для залишення обвинуваченого під вартою слід оцінювати в кожній справі з урахуванням її особливостей. Продовжуване тримання під вартою може бути виправданим заходом у тій чи іншій справі лише за наявності чітких ознак того, що цього вимагає справжній інтерес суспільства, який, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважує інтереси забезпечення права на свободу (рішення у справі "Єчюс проти Литви").

Стосовно загрози втечі особи, практика ЄСПЛ виходить з того, що тяжкість покарання, якому може бути підданий обвинувачений, можна законно розглядати, як таку, що може спонукати його до втечі. Для того, щоб ця обставина мала реальний характер, потрібно враховувати наявність інших обставин, а саме: характеристики особи, її моральний облік, місце проживання, професію, прибуток, сімейні зв`язки, будь-які зв`язки з іншою країною, або наявність зв`язків в іншому місці.

Згідно ухвали суду від 11.04.2024 року строк запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 продовжений до 09.06.2024 року. При обранні запобіжного заходу ОСОБА_5 та продовженні строку запобіжного заходу було встановлено, що наявні ризики, передбачені п.п.1, 3, 5 ч.1 ст. 177 КПК України.

У відповідності до ст. 199 КПК України строк запобіжного заходу у виді тримання під вартою може бути продовжений, якщо наявні обставини, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою.

З часу обрання обвинуваченому запобіжного заходу і до розгляду клопотання прокурора про його продовження, встановлені раніше ризики, передбачені ч.1 ст. 177 КПК України, які стали підставою для обрання запобіжного заходу, не зменшилися.

Судом встановлено, що ОСОБА_5 зареєстрований на території Одеського району Одеської області, є військовослужбовцем військової служби під час мобілізації, разом з цим суду не надані відомості, які б свідчили про наявність у нього міцних соціальних зв`язків, він обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від десяти до п`ятнадцяти років, раніше притягувався до кримінальної відповідальності. Ці обставини дають суду достатні підстави вважати, що обвинувачений може здійснити спроби переховування від суду з метою уникнення від кримінальної відповідальності та вчинити інше кримінальне правопорушення.

Вирішуючи питання щодо існування ризику переховування обвинуваченого від органу досудового розслідування та суду, суд враховує відсутність міцних соціальних зв`язків обвинуваченого та суворість покарання у разі визнання винуватим.

Що стосується ризику, передбаченого п.3 ч.1 ст. 177 КПК України, суд вважає, що цей ризик також знайшов своє підтвердження у судовому засіданні, оскільки потерпілі та свідки є малолітніми та неповнолітніми особами, обвинуваченому відомі їх анкетні дані, місце проживання.

Доказів зменшення чи зникнення ризиків, передбачених п.п.1,3,5 ч.1 ст. 177 КПК України, для застосування стосовно обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, суду не надано.

Враховуючи викладене, суд вважає, що наявні обставини, які виправдовують тримання обвинуваченого під вартою і приходить до висновку про задоволення клопотання прокурора і продовження строку запобіжного заходу на 60 днів, а саме з 06.06.2024 року по 04.08.2024 року, з утриманням в ДУ «Одеський слідчий ізолятор».

Разом з тим, враховуючи передбачені ч. 4 ст. 183 КПК України обставини, зокрема те, що ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні злочину із застосуванням насильства, суд не визначає заставу.

Керуючись ст.ст. 183, 199, 331 КПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання прокурора Одеської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону ОСОБА_6 про продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_5 задовольнити.

Продовжити строк запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на 60 днів, а саме: з 06.06.2024 року по 04.08.2024 року і утримувати його в ДУ «Одеський слідчий ізолятор».

Ухвала може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня проголошення безпосередньо до Одеського апеляційного суду.

Суддя ОСОБА_1