Справа № 461/2580/24 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/368/24 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 квітня 2024 року Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченої ОСОБА_7 ,

захисника - адвоката ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові у режимі відео конференції апеляційну скаргу захисника обвинуваченої ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_8 на ухвалу Галицького районного суду м. Львова від 01 квітня 2024 року про продовження строку тримання під вартою,

встановила:

вищевказаною ухвалою задоволено клопотання прокурора та продовжено обвинуваченій ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 , строк тримання під вартою на 60 днів, тобто до 30 травня 2024 року включно, без визначення розміру застави.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, захисник обвинуваченої ОСОБА_7 - адвокат ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу, у якій просить ухвалу Галицького районного суду м. Львова від 27 лютого 2024 року скасувати та постановити нову, якою визначити обвинуваченій ОСОБА_7 розмір застави.

В обґрунтування апеляційних вимог покликається на те, що суд не врахував усіх обставин справи та прийняв ухвалу, якою порушив права обвинуваченої, хоча існували усі підстави для визначення розміру застави.

Вважає, що зазначення в клопотанні про продовження строку тримання під вартою та рішенні суду, ухваленому за результатами його розгляду, стандартного переліку ризиків, без викладу обставин, на підставі яких вони дійшли висновків про їх наявність, є недостатнім, оскільки такий підхід не відповідає принципу захисту від свавілля, який є невід`ємною складовою законного утримання особи під вартою.

Заслухавши доповідь судді, пояснення захисника ОСОБА_8 , обвинуваченої ОСОБА_7 на підтримку апеляційної скарги, думку прокурора ОСОБА_6 , яка вважає ухвалу суду законною та обґрунтованою, обговоривши наведені в апеляційній скарзі доводи та дослідивши матеріали контрольного провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Частиною 1 ст. 404 КПК України визначено, що суд апеляційної інстанції переглядає судове рішення в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ч. 3 ст. 315 КПК України під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити, продовжити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом II цього Кодексу.

Відповідно до ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених ч. 5 ст. 176 цього Кодексу.

Як вбачається з наданих суду матеріалів, на розгляді Галицького районного суду м. Львова перебуває обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000520 від 03 лютого 2024 року щодо ОСОБА_7 за ч. 3 ст. 307 КК України. Ухвалою слідчого судді Личківського районного суду м. Львова від 05 лютого 2024 року щодо обвинуваченої ОСОБА_7 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави.

Підставами для обрання запобіжного заходу та продовження строку тримання під вартою стали достатні підстави вважати, що ОСОБА_7 може: переховуватися від суду, оскільки вона обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого кримінального правопорушення, за яке у разі визнання її винною обвинуваченому загрожує покарання до 12 років позбавлення волі з конфіскацією майна; незаконно впливати на свідків; вчинити інше кримінальне правопорушення; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином. Крім цього, враховано особу обвинуваченої ОСОБА_7 , зокрема те, що вона не має постійного місця проживання у м. Львові, не одружена, не має стійких соціальних зв`язків, не працює, раніше судима. При цьому будь-яких даних, які б перешкоджали її утриманню в слідчому ізоляторі немає.

У підготовчому судовому засіданні прокурор ОСОБА_9 звернулася з клопотанням про продовження обвинуваченій ОСОБА_7 строку тримання під вартою.

На думку апеляційного суду, місцевий суд, задовольняючи клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_7 врахував, що будь-яких даних про зменшення чи відсутність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, для застосування відносно обвинуваченої більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою не встановлено, а тому існування зазначених ризиків виправдовує подальше тримання її під вартою.

Наведені прокурором в судовому засіданні підстави для продовження строку тримання під вартою є належним чином обґрунтовані та вмотивовані, ризики, які слугували підставою для обрання запобіжного заходу, станом на сьогодні не змінилися та не зменшилися.

Вирішуючи питання продовження строку тримання під вартою обвинуваченій, суд першої інстанції належно дослідив обставини, з якими закон пов`язує можливість продовження строку тримання під вартою та обґрунтовано дійшов висновку про існування обставин, які перешкоджають судовому розгляду до закінчення дії попередньої ухвали про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Матеріали провадження не містять інших переконливих даних про застереження, які б унеможливлювали перебування обвинуваченого ОСОБА_7 під вартою.

Окрім цього, колегія суддів звертає увагу на те, що серйозність пред`явленого обвинувачення, відповідно до п. 81 рішення ЄСПЛ у справі від 26 липня 2001 року «Ілійков проти Болгарії» (справа №33977/97) є тим фактором, який надає можливість продовжити строк тримання під вартою, оскільки це є один із аспектів при оцінюванні загрози ухилення від слідства чи продовження заняття злочинною діяльністю.

А тому колегія суддів вважає, що прийняте судове рішення не суперечить вимогам ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, так як в справі існують реальні ознаки справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи, а також цілком відповідає практиці Європейського Суду з прав людини, яка свідчить про те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Окрім цього, відповідно до практики Європейського суду з прав людини, особлива тяжкість деяких злочинів, яка викликає негативну реакцію суспільства і соціальні наслідки, виправдовує попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу (рішення у справі "Летельє проти Франції").

Не ґрунтується на матеріалах справи і покликання захисника на необхідність визначення ОСОБА_7 альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави.

Так, згідно з п. 3 ч. 4 ст. 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо особливо тяжкого злочину у сфері обігу наркотичних засобів, їх аналогів або прекурсорів.

Враховуючи, що ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину у сфері обігу наркотичних засобів, їх аналогів або прекурсорів, колегія суддів вважає, що визначення останній альтернативного запобіжного заходу у виді застави є недоцільним.

На думку колегії суддів, саме запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення обвинуваченій ОСОБА_7 розміру застави, забезпечить виконання останньою процесуальних обов`язків у цьому кримінальному провадженні.

Отже, колегія суддів вважає, що ухвала місцевого суду є законною і не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги захисника ОСОБА_8 .

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону при розгляді справи, колегією суддів не встановлено.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419, 422-1 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Ухвалу Галицького районного суду м. Львова від 01 квітня 2024 року щодо ОСОБА_7 залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 - без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

С у д д і :

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4