Справа № 735/716/23 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/4823/447/24
Категорія - ч. 4 ст. 185 КК України Доповідач ОСОБА_2
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 квітня 2024 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Чернігівського апеляційного суду в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

З участю учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника-адвоката ОСОБА_7 , (в режимі відеоконференції),

обвинуваченого ОСОБА_8 , (в режимі відеоконференції),

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Чернігові в порядку дистанційного судового провадження в режимі відеоконференції матеріали кримінального провадження, внесеного 11 березня 2023 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000126, за апеляційними скаргами заступника керівника Чернігівської обласної прокуратури ОСОБА_9 та захисника адвоката ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Коропського районного суду Чернігівської області від 23 лютого 2024 року щодо:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Красний Луч, Луганської області, жителя АДРЕСА_1 , не працюючого, раніше судимого:

16 грудня 1999 року вироком Сосницького районного суду Чернігівської області за ч. 3 ст. 140, ч. 3 ст. 83 КК України до покарання у вигляді 3 років 3 місяців позбавлення волі;

21 січня 2002 року вироком Сосницького районного суду Чернігівської області за ч. 3 ст. 185 України до покарання у вигляді 4 років позбавлення волі;

26 квітня 2006 року вироком Сосницького районного суду Чернігівської області за ч. 1 ст. 162 КК України до покарання у вигляді обмеження волі строком на 1 рік 10 місяців;

09 вересня 2009 року вироком апеляційного суду Чернігівської області за ч. 2 п. 6 ст. 115, ч. 4 ст. 187 КК України до покарання у вигляді 14 років позбавлення волі з конфіскацією майна;

19 травня 2023 року вироком Коропського районного суду Чернігівської області за ч. 4 ст. 185 КК України до покарання у вигляді 6 років позбавлення волі;

18 липня 2023 року вироком Коропським районним судом Чернігівської області за ч. 4 ст. 185 КК України до покарання у вигляді 6 років 4 місяців позбавлення волі,

який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

Вироком Коропського районного суду Чернігівської області від 23 лютого 2024 року ОСОБА_8 визнаний винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України та йому призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 7 років.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України з урахуванням вироку Коропського районного суду Чернігівської області від 19 травня 2023 року, шляхом часткового складання призначених покарань за сукупністю злочинів, призначено ОСОБА_8 остаточне покарання у вигляді позбавлення волі на строк 8 років.

Строк відбуття покарання ухвалено рахувати з дня приведення вироку до виконання.

Стягнуто з ОСОБА_8 на користь держави процесуальні витрати за проведення судової товарознавчої експертизи в розмірі 716 грн. 94 коп.

Питання про речові докази вирішено відповідно до статті 100 КПК України.

Не погоджуючись з вироком суду були подані апеляційні скарги в яких:

- прокурор просить дослідивши дані про особу обвинуваченого скасувати вирок суду в частині призначеного покарання у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність та невідповідністю покарання ступеню тяжкості вчиненого злочину та особі обвинуваченого та ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_8 покарання за ч. 4 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі на строк 7 років, на підставі положень ч. 4 ст. 70 КК України шляхом часткового складання покарання за вироком Коропського районного суду від 18 липня 2023 року, остаточно призначити покарання у виді позбавлення волі на строк 8 років 3 місяці, визначити початок строку відбуття покарання 23 лютого 2024 року та зарахувати у строк покарання період перебування ОСОБА_8 під вартою з 22 травня 2023 року по 23 лютого 2024 року.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначає, що ОСОБА_8 вчинив злочин за даним кримінальним провадженням до постановлення попередніх вироків від 19 травня 203 року та 18 липня 2023 року, однак місцевий суд помилково, при призначенні остаточного покарання, застосовано положення ч. 4 ст. 70 КК України до покарання за вироком Коропського районного суду Чернігівської області від 19 травня 2023 року, хоча воно вже було складено з покаранням за вироком від 18 липня 2023 року. Також вважає, що судом першої інстанції не було враховано знаходження ОСОБА_8 під вартою, а тому вважає, що необхідно було визначити початок строку відбуття покарання з дати ухвалення вироку (23 лютого 2024 року) та згідно положеннями ч. 4 ст. 70, ст.. 72 КК України зарахувати у строк покарання період попереднього ув`язнення та відбуття покарання за вироком Коропського районного суду Чернігівської області від 18 липня 2023 року, а саме з 23 травня 2023 року по 23 лютого 2024 року.

- адвокат ОСОБА_7 в поданій апеляційній скарзі просить скасувати вирок суду та закрити кримінальне провадження щодо його підзахисного на підставі п. 3 ч. 1 ст. 284 КПК України. В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначає, що ОСОБА_8 визнавав свою вину під час досудового розслідування через домовленість з працівниками, однак при судовому провадженні він відмовився брати на себе провину у даному злочині та вказував, що з лютого до початку квітні 2023 року працював в с. Мохове та не міг опинитися в с. Оболоння в березні, а також взагалі не знайомий зі свідком ОСОБА_10 . Захисник вказує про розбіжності в показаннях свідків щодо вилучення кабелю у квітні 2023 року та протоколом огляду місця події, відповідно до якого, кабель був вилучений 22 червня 2023 року. Вказує, що висновок експерта від 9 червня 2023 року №184/23-24, яким визначалася вартість одного метру кабеля була проведена до вилучення такого 19 та 22 червня 2023 року. Вважає, що під час досудового розслідування не з`ясовувався спосіб доставки кабелю з с. Оболоння до с. Мохове, враховуючи відстань між населеними пунктами та вагу такого кабелю.

Захисник стверджує, що проведені огляди місця події 19 та 22 червня 2023 року в межах даного кримінального провадження складені без належних правових на те підстав та фактично являються обшуками, проведеними за відсутності ухвали слідчого судді, а тому мають визнаватися недопустимими доказами, як і похідні докази отримані за результатами вказаних слідчих дій.

Суд першої інстанції встановив, що ОСОБА_11 , у період з 01 березня 2023 року по 09 березня 2023 року, близько 21:00 год., точних дати та часу досудовим розслідуванням встановити не представилось за можливе перебуваючи на АДРЕСА_1 , побачив частково зруйновану опору повітряної кабельної лінії зв`язку Чернігівської філії АТ «Укртелеком» з під`єднаним до неї кабелем ТПП 50/2/0,4, після чого, керуючись корисливим мотивом, в умовах воєнного стану, маючи не зняту та непогашену в установленому законом порядку судимість за вчинення майнових злочинів, з метою протиправного заволодіння чужим майном, повторно, переконавшись у непомітності своїх дій для оточуючих, таємно, за допомогою ножа відрізав та привласнив частину кабелю ТПП 50/2/0,4, загальною довжиною 38 м 93 см., вартістю 1907 гривень 95 копійок, що перебуває на балансі Чернігівської філії АТ «Укртелеком» та з викраденим залишив місце події, тим самим, отримавши реальну можливість розпоряджатися зазначеним майном на власний розсуд.

Заслухавши доповідача, пояснення захисника-адвоката ОСОБА_7 та обвинуваченого ОСОБА_8 , які висловилися на підтримання поданої захисником апеляційної скарги та заперечували проти апеляційної скарги державного обвинувача, думку прокурора, який просив відмовити у задоволенні апеляційної скарги сторони захисту та задовольнити апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні, дослідивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи, наведені в апеляційних скаргах, колегія суддів приходить до наступного висновку.

Під час апеляційного перегляду матеріалів кримінального провадження, колегія суддів,

В С Т А Н О В И Л А:

ОСОБА_11 , у період з 01 березня 2023 року по 09 березня 2023 року, близько 21:00 год., точних дати та часу досудовим розслідуванням встановити не представилось за можливе перебуваючи на АДРЕСА_1 , побачив частково зруйновану опору повітряної кабельної лінії зв`язку Чернігівської філії АТ «Укртелеком» з під`єднаним до неї кабелем ТПП 50/2/0,4, після чого, керуючись корисливим мотивом, в умовах воєнного стану, маючи не зняту та непогашену в установленому законом порядку судимість за вчинення майнових злочинів, з метою протиправного заволодіння чужим майном, повторно, переконавшись у непомітності своїх дій для оточуючих, таємно, за допомогою ножа відрізав та привласнив частину кабелю ТПП 50/2/0,4, загальною довжиною 38 м 93 см., вартістю 1907 гривень 95 копійок, що перебуває на балансі Чернігівської філії АТ «Укртелеком» та з викраденим залишив місце події, тим самим, отримавши реальну можливість розпоряджатися зазначеним майном на власний розсуд.

У відповідності з вимогами ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

При перевірці матеріалів кримінального провадження апеляційним судом установлено, що свої висновки про доведеність винуватості ОСОБА_8 та кваліфікація його дій за ч. 2 ст. 185 КК України судом першої інстанції зроблено на підставі доказів, досліджених та оцінених у сукупності із дотриманням вимог кримінального процесуального закону, про що у вироку відповідно до ст. 374 КПК України наведено докладні мотиви.

За матеріалами провадження місцевим судом ретельно перевірено доводи сторони захисту щодо невинуватості ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення. Зазначені в судовому рішенні мотиви про визнання цих доводів безпідставними, апеляційний суд вважає обґрунтованими і такими, що відповідають дослідженим у судовому засіданні доказам.

У процесі вивчення матеріалів кримінального провадження не було виявлено порушень вимог кримінального процесуального закону під час збирання й закріплення доказів, які б викликали сумніви у їх достовірності. Всі докази, на яких ґрунтується обвинувачення, відповідають вимогам закону щодо допустимості, достовірності й достатності.

Свої висновки про винуватість ОСОБА_8 у вчиненні ним кримінального правопорушення за викладених у вироку обставин, суд першої інстанції обґрунтував, дослідивши і проаналізувавши показання:

- обвинуваченого ОСОБА_8 , який винним себе не визнав та пояснив, що у період з 22 лютого 2023 року по 21 квітня 2023 року із с. Мохове, де працював на посаді оператора по обробці деревного вугілля, нікуди не виїжджав, а ходив на роботу. В с. Оболоння був у 2022 році. Через домовленість з працівниками поліції, погодився визнати вину за висунутим обвинуваченням у даному кримінальному провадженні;

- свідка ОСОБА_12 , який пояснив, що працював в с. Мохове оператором по обробці деревного вугілля на протязі шести років. У лютому 2023 року до них на роботу прийшов обвинувачений. Проживали разом у будинку за місцем роботи, проте у різних кімнатах. Обвинувачений говорив, що у березні поїде до матері на декілька днів і він поїхав. Коли він повернувся, дати не пам`ятає, але точно у березні, привіз кабель, чорного кольору, тонкий, як телефонний. Кабель обвинувачений поклав під своє ліжко. Потім приїжджала поліція, вони сфотографували і вилучили цей кабель;

- свідка ОСОБА_13 , згідно показань якого, він, починаючи з 2016 року працював і наразі працює бригадиром у ФОП « ОСОБА_14 », що в с. Мохове. 23 лютого 2023 року до них на роботу влаштувався ОСОБА_8 , оператором по обробці деревного вугілля та проживав за місцем роботи у житловому будинку. У березні 2023 року обвинувачений їздив до матері на декілька днів. Коли ОСОБА_8 повернувся, він помітив у його кімнаті під ліжком змотаний кабель. Знаючи, що обвинувачений раніше судимий за крадіжки, через деякий час він зателефонував до поліції і повідомив про кабель. Коли приїхали працівники поліції, обвинувачений вже утік. Кабель сфотографували, зміряли і вилучили, а він був залучений як понятий;

- свідка ОСОБА_10 , який пояснив, що у березні 2023 року до нього додому прийшов ОСОБА_8 з кабелями. Сказав, що кабель лежав на дорозі в с. Оболоння і він його забрав. Він попросив у обвинуваченого відрізати собі метрів 5-6 кабелю для використання у побуті. Останній відрубав сокирою відрізок кабелю, а решту забрав і пішов. Через деякий час, коли саме не пам`ятає, до нього приїхала поліція і спитали, що за кабель натягнутий між деревами. Пояснивши де взявся, кабель поліцейські його поміряли в присутності понятих і вилучили;

- свідка ОСОБА_15 , згідно показань якого, у червні 2023 року, він працівниками поліції був запрошений в якості понятого в АДРЕСА_2 для участі у проведенні слідчої дії, а саме вилучення кабелю у господарстві ОСОБА_10 . Вилучався кабель, слідчий його виміряв рулеткою з іншим понятим та вказував довжину кабелю, скільки не пам`ятає, приблизно 5-6 метрів. Також був понятим під час впізнання власником будинку ОСОБА_10 особи, яка прийшла до нього з кабелем чорного кольору і останній впізнав, що це був обвинувачений;

- свідка ОСОБА_16 , який надав показання аналогічні показанням свідка ОСОБА_15 .

Встановлені судом обставин щодо винуватості обвинуваченого, крім вище наведених показань, також підтверджується даними, що, зокрема, містяться у наступних доказах:

- протоколі огляду місця події від 10 березня 2023 року, відповідно до якого було оглянуто земельну ділянку розташовану в АДРЕСА_3 , та виявлено, що на трьох стовпах дерев`яної основи на верхніх частинах, де розміщені бандажі відсутні кабелі лінії зв`язку;

- висновку судової товарознавчої експертизи від 09 червня 2023 року № 1842/23-24, відповідно до якого ринкова вартість одного метру кабелю ТППеп 50х2х0,4 з урахуванням зносу в період часу з 01 березня 2023 року по 09 березня 2023 рік становить 49,01 грн.;

- протоколі огляду місця події від 19 червня 2023 року, згідно якого було проведено огляд території домогосподарства розташованого за адресою АДРЕСА_2 та біля сараю, навпроти будинку на дереві виявлено кабель чорного кольору, який протягнутий до іншого дерева розташованого в протилежній частині території. Даний кабель був знятий з дерева, виміряний за допомогою металевої стрічки «Сталь», розмір кабелю становить 6,5 м. та його було вилучено;

- протоколі пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 19 червня 2023 року, згідно якого, за рисами обличчя, за формою носа особи ОСОБА_10 впізнав особу на фотознімку № 3 ( ОСОБА_8 ), який на початку березня 2023 року приходив до його господарства з кабелем чорного кольору;

- протоколі огляду місця події від 22 червня 2023 року згідно якого було проведено огляд будинку розташованого по АДРЕСА_4 , в якому під металевим ліжком виявлено два мотка кабелю чорного кольору з металевими кріпленнями, загальна довжина одного відрізку становить 23 м 50 см, довжина другого відрізку 10 м 17 см.;

- протоколі проведення слідчого експерименту від 14 липня 2023 року проведеного за участю ОСОБА_8 в ході якого останній повідомив, як в с. Оболоння, на полі, ножем відрізав два відрізки кабелю та забрав із собою. Пізніше, перебуваючи в с. Придеснянське під час розпивання алкогольних напоїв відрізав один відрізок кабелю та віддав своєму знайомому. Решту, два відрізка кабелю забрав із собою та залишив під ліжком у будинку за місцем роботи в АДРЕСА_2 .

Місцевий суд з достатньою повнотою перевірив всі доводи сторони захисту в судовому засіданні, виклав критичний аналіз окремих доказів. У своїх висновках суд першої інстанції навів мотиви, з яких взяв до уваги одні докази та відкинув інші, та обґрунтовано дійшов висновку про доведеність винуватості ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованих кримінальних правопорушень і доводи, викладені стороною захисту в апеляційній скарзі, були предметом детального дослідження під час судового розгляду, вони отримали об`єктивну та належну оцінку в судовому рішенні, з якою погоджується колегія суддів апеляційного суду.

Також, суд дотримався вимог ст. 10 КПК України, створивши необхідні умови для виконання учасниками процесу своїх процесуальних обов`язків і здійснення наданих їм прав. Сторони користувалися рівними правами та свободою у наданні доказів, дослідженні та доведенні їх переконливості перед судом. Клопотання сторін кримінального провадження вирішені судом у відповідності до вимог КПК України.

Суд першої інстанції, з`ясувавши передбачені ст. 91 КПК України обставини, що належать до предмета доказування, встановив факт наявності суспільно небезпечного діяння й обґрунтовано визнав доведеною винуватість ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

Фактичні дані, які покладено в основу вироку і на яких ґрунтується обвинувачення ОСОБА_8 отримано в порядку, визначеному КПК України, вони узгоджуються між собою, були предметом безпосереднього дослідження суду, не викликають сумніву в законності їх збирання (формування) та процесуального закріплення. Тому ці дані в силу ст. 84 КПК України є доказами у кримінальному провадженні.

Вищенаведені докази перевірені судом першої інстанції з дотриманням вимог кримінального процесуального закону та їх обґрунтовано покладено в основу вироку, оскільки вони є належними, допустимими та достатніми.

Посилання сторони захисту щодо непричетності ОСОБА_8 до вчинення інкримінованого кримінального правопорушення та визнання вини під час досудового розслідування в результаті домовленості з працівниками поліції, колегія суддів не може вважати обґрунтованим з огляду на наступне.

Свідки ОСОБА_12 та ОСОБА_13 прямо зазначали про відлучення обвинуваченого ОСОБА_8 з місця роботи та проживання у березні 2023 року на декілька днів і після повернення, останній мав при собі кабель, який поклав під ліжко та відмовився повідомляти про його походження.

Також, свідок ОСОБА_10 повідомляв про відвідини його обвинуваченим з кабелями, які зі слів останнього були ним знайдені в с. Оболоння.

Наведені показання прямо спростовують показання обвинуваченого, що він до квітня місяця не відлучався з місця проживання в с. Мохове, а показання свідка ОСОБА_10 прямо свідчать про повідомлення йому обвинуваченим місця скоєння кримінального правопорушення.

Крім того, в ході слідчого експерименту обвинувачений ОСОБА_8 продемонстрував та повідомив обставини заволодіння ним кабелем у с. Оболоння.

За кримінальним процесуальним законом процедура проведення слідчого експерименту містить низку процесуальних гарантій, дотримання яких виключає обґрунтовані сумніви щодо правомірного отримання відомостей від суб`єкта за відсутності протиправного тиску на учасника кримінального провадження, за його волею та вільним волевиявленням, за умов усвідомлення ним права мовчати і не свідчити проти себе, забезпечення права на захист і правову допомогу, справедливості кримінального провадження в цілому. До системи таких гарантій належить також участь понятих, здійснення безперервного відеозапису слідчої (розшукової) дії, як складові судового контролю за дотриманням засад кримінального провадження, детальне і ґрунтовне роз`яснення прав та процесуальних наслідків участі особи в проведенні слідчого експерименту тощо.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, проведений з підозрюваним ОСОБА_8 слідчий експеримент з відеозаписом, відповідає вимогам ст. 240 КПК України, останньому було роз`яснено права і обов`язки, та з`ясовано, чи вони йому зрозумілі. Протокол за результатами проведення цієї слідчої дії підписано всіма особами, які були присутні під час її проведення без жодних зауважень. Під час слідчого експерименту ОСОБА_8 не вказував про здійснення на нього ніякого тиску, мав спокійний вигляд та відтворив обставини події щодо вчинення інкримінованого кримінального правопорушення.

Разом з цим, повідомлена ОСОБА_8 інформація щодо обставин вчинення кримінального правопорушення повністю узгоджується з показаннями свідків та іншими доказами у кримінальному провадженні, зокрема, ним було зазначено про заволодіння кабелем у двох мотках, що узгоджується з показаннями свідка ОСОБА_17 , який повідомив що у ОСОБА_8 був кабель у двох мотках від одного з яких останній йому відрубав частину кабеля, а також з протоколом огляду місця події від 22 червня 2023 року, в ході якого під ліжком ОСОБА_8 було виявлено та вилучено також кабель у двох мотках.

Показання зазначених вище свідків не викликають жодних обґрунтованих сумнівів щодо їх достовірності і стороною захисту не було наведено жодних обставин на їх спростування.

Посилання сторони захисту, що ОСОБА_8 не знайомий зі свідком ОСОБА_10 прямо спростовується результатами пред`явлення особи для впізнання за фотознімками, відповідно до яких ОСОБА_10 впізнав обвинуваченого, як особу, яка на початку березня 2023 року приходила до його господарства з кабелем чорного кольору.

Твердження про неузгодженість, на яку посилається захисник в апеляційній скарзі щодо моменту вилучення кабеля з будинку в с. Мохове, оскільки свідки ОСОБА_13 та ОСОБА_12 повідомляли, що кабель було вилучено у квітні місці, хоча відповідний огляд місця події відбувався 22 червня 2023 року, колегія суддів не може визнати такими, що заслуговують на увагу з огляду на те, що свідок ОСОБА_13 , в судовому засіданні місцевого суду, ствердно не повідомляв про вилучення кабеля саме у квітні місці, а лише про повідомлення ним правоохоронні органи про можливу причетність ОСОБА_8 до вчинення кримінального правопорушення та про можливість проведення вказаних слідчих дій у червні. Крім того, колегія суддів вважає, що часове сприйняття обставин та прив`язки їх до певного проміжку часу є індивідуальним у кожної особи і з часом може втрачати конкретику та можливість особи точно пов`язувати певні обставини з конкретним проміжком часу. При цьому, протоколи огляду місця події від 19 та 22 червня 2023 року складені у відповідності з нормами КПК України, за участі понятих та з дозволу власників майна, в них викладені обставини, які не заперечувалися ніким з учасників слідчих дій, і проведення їх саме у зазначені дати не викликають сумнівів у їх достовірності.

Щодо доводів апеляційної скарги адвоката ОСОБА_7 відносно того, що висновок експерта від 9 червня 2023 року №184/23-24, яким визначалася вартість одного метру кабеля була проведена до вилучення такого 19 та 22 червня 2022 року, то колегія суддів не може їх брати до уваги, оскільки метою вказаної товарознавчої експертизи було встановлення ринкової вартості кабелю ТППеп 50х2х0,4, який знаходився на балансі Чернігівської філії АТ «Укртелеком» з 1 вересня 1992 року та був у справному стані, без пошкоджень. Тобто, для експертного дослідження було надано точні характеристики кабеля та час його експлуатації і експерту не потребувалося безпосереднє надання самого кабеля, а тому встановлення його ринкової вартості не потребувало фізичного дослідження такого.

Посилання апеляційної скарги захисника щодо не з`ясування способу доставки кабелю з с. Оболоння до с. Мохове з огляду на відстань між населеними пунктами та вагу кабелю, не заслуговують на увагу, оскільки крадіжка вважається закінченою з моменту, коли винна особа вилучила майно й мала реальну можливість розпоряджатися чи користуватися ним.

Доводи сторони захисту про недопустимість доказу протоколів огляду місця події від 19 та 22 червня 2023 року колегія суддів не може визнати такими, що заслуговують на увагу.

Відповідно до ч. 2 ст. 237 КПК України огляд житла чи іншого володіння особи здійснюється згідно з правилами цього Кодексу, передбаченими для обшуку житла чи іншого володіння особи.

Частиною 1 ст. 233 КПК України передбачено, що ніхто не має права проникнути до житла чи іншого володіння особи з будь-якою метою, інакше як лише за добровільною згодою особи, яка ними володіє, або на підставі ухвали слідчого судді, крім випадків, установлених частиною третьою цієї статті.

Таким чином, кримінальний процесуальний закон дозволяє проведення слідчих дій в житлі чи іншому володінні особи за її згоди без відповідної ухвали слідчого судді. З дотриманням зазначених вимог, володільці відповідних домогосподарств надали органу досудового розслідування свої письмові згоди на проведення огляду на відповідних об`єктах, про що прямо зазначено у протоколах вказаних слідчих дій та містяться відповідні заява в матеріалах кримінального провадження.

Твердження захисника, що при огляді місця події було фактично проведено обшук, колегія суддів не бере до уваги, оскільки ч. 5 ст. 237 КПК України передбачено, що при проведенні огляду дозволяється вилучення лише речей і документів, які мають значення для кримінального провадження, та речей, вилучених з обігу. В ході проведеного огляду місця події правоохоронними органами було вилучено лише речі, які мали значення для кримінального провадження та їх було визнано речовими доказами.

При цьому, слід відмітити про відсутність таких дій правоохоронних органів, які б містили елементи притаманні саме процедурі проведення обшуку, на чому наголошує сторона захисту. І згідно протоколів відповідних слідчих дій, від її учасників не надходило заяв чи зауважень, зокрема, що огляд було проведено всупереч їх волі.

Таким чином, місцевий суд дійшов правильного висновку про те, що вина обвинуваченого ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, знайшла своє повне підтвердження під час судового розгляду в зв`язку з чим, апеляційна скарга захисника не підлягає задоволенню.

Що стосується покарання, призначеного обвинуваченому, то колегія суддів враховує наступне.

Згідно норм ст. 65 КК України суд призначає покарання: у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 цього Кодексу, відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочини, має бути призначено покарання, необхідне і достатнє для його виправлення та попередження нових злочинів.

При обранні обвинуваченому ОСОБА_8 виду та міри покарання, місцевий суд вірно врахував ступінь тяжкості скоєних ним кримінальних правопорушень, дані про особу обвинуваченого, який раніше неодноразово судимий, у тому числі за злочини проти власності, позицію представника потерпілого. Прийняв до уваги відсутність обставин, що пом`якшують покарання та обставину яка обтяжує покарання - рецидив злочину, і вмотивовано дійшов висновку про можливість призначити ОСОБА_8 покарання в межах встановлених санкцією інкримінованої статті та застосування при призначенні покарання положень ч.1 ст. 70 КК України.

Щодо доводів апеляційної скарги прокурора про неправильне застосування судом першої інстанції Закону України про кримінальну відповідальність, колегія суддів зазначає наступне.

Положеннями ст. 70 КК України визначені підстави, порядок та межі призначення покарання за сукупністю кримінальних правопорушень.

Відповідно до ч. 4 ст. 70 КК України, за правилами, передбаченими в частинах першій - третій цієї статті, призначається покарання, якщо після постановлення вироку в справі буде встановлено, що засуджений винен ще і в іншому кримінальному правопорушенні, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку. У цьому випадку в строк покарання, остаточно призначеного за сукупністю кримінальних правопорушень, зараховується покарання, відбуте повністю або частково за попереднім вироком, за правилами, передбаченими в статті 72 цього Кодексу.

Відповідно до правового висновку, викладеного у постанові Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду від 25 червня 2018 року у справі №511/37/16-к, правила призначення покарання, передбачені ч. 4 ст. 70 КК України, застосовуються в разі, якщо після постановлення вироку у справі буде встановлено, що особа винна ще й в іншому злочині, вчиненому нею до постановлення попереднього вироку. У такому випадку суд може при призначенні покарання за другим вироком, як поглинути покарання за першим вироком, так і приєднати його повністю або частково, однак таким чином, щоб обраний захід примусу не перевищував максимального покарання, встановленого статтею, за якою особу засуджено, і водночас не був меншим строку покарання, визначеного за перший злочин. При цьому суд зобов`язаний в остаточне, призначене за сукупністю злочинів, покарання зарахувати покарання, відбуте повністю або частково за попереднім вироком, за правилами, передбаченими в статті 72 КК України.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що призначаючи ОСОБА_8 покарання на підставі ч. 4 ст. 70 КК України, суд першої інстанції не врахував наявність у нього попередньої судимості за вироком Коропського районного суду Чернігівської області від 18 липня 2023 року, яким на підставі ч. 4 ст. 70 КК України враховано покарання за вироком Коропського районного суду Чернігівської області від 19 травня 2023 року та не призначив йому остаточне покарання на підставі ч. 4 ст. 70 КК України.

Таким чином, ухвалюючи оскаржуваний вирок, судом першої інстанції помилково при призначенні остаточного покарання застосовано положення ч. 4 ст. 70 КК України до покарання за вироком Коропського районного суду Чернігівської області від 19 травня 2023 року, хоча воно вже було складено з покаранням за вироком Коропського районного суду Чернігівської області від 18 липня 2023 року.

З огляду на це, колегія суддів вважає, що при призначенні покарання має бути застосована ч. 4 ст. 70 КК України та застосовано принцип часткового складання призначеного покарання, врахувавши вирок Коропського районного суду Чернігівської області від 18 липня 2023 року, чого суд першої інстанції не зробив, тобто не застосував закон, який підлягає застосуванню, а отже, неправильно застосував закон України про кримінальну відповідальність.

Крім того, судова колегія вважає слушними доводи апеляційної скарги прокурора щодо необхідності призначення більш суворого остаточного покарання на підставі ч. 4 ст. 70 КК України, враховуючи дані про особу ОСОБА_8 , який неодноразово судимий, вчинив новий тяжкий злочин та шкоду не відшкодував та наявність обставини, яка обтяжує покарання, а також те, що покарання за вироком Коропського районного суду Чернігівської області від 18 липня 2023 року є більшим, ніж покарання за помилково врахованим судом першої інстанції вироком.

Враховуючи, що судом апеляційної інстанції постановлюється новий вирок, з врахуванням чого строк відбуття покарання ОСОБА_8 слід рахувати з моменту постановлення нового вироку та в строк відбуття покарання зараховується строк його тримання під вартою по дату постановлення нового вироку, а тому апеляційна скарга прокурора підлягає частковому задоволенню.

За таких обставин, вирок суду першої інстанції в частині призначеного покарання підлягає скасуванню з постановленням, відповідно до ст.ст. 413, 420 КПК України, апеляційним судом нового вироку.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 412, 415, 420, 615 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу захисника адвоката ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу заступника керівника Чернігівської обласної прокуратури ОСОБА_9 задовольнити частково.

Вирок Коропського районного суду Чернігівської області від 23 лютого 2024 року щодо ОСОБА_8 скасувати в частині призначеного покарання та ухвалити в цій частині новий вирок.

Призначити ОСОБА_8 покарання за ч.4 ст.185 КК України у виді позбавлення волі на строк 7 (сім) років.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України шляхом часткового складання покарання за даним вироком та покаранням за вироком Коропського районного суду Чернігівської області від 18 липня 2023 року остаточно призначити ОСОБА_8 покарання у виді позбавлення волі на строк 8 (вісім) років 3 (три) місяці.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_8 рахувати з моменту постановлення даного вироку, тобто з 26 квітня 2024 року.

Зарахувати у строк відбуття покарання період перебування ОСОБА_8 під вартою з 22 травня 2023 року по 26 квітня 2024 року включно.

В решті цей вирок - залишити без змін.

Згідно ч.4 ст.532 КПК України даний вирок набирає законної сили з моменту його проголошення.

Вирок може бути оскаржений в касаційному порядку відповідно до ст.426 КПК України протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим в той самий строк з дня вручення копії вироку.

СУДДІ:

ОСОБА_3 ОСОБА_2 ОСОБА_4