Справа № 758/3771/20
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05.06.2024 м.Київ

Подільський районний суд міста Києва у складі:

головуючої-судді ОСОБА_1

за участю

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі Подільського районного суду міста Києва кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №000687 від 21.02.2018 за обвинуваченням

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кишинів,

громадянина Республіка Молдова, неодруженого, офіційно непрацевлаштованого,

зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ,

проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого, востаннє вироком Приморського районного суду м. Одеси від 15 березня 2023 року,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.185 КК України, -

В С Т А Н О В И В :

20 лютого 2018 року приблизно о 16 годині 56 хвилин ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебував в приміщенні АТ «Ощадбанк»,

розташованого за адресою: м. Київ, пр. Правди, 92, де на письмовому столі,

розташованому в приміщенні банку побачив мобільний телефон «Айфон-7» та в

цей момент у останнього виник злочинний умисел, направлений на таємне

викрадення чужого майна. Реалізуючи свій злочинний умисел, діючи з корисливих мотивів,

впевнившись, що за його діями ніхто не спостерігає, шляхом вільного доступу,

взявиш та поклавши його до кишені верхнього одягу, таємно викрав мобільний

телефон марки «Айфон-7», вартістю згідно висновку судово-товарознавчої

№8062/18-53 від 27.04.2018 року - 16 894 гривні 98 копійок, який належать

ОСОБА_7 . Після цього, ОСОБА_6 , разом з вказаним майном, залишив

місце вчинення злочину, а викраденим майном розпорядився на власний розсуд,

спричинивши потерпілій ОСОБА_7 матеріальну шкоду в розмірі 16894 гривень 98 копійок.

Таким чином, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , своїми умисними діями, які виразилися у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вчиненому повторно, вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст. 185 КК України.

Допитаний у судовому засідання обвинувачений ОСОБА_6 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України визнав повністю, щиро розкаявся та розповів про обставини скоєного злочину так, як зазначено в обвинувальному акті. Вказав, що в лютому 2018 року зайшов в Ощадбанк, побачив там телефон марки айфон -7, та впевнившисть, що за його діями ніхто не спостерігає, викрав його та розпорядився на власний розсуд, щиро шкодує про вчинене, розкаюється та вказав, що зробив для себе належні висновки.

Таким чином, обвинувачений, не оспорюючи час, місце, спосіб вчиненого кримінального правопорушення, спричинену шкоду, мотив і мету, форму вини за кримінальними правопорушеннями, передбаченими ч. 2 ст. 185 КК України, вину у вчиненому визнав повністю, щиро розкаявся, запевнив, що зробив для себе належні висновки, готовий відшкодувати шкоду.

З`ясувавши думку учасників судового розгляду щодо визначення обсягу доказів, що підлягають дослідженню та порядку їх дослідження, згідно з вимогами ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин кримінального провадження, які ніким не оспорюються, з`ясувавши при цьому, чи правильно розуміють обвинувачений та інші учасники судового провадження зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності та істинності їх позиції, а також роз`яснив їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини у апеляційному порядку.

Це повністю узгоджується з вимогами п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, розділу ІІІ Рекомендації №6 R (87) 18 Комітету міністрів Ради Європи «Відносно спрощеного кримінального правосуддя» та практики Європейського Суду з прав людини щодо їх застосування, згідно яким суд повинен забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних проваджень шляхом спрощеного і скороченого розгляду.

Таким чином, розглянувши кримінальне провадження стосовно обвинуваченого ОСОБА_6 в межах пред`явленого обвинувачення, допитавши останнього, дослідивши письмові матеріали, які характеризують його особу, долучені стороною обвинувачення відповідно до встановленого порядку, суд дійшов висновку, що вина ОСОБА_6 у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вчиненому повторно доведена повністю та кваліфікація дій обвинуваченого ОСОБА_6 за ч. 2 ст. 185 КК України є вірною.

Вирішуючи питання про призначення виду та розміру покарання обвинуваченому, суд виходить з наступного.

Згідно з ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Відповідно до вимог ст. 65 зазначеного Кодексу суд призначає покарання, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного, а також обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Так, призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_6 , суд враховує характер та ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до вимог ст. 12 КК України відноситься до нетяжких злочинів, характеризується умисною формою вини, фактичні обставини кримінального провадження, тяжкість заподіяних злочином наслідків, ставлення обвинуваченого до вчиненого, яке полягає у щирому каятті та визнанні вини, дані про особу обвинуваченого ОСОБА_6 , зокрема те, що він раніше неодноразово судимий за вчинення злочинів проти власності, на спеціальних обліках у лікарів нарколога та психіатра не перебуває.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_6 відповідно до ст. 67 КК України суд не встановив.

Вирішуючи питання про наявність у кримінальному провадженні обставин, що пом`якшують покарання відповідно до ст. 66 КК України, суд зважує на те, що встановлення пом`якшуючих та обтяжуючих покарання обставин має значення для правильного його призначення, судам необхідно всебічно досліджувати матеріали справи щодо наявності таких обставин і наводити у вироку мотиви прийнятого рішення. При цьому таке рішення має бути повністю самостійним і не ставитись у залежність від наведених в обвинувальному висновку таких обставин.

Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого, згідно ст. 66 КК України суд визнає щире каяття.

Можливість врахування обставиною, що пом`якшує покарання винної особи, - «щире каяття» обґрунтовується наступним.

Основною формою прояву щирого каяття є повне визнання особою своєї вини та правдива розповідь про всі відомі їй обставини вчиненого злочину. Якщо особа приховує суттєві обставини вчиненого злочину, що значно ускладнює його розкриття, визнає свою вину лише частково для того, щоб уникнути справедливого покарання, її каяття не можна визнати щирим. Повне визнання особою своєї вини у вчиненні злочину обґрунтовується тим, що така особа заслуговує поблажливого ставлення до себе, оскільки вона щиро каючись у вчиненні злочину, викладає всі обставини вчиненого, що сприяє встановленню істини по справі, тобто розкриттю злочину.

Судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_6 , висловивши самозасудження своєї кримінально караної поведінки, зазначив про готовність нести кримінальну відповідальність, вину у вчиненні злочину визнав повністю та під час допиту в суді зазначив, що шкодує про свій вчинок і розкаюється, що свідчить про наявність у кримінальному провадження обставини, що пом`якшує покарання, а саме щире каяття.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_8 покарання у виді позбавлення волі в межах санкції ч.2 ст.185 КК України, оскільки виправлення обвинуваченого, на думку суду, є неможливим без реального відбування покарання.

При цьому, як роз`яснила Об`єднана палата Касаційного кримінального суду Верховного Суду в постанові від 25.06.2018 (справі №511/37/16-к) правила призначення покарання, передбачені ч. 4 ст. 70 КК України, застосовуються в разі, якщо після постановлення вироку у справі буде встановлено, що особа винна ще й в іншому злочині, вчиненому нею до постановлення попереднього вироку. У такому випадку суд може при призначенні покарання за другим вироком як поглинути покарання за першим вироком, так і приєднати його повністю або частково, однак таким чином, щоб обраний захід примусу не перевищував максимального покарання, встановленого статтею (частиною статті), за якою особу засуджено, і водночас не був меншим строку покарання, визначеного за перший злочин. При цьому суд зобов`язаний в остаточне, призначене за сукупністю злочинів, покарання зарахувати покарання, відбуте повністю або частково за попереднім вироком, за правилами, передбаченими в ст. 72 цього Кодексу.

Судом встановлено, що вироком Приморського районного суду міста Одеси від 15 березня 2023 року ОСОБА_6 засуджений за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України до покарання у виді 6 років позбавлення волі.

Таким чином, після постановлення вказаного вироку, ОСОБА_6 визнається винуватим у вчиненні іншого кримінального правопорушення, вчиненого ним до постановлення попереднього вироку, тому призначати покарання необхідно з урахуванням вимог ч. 4 ст. 70 КК України.

Також, відповідно до ст. 72 КК України, обвинуваченому ОСОБА_6 слід зарахувати частково відбуте покарання за попереднім вироком суду.

Відтак, виходячи із принципів справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, у відповідності до вимог ч. 2 ст. 65 КК України покарання у виді позбавлення волі з реальним його відбуванням є необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого, попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень та не становитиме особистий надмірний тягар для особи.

Питання щодо речових доказів у кримінальному провадженні слід вирішити відповідно до вимог ст.100 КПК України.

Процесуальні витрати відповідно до ст. 124 КПК України, необхідно стягнути з обвинуваченого.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлений.

На підставі ст. 70, 72 КК України, та керуючись ст. 349, 368, 369-371 КПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.185 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом часткового складання покарання за даним вироком та покарання за вироком Приморського районного суду м. Одеси від 15.03.2023, остаточно визначити ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , покарання у виді позбавлення волі на строк 6 (шість) років 2 (два) місяці.

Відповідно до вимог ст. 72 КК України зарахувати ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в строк покарання частково відбуте покарання у виді позбавлення волі за вироком Приморського районного суду м. Одеси від 15.03.2023 - з 30.03.2022 року по день набрання цим вироком законної сили.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 рахувати з 30.03.2022.

Речові докази у кримінальному провадженні, а саме паперовий коверт білого кольору, в якому знаходиться «dvd-r»- залишити при матеріалах кримінального провадження протягом усього часу їх зберігання.

Стягнути з обвинуваченого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 витрати за проведення експертизи у кримінальному провадженні в сумі 1430 грн. в дохід держави з відповідним призначенням платежів.

Вирок може бути оскаржено до Київського апеляційного суду через Подільський районний суд м. Києва протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Суддя ОСОБА_1