Єдиний унікальний номер 205/2288/24
Провадження № 1-кп/205/ 721/24
У Х В А Л А

03 квітня 2024 року м. Дніпро

Ленінський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1

при секретарі - ОСОБА_2

за участю учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_3

захисника адвоката ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_5

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпро кримінальне провадження № 0001675 від 30.10.2023 року за обвинуваченням ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпропетровська, громадянина України, має середню освіту, не одружений, малолітніх та неповнолітніх дітей на утриманні не має, офіційно не працевлаштований, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 та проживає за адресою: АДРЕСА_2 , в силу ст. 89 КК України раніше не судимий,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 186 КК України,

В С Т А Н О В И В:

В провадженні Ленінського районного суду м. Дніпропетровська перебуває кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 186 КК України.

У підготовчому судовому засіданні прокурором ОСОБА_3 було заявлено клопотання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до обвинуваченого ОСОБА_5 у якому прокурор вказала, що на її думку наявні ризики, передбачені п. п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, в обґрунтування клопотання зазначила, що ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину за який, передбачено покарання у виді позбавлення волі строком від 7 років до 10 років, а також у зв`язку з тим, що останній являється особою, розуміючи тяжкість вчиненого ним злочину, що загрожує підозрюваному, у разі визнання його винним у вчиненні інкримінованого злочину, останній може переховуватись від органу досудового розслідування та суду з метою уникнення покарання, оцінивши негативні наслідки переховування як менш несприятливі, ніж обмеження, пов`язані з триманням під вартою як запобіжним заходом або відбуванням покарання. З метою встановлення місцезнаходження підозрюваного ОСОБА_7 здійснювались неодноразові виїзди співробітниками ВП№3 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області за місцем його реєстрації та мешкання, а саме за адресами: АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2 , але за вказаною адресою підозрюваний не проживає. Таким чином, орган досудового розслідування приходить до висновку, що підозрюваний ОСОБА_6 , переховується від органів досудового розслідування та суду з метою уникнення кримінальної відповідальності. Також, може незаконно впливати на потерпілого та свідків у цьому ж кримінальному провадженні, що підтверджується тим, що підозрюваний має мотив та можливість вплинути на свідків та потерпілого, оскільки при ознайомлені з матеріалами досудового розслідування йому стануть відомі їх анкетні дані. Обвинувачений ОСОБА_5 може вчиняти інші кримінальні правопорушення підтверджується це тим, що підозрюваному загрожує покарання до 10 років позбавлення волі, з метою ухилення від покарання у разі визнання його винним або від кримінального переслідування існує реальна можливість продовження останнім злочину, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України.

Прокурор у підготовчому судовому засідання підтримала клопотання, посилаючись на обставини викладені у клопотанні, просила суд задовольнити.

Захисник адвокат ОСОБА_4 у підготовчому судовому засідання заперечувала проти задоволення клопотання, просила застосувати більш м`який запобіжних захід.

Обвинувачений ОСОБА_5 у підготовчому судовому засіданні підтримав свого захисника.

Суд, дослідивши клопотання та додані до нього матеріали, вислухавши доводи прокурора, заслухавши думку обвинуваченого, захисника, приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч. 3 ст. 315 КПК України під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити, продовжити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом II цього Кодексу.

З контексту ст. 177 КПК України випливає, що підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що обвинувачений, може здійснити такі дії: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Згідно ч. 1ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Як встановлено у підготовчому судовому засіданні ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Дніпропетровська, громадянин України, має середню освіту, не одружений, малолітніх та неповнолітніх дітей на утриманні не має, офіційно не працевлаштований, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 та проживає за адресою: АДРЕСА_2 , в силу ст. 89 КК України раніше не судимий.

Суд погоджується з посиланням прокурора на наявність і актуальність ризиків для даного кримінального провадження, оскільки ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину та під загрозою можливого застосування покарання, яке передбачено законом у вигляді позбавлення волі строком на строк від чотирьох до шести років у разі визнання винуватим у вчиненні злочину, може переховуватися від суду. Окрім того, обвинувачений ОСОБА_5 не одружений, малолітніх та неповнолітніх дітей на утриманні не має, тобто у обвинуваченого відсутні будь-які соціальні важелі впливу, які б могли стримати його від спроби переховуватися від суду.

Також, суд вважає доведеним ризик незаконного впливу обвинуваченим на потерпілого та свідків у кримінальному провадженні шляхом погроз застосування до них насильства, з метою зміни показань наданих під час досудового розслідування або відмови від явки до суду.

Окрім того, суд погоджується з доводами прокурора, що обвинувачений зможе вчинити нове кримінальне правопорушення, оскільки офіційно не працевлаштований, постійного джерела доходу не має, що може його спонукати до вчинення нового кримінального правопорушення.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Вирішуючи питання про обрання запобіжного заходу, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які незважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи.

Відповідно до практики Європейського Суду з прав людини вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є зокрема, ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування цієї особи від правосуддя.

При цьому зазначено, що небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосуддя може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи, її зв`язками з державою, у якій її переслідують та міжнародними контактами.

Так, у рішенні по справі «W проти Швейцарії» від 26.01.1993 року ЄСПЛ вказав, що врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем ймовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що підозрюваний може ухилитись від слідства.

Зважаючи на те, що суд своїм рішенням повинен забезпечити високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, врахувавши всі обставини справи, суспільний інтерес, який, з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи, визначеного Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод, що відповідає правовим позиціям, викладеним в п. 35 рішення ЄСПЛ «Летельє проти Франції», суд приходить до висновку, що обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до обвинуваченого ОСОБА_5 є виправданим.

Відповідно до ст.178 КПК України, при вирішенні питання про обрання або продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, крім наявності ризиків, зазначених у ст. 177 цього Кодексу, суд враховує у сукупності всі обставини, а саме вік обвинуваченого, стан його здоров`я, відсутність у нього соціальних зв`язків, неодружений.

На підставі викладеного суд приходить до висновку про обґрунтованість та доведеність зазначених у клопотанні прокурора ризиків, а саме: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Інші, більш м`які запобіжні заходи, на думку суду, не спроможні забезпечити належне виконання ОСОБА_5 процесуальних обов`язків обвинуваченого у кримінальному провадженні.

Отже, задовольняючи клопотання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд вважає за необхідне визначити обвинуваченому розмір застави, який, відповідно до п. 3 ч. 5 ст. 182 КПК України, щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину, становить від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

При вирішенні питання про розмір застави вважає, що застава у розмірі 50 розмірів прожиткового мінімуму, що складає 151 400 гривень, здатна забезпечити виконання обвинуваченим покладених на нього обов`язків.

Керуючись ст.ст.110, 177, 182, 183, 331, 369, 371, 372 КПК України, суд

У Х В А Л И В :

Клопотання прокурора про продовження до обвинуваченого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою задовольнити частково.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 календарних днів, а саме до 01 червня 2024 року включно.

Одночасно визначити заставу в розмірі 50 (пятьдесят) прожиткових мінімумів для працездатних осіб, тобто в сумі 151 400 гривень, у разі внесення якої вважати його таким, що йому обраний запобіжний захід у вигляді застави з покладенням обов`язків:

- прибувати за кожною вимогою прокурора чи суду;

- не відлучатися із населеного пункту, де проживає, без дозволу суду;

- повідомляти суд про зміну свого місця проживання.

На ухвалу про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Суддя: ОСОБА_1