Справа № 509/860/22
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 березня 2024 року слідчий суддя Овідіопольського районного суду Одеської області ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю: прокурора ОСОБА_3 ,

слідчого ОСОБА_4 ,

підозрюваного ОСОБА_5 ,

захисника, адвоката ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт.Овідіополь, клопотання слідчого СВ відділення поліції №1 Одеського районного управління поліції №2 ГУ ОСОБА_7 , погоджене з процесуальним керівником прокурором Чорноморської окружної прокуратури ОСОБА_3 , в рамках кримінального провадження внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001086 від 25.06.2019 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.289 КК України, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, відносно

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Варниця, Новоаненського району, Республіки Молдова, молдованина, громадянина Республіки Молдова, з неповною середньою освітою, не одруженого, офіційно не працевлаштованого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого: 07.12.2017 Овідіопольським районним судом Одеської області за ст. 185 ч. 3, ст.289 ч. 2 КК України до 5 років позбавлення волі; на підставі ст.75 КК України від відбування покарання звільнений з випробувальним строком на 2 роки,

підозрюваного у скоєні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.289 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Слідчим відділом відділення поліції №1 Одеського районного управління поліції №2 ГУНП в Одеській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0001086 від 25 червня 2019 року, за ознаками скоєння кримінальному правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 289 Кримінального кодексу України відносно ОСОБА_5 .

В відповідності до наданого клопотання, в ході досудового розслідування встановлено, що 23.06.2019 приблизно о 14 годині 00 хвилин, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , діючи повторно, з метою незаконного заволодіння транспортним засобом, а саме мопедом марки «Yamaha Jog Artistic», чорного кольору, який був припаркований біля території ставка в смт. Великодолинське Овідіопольського району Одеської області, керуючись корисливим мотивом, підійшов до неповнолітнього ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та з погрозою застосування насильства, яке виразилось у демонстрації перед неповнолітнім металевої арматури, висловив вимогу про передачу йому вищевказаного мопеда. На що неповнолітній ОСОБА_8 дані погрози сприйняв за реальні, та дозволив ОСОБА_5 проїхатись на даному мопеді але разом з ним.

ОСОБА_5 , сівши за руль мопеда, привів його двигун в дію та разом з неповнолітнім ОСОБА_8 направився в напрямку с. Молодіжне Овідіопольського району Одеської області.

Перебуваючи у с. Молодіжне Овідіопольського району Одеської області біля СТ «Схід», ОСОБА_5 продовжуючи свій злочинний намір, направлений на незаконне заволодіння транспортним засобом, наказав ОСОБА_8 злізти з вказаного мопеду, при цьому погрожуючи застосуванням насильства, які ОСОБА_8 сприйняв за реальні та виконав вказані вимоги. Після чого ОСОБА_5 на мопеді уїхав у невідомому напрямку, тим самим незаконно заволодів мопедом «Yamaha Jog Artistic», чорного кольору, вартістю 10000 гривень, який належить потерпілій ОСОБА_9 , чим спричинив потерпілій майнову шкоду на вищевказану суму.

На підставі викладеного, ОСОБА_5 , обґрунтовано підозрюється у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.289 КК України, тобто у незаконному заволодінні транспортним засобом, вчиненого повторно, поєднаного з погрозою застосування насильства, що не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілого.

18.07.2019 відносно ОСОБА_5 винесено повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.289 КК України.

Підозра ОСОБА_5 обґрунтована зібраними по кримінальному провадженню доказами.

26.07.2019 підозрюваного ОСОБА_5 оголошено у розшук у зв`язку з переховуванням від органів досудового розслідування.

17.03.2024 ОСОБА_5 був затриманий в порядку ст..191 КПК України.

Враховуючи те, що ОСОБА_5 , міцних соціальних стосунків не має, раніше судимий за вчинення умисних корисливих злочинів, судимість за які не знята та не погашена у встановленому законом порядку, за місцем тимчасового проживання не проживає, на даний момент місце проживання і знаходження ОСОБА_5 невідоме, обґрунтовано підозрюється у вчиненні умисного корисливого злочину передбаченого ч.2 ст.289 КК України, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років, тому є достатні підстави вважати, що ОСОБА_5 буде незаконно впливати на потерпілих та свідків, вчинить інше кримінальне правопорушення; з метою ухилення від кримінального покарання буде переховуватися від органів досудового розслідування та суду.

Слідчий вважає, що існують наступні ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме підозрюваний ОСОБА_5 : продовжить переховуватися від органів досудового розслідування та суду; буде незаконно впливати на потерпілого та свідків; вчинить інше кримінальне правопорушення.

В судовому засіданні прокурор та слідчий клопотання підтримали, просили його задовольнити.

Підозрюваний та його захисник проти задоволення клопотання заперечували, заявили клопотання, яким просили обрати запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, зазначив, що підозрюваний має місце проживання за адресою: АДРЕСА_3 , міцні соціальні зв`язки, навмисно від органів досудового слідства не переховувався, про те, що відносно нього проводиться досудове слідство йому стало відомо при його затримані, мопед, який він взяв покористуватись, ним був відразу повернутий потерпілому, в зв`язку з чим вважав інцидент вичерпаним, зобов`язується належним чином виконувати свої процесуальні обов`язки.

Відповідно ч.1 ст.177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Згідно ч.2 ст.177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків.

Відповідно до п.5 ч.2 ст.183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою може бути застосований до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад 3 роки.

ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за якій законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років, згідно ч.2 ст.289 КК України.

Відповідно до ч.2 ст.8 КПК України, принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Згідно з ч.5 ст.9 КПК України, кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Відповідно до ст.9 Конституції України міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

Так, положеннями ст.5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практикою Європейського суду з прав людини, передбачено, що обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

При розгляді відповідних клопотань про обрання запобіжного заходу, виконуючи вимоги ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суд застосовує Конвенцію «Про захист прав людини і основоположних свобод» (далі «Конвенція») та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ), як джерело права.

Відповідно до практики ЄСПЛ, «обґрунтованість підозри, на якій має ґрунтуватись арешт, складає суттєву частину гарантії від безпідставного арешту і затримання, закріпленої у статті 5 § 1 (с) Конвенції, передбачає наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила певний злочин» (K.F. проти Німеччини, 27.11.1997 р., § 57).

Відповідно до п. 219 рішення у справі «Нечипорук та Йонкало проти України» («NechiporukandYonkalo v. Ukraine») від 21 квітня 2011 року, заява № 42310/04 суд повторює, що термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.

Згідно з практикою ЄСПЛ, зокрема п. 48 рішення «Чеботарь проти Молдови» №35615/06 від 13.11.07 року - Європейський Суд з прав людини зазначив «Для того, щоб арешт по обґрунтованій підозрі був виправданий у відповідності з статтею 5 & 1 (с), поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення, ні в момент арешту ні під час перебування заявника під вартою. Також не обов`язково, щоб затриманій особі були, по кінцевому рахунку, пред`явлені обвинувачення, або щоб ця особа була піддана суду. Метою попереднього тримання під вартою - є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання».

Крім того, судом враховується правова позиція ЄСПЛ, викладена у рішенні «Ферарі-Браво проти Італії», відповідно до якої затримання та тримання особи під вартою, безумовно, можливе не лише у випадку доведеності факту вчинення злочину та його характеру, оскільки така доведеність сама по собі і є метою досудового розслідування, досягненню цілей якого і є тримання під вартою.

Як неодноразово наголошував ЄСПЛ у своїх рішеннях, пункт 3 статті 5 Конвенції вимагає, що обґрунтування будь-якого строку тримання під вартою, незалежно від того, наскільки коротким він є, має бути переконливо продемонстроване владою. Аргументи «за» і «проти» звільнення, включаючи ризик того, що обвинувачений може перешкоджати належному провадженню у справі, не повинні оцінюватись абстрактно (inabstracto), але мають підтверджуватися фактичними даними. Ризик того, що обвинувачений може переховуватися, не може оцінюватися виключно на підставі ступеня тяжкості можливого покарання. Він має оцінюватися з урахуванням ряду інших відповідних факторів, які можуть або підтвердити існування можливості переховування обвинуваченим, або доведуть, що така можливість є настільки невеликою, що вона не може обґрунтовувати досудове ув`язнення (рішення від 4 жовтня 2005 року у справі «Бекчєв проти Молдови» (Becciev v. Moldova), заява № 9190/03, пункти 56 і 59, з подальшими посиланнями).

Згідно з позицією Європейського суду з прав людини, викладеною в п.84 рішення ЄСПЛ від 10.02.2011 року в справі "Харченко проти України", п.4 ст. 5 Конвенції передбачає право заарештованих або затриманих осіб на судовий контроль щодо матеріально-правових і процесуальних підстав позбавлення їх волі, що, з погляду Конвенції, є найважливішими умовами забезпечення «законності». Це означає, що суд відповідної юрисдикції має перевірити не тільки питання дотримання процесуальних вимог національного законодавства, але й обґрунтованість підозри, яка слугувала підставою для затримання, і законність мети, з якою застосовувались затримання та подальше тримання під вартою (див. справу «Буткевічус проти Литви» (Butkeviciusv. Lithuania) № 48297/99, п. 43, ЄКПЛ 2002-ІІ). Крім того, Європейський суд з прав людини у п.п. 68-69 Рішення від 17.10.2013 року у справі "Таран проти України" зазначив, що пункт 1 статті 5 Конвенції вимагає, що для того, щоб позбавлення свободи не вважалося свавільним, не достатньо того, щоб цей захід здійснювався відповідно до національного законодавства; він також має бути необхідним за конкретних обставин (див. рішення від 27 лютого 2007 року у справі «Неистяк проти Словаччини», заява №65559/01, п.74). На думку Суду, тримання під вартою відповідно до підпункту «с» пункту 1 статті 5 Конвенції має втілювати вимогу пропорційності, яка обумовлює існування обґрунтованого рішення, яким здійснюється оцінка відповідних аргументів «за» і «проти» звільнення (див. рішення у справі проти Польщі» (Ladentv. Poland), заява № 11036/03, п. 55, ECHR2008-... (витяги), і від 14 жовтня 2010 року у справі «Хайредінов проти України» (v.Ukraine),заява № 38717/04, п. 86).

На підставі досліджених матеріалів провадження, суд вважає встановленим наявність обґрунтованої підозри у вчинені підозрюваним кримінального правопорушення та наявність ризиків, передбачених ст.177 КПК України, на які вказує слідчий у своєму клопотанні.

Також, встановлено, що підозрюваний має місце проживання за адресою: АДРЕСА_3 , міцні соціальні зв`язки, навмисно від органів досудового слідства не переховувався, про те, що відносно нього проводиться досудове слідство йому стало відомо при його затримані, мопед, який він незаконно взяв покористуватись, ним був відразу повернутий потерпілому, зобов`язується належним чином виконувати свої процесуальні обов`язки. Належних та відповідних доказів того, що підозрюваному було відомо, що відносно нього проводиться досудове слідство, суду не надано.

Відповідно до ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України.

При зазначених обставинах слідчий суддя вважає, що слідчим та прокурором ні в клопотанні, ні в поясненнях в судовому засіданні не надано аргументованого обґрунтування та доказів неможливості застосування до підозрюваного інших, передбачених КПК України видів запобіжних заходів крім тримання під вартою, тому суд вважає за необхідне застосувати відносно підозрюваного запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, з покладенням на нього обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України, і застосування саме такого запобіжного заходу забезпечить належне виконання підозрюваним своїх процесуальних обов`язків.

Керуючись ст.ст. 182, 183, 193, 194, 196, 197, 376 КПК України,

УХВАЛИВ:

В задоволені клопотання слідчого СВ відділення поліції №1 Одеського районного управління поліції №2 ГУ ОСОБА_7 , що погоджене з процесуальним керівником прокурором Чорноморської окружної прокуратури ОСОБА_3 , в рамках кримінального провадження внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001086 від 25.06.2019 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.289 КК України, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, відносно ОСОБА_5 , відмовити.

Клопотання захисника підозрюваного ОСОБА_5 , адвоката ОСОБА_6 , задовольнити.

Застосувати у відношенні підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту строком на 60 днів, до 17.05.2024 року, за адресою: АДРЕСА_3 .

Відповідно до ч.5 ст.194 КПК України, покласти на підозрюваного ОСОБА_5 такі обов`язки:

- прибувати за першою вимогою до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та засобів зв`язку;

- не залишати місце постійного проживання за адресою: АДРЕСА_3 , без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- не спілкуватись зі свідками по кримінальному провадженню.

Роз`яснити підозрюваному положення ст.181 ч.5 КПК України.

Ухвала слідчого судді про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту припиняє свою дію 17.05.2024 року.

Апеляційна скарга, на ухвалу слідчого судді може бути подана протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Повний текст ухвали складено та оголошено 21.03.2024 р. о 09.05.

Слідчий суддя ОСОБА_1