Справа № 761/5506/24
Провадження № 1-кс/761/4189/2024
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 лютого 2024 року місто Київ

Слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві клопотання слідчого Головного слідчого управління Служби безпеки України ОСОБА_3 , погоджене з прокурором Офісу Генерального прокурора ОСОБА_4 , у кримінальному провадженні №0000866 від 06.10.2023, за підозрою ОСОБА_5 та ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 189 КК України, про арешт майна,

В С Т А Н О В И В:

До слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва надійшло клопотання слідчого Головного слідчого управління Служби безпеки України ОСОБА_3 , погоджене з прокурором Офісу Генерального прокурора ОСОБА_4 , у кримінальному провадженні №0000866 від 06.10.2023, за підозрою ОСОБА_5 та ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 189 КК України, про арешт майна, яке вилучено 09.02.2024 під час особистого обшуку підозрюваного ОСОБА_5 , а саме предмети ззовні схожі на грошові кошти номіналом 100 доларів США з наступними серіями та номерами: PD42088473C; PD42088472C; PD42088471C; PD42088686C; PD42088470C.

Клопотання мотивоване тим, що ГСУ СБ України здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000866 від 06.10.2023, за підозрою ОСОБА_5 та ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 189 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_5 є засновником та керівником благодійної організації «благодійний фонд «Переможне майбутнє» (далі БО «БФ «Переможне майбутнє») та громадської організації «Єднання-НГО» (далі ГО «Єднання-НГО»). До вказаних організацій також входить ОСОБА_6 та виступає у ролі волонтера.

Так, у не встановлений досудовим розслідуванням час, але не пізніше березня 2023 року у керівника БО «БФ «Переможне майбутнє» та ГО «Єднання-НГО» ОСОБА_5 виникла необхідність у виїзді через державний кордон України ряду громадян України по системі «Шлях», за обставин, які досудовим розслідуванням на даний час не встановлено.

В подальшому, приблизно в кінці березня 2023 року ОСОБА_5 , через особисті знайомства, познайомився з адвокатом ОСОБА_7 , який згодом звернувся до останнього за наданням юридичних консультацій щодо організації виїзду через державний кордон України по системі «Шлях». У свою чергу, ОСОБА_7 погодився допомогти ОСОБА_5 як керівнику благодійного фонду, щодо юридичного супроводження даної ситуації. Після чого, ОСОБА_5 , для об`єктивності надання ОСОБА_7 юридичного супроводження щодо виїзду осіб через державний кордон України по системі «Шлях», надав останньому список осіб, які мали намір виїхати за межі України.

В подальшому, але не пізніше квітня 2023 року, точний час і місце досудовим розслідуванням не встановлено, у ОСОБА_5 , виник злочинний умисел, спрямований на вимагання у адвоката Ради адвокатів Київської області ОСОБА_7 грошових коштів, у якості неіснуючого боргу у сумі 12 000 доларів США.

Реалізуючи свій злочинний намір ОСОБА_5 , з метою досягнення своїх злочинних намірів у невстановлені досудовим розслідуванням час, але не пізніше червня 2023 року, залучив до своєї злочинної діяльності ОСОБА_6 та довів останньому про намір заволодіти майном ОСОБА_7 , а саме грошовими коштами в сумі 12 000 доларів США.

Так, у період часу з червня 2023 року, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , усвідомлюючи протиправність своїх дій, діючи з корисливих мотивів, реалізуючи спільний злочинний умисел, який направлений на вимагання у ОСОБА_7 грошових коштів у сумі 12 000 доларів США за неіснуючий борг, вчиняли погрози насильства, життю та здоров`ю останньому.

Крім того, ОСОБА_5 спільно з ОСОБА_6 , продовжуючи свій злочинний умисел, з метою психологічного тиску на ОСОБА_7 та змушуванням останнього передати грошові кошти у якості неіснуючого боргу, за невстановлених досудовим розслідуванням обставин, залучили невстановлену досудовим розслідуванням особу, якій довели спільний злочинний задум, надали вказівки та проінструктували щодо форми та методу здійснення погроз та тиску на ОСОБА_7 .

Після цього, ОСОБА_5 діючи за попередньою змовою з ОСОБА_6 , бажаючи настання суспільно небезпечних наслідків, надали невстановленій особі персональні дані адвоката ОСОБА_7 та номер його мобільного телефону з метою подальшого та систематичного застосування погроз насильства, життю та здоров`ю останнього.

Так, 04.08.2023 о 19 год 26 хв., невстановлена на даний час досудовим розслідуванням особа, на виконання спільного злочинного плану, який їй був раніше доведений ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , здійснила телефонний дзвінок ОСОБА_7 , в ході якого, використовуючи психологічний тиск та залякування, здійснила погрози фізичного насильства, життю та здоров`ю останньому, у разі не повернення неіснуючого боргу в сумі 12 000 доларів США.

В подальшому, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 діючи умисно, з корисливих мотивів, за попередньою змовою групою осіб, продовжуючи реалізацію злочинного умислу, направленого на вимагання грошових коштів, близько 12 години 23.08.2023 перебуваючи в закладі «кальян-бар « ІНФОРМАЦІЯ_1 » за адресою: м. Київ, вул. Хрещатик, буд. 15/4, в ході спільної зустрічі з ОСОБА_7 , не відмовляючись від злочинного плану, повідомили останньому про необхідність негайної передачі їм частини неіснуючого боргу в сумі 2 000 доларів США.

Після чого ОСОБА_7 , перебуваючи під постійним примусом, усвідомлюючи та сприймаючи реальність погроз зі сторони ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , побоюючись за власне життя та здоров`я, передав на вимогу останніх частину неіснуючого боргу в сумі 2 000 доларів США, які вони одержали.

Також, під час вказаної зустрічі ОСОБА_5 та ОСОБА_6 з метою подальшого залякування ОСОБА_7 повторно виснули умови при неповерненні неіснуючого боргу, які полягали знову ж у застосуванні насильства над потерпілим та заволодінням його особистого майна.

В подальшому, 23.01.2024 близько 19 години ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , діючи умисно, з корисливих мотивів, за попередньою змовою, продовжуючи виконання спільного злочинний плану направленого на вимагання грошових коштів у ОСОБА_7 за неіснуючий борг, перебуваючи в заклад під назвою «Кальян Бар «Vibes» за адресою: м. Київ, вул. Хрещатик, буд. 15/4, отримали від ОСОБА_7 частину неіснуючого боргу в сумі 500 доларів США, які останній передав у зв`язку із постійним примусом та реальністю застосування фізичного насильства

09.02.2024, близько 19 год. 15 хв., ОСОБА_7 , побоюючись за своє здоров`я і реально сприймаючи погрози застосування насильства щодо себе, прибув до визначеного ОСОБА_5 місця, а саме, закладу під назвою «Кальян Бар «Vibes», розташованого за адресою м. Київ, вул. Хрещатик, буд. 15/4, де на вимогу ОСОБА_5 , який діяв за попередньою змовою з ОСОБА_6 грошові кошти в сумі 500 доларів США у якості сплати частини неіснуючого боргу.

09.02.2024 о 19 год. 27 хв., в порядку ст. 208 КПК України, за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 189 КК України, затриманий ОСОБА_5

09.02.2024 в ході здійснення особистого обшуку ОСОБА_5 виявлено та вилучено предмети ззовні схожі на грошові кошти номіналом 100 доларів США з наступними серіями та номерами: PD42088473C; PD42088472C; PD42088471C; PD42088686C; PD42088470C.

09.02.2024 постановою слідчого ГСУ СБ України вилучені 09.02.2024 в ході здійснення особистого обшуку ОСОБА_5 , речі та предмети визнано речовими доказами.

Вилучене під час обшуку майно має значення для кримінального провадження та може бути використано як доказ вчинення кримінального правопорушення.

Відтак, з метою збереження речових доказів, слідчий просить накласти арешт на вищезазначене майно.

Слідчий ГСУ СБ України ОСОБА_3 в судове засідання не з`явилася про дату, час та місце судового засідання повідомлена належним чином, на адресу суду подала заяву про розгляд клопотання без її участі, клопотання підтримує.

Власник тимчасово вилученого майна в судове засідання не викликався, оскільки вказані вилученні грошові кошти відповідно до протоколу огляду та вручення грошових коштів від 09.02.2024 належать ФЕУ СБ України та передані ОСОБА_7 для проведення слідчої дії.

Дослідивши клопотання та додані до нього матеріали кримінального провадження, слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Так, у провадженні ГСУ СБ України перебувають матеріали кримінального провадження №0000866 від 06.10.2023, за підозрою ОСОБА_5 та ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 189 КК України.

Звернення слідчого з клопотанням про арешт на вказане тимчасово вилучене майно зумовлено необхідністю збереження речових доказів, оскільки вилучені предмети мають суттєве значення для встановлення важливих обставин у кримінальному провадженні.

Відповідно до ч. 1 ст. 131 КПК України захід забезпечення кримінального провадження застосовується з метою досягнення дієвості цього провадження.

Одним із заходів забезпечення кримінального провадження є арешт майна (ч. 2 ст. 131 КПК України).

Статтею 170 КПК України передбачено, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

Відповідно до ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій та набуті кримінально протиправним шляхом.

Отже, майно, яке за обґрунтованої підозри органу досудового розслідування, має одну або декілька ознак, наведених у ст. 98 КПК України, може набути статусу речового доказу за рішенням слідчого, яке відповідно до вимог ч. 3 ст. 110 КПК України приймається у формі постанови.

Постановою слідчого ГСУ СБ України ОСОБА_3 від 10.02.2024 майно, на яке сторона обвинувачення просить накласти арешт, визнано речовим доказом.

Згідно ч 10 ст. 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

Згідно ч. 2 ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 КПК України); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 КПК України); 31) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Крім того, при вирішенні клопотання сторони обвинувачення, слідчий суддя враховує, що закон не вимагає, щоб докази на підтвердження вчинення кримінального правопорушення були повними та достатніми на даній стадії кримінального провадження, однак вони мають бути такими, щоб слідчий суддя був впевнений у тому, що дані докази можуть дати підстави для пред`явлення обґрунтованої підозри у вчиненні того чи іншого кримінального правопорушення. Крім того, наявність доказів у кримінальному провадженні має давати слідчому судді впевненість у тому, що в даному кримінальному провадженні необхідно застосувати зазначений вид заходу забезпечення кримінального провадження з метою досягнення дієвості цього провадження та уникнення негативних наслідків.

За викладених обставин та відповідних норм кримінального процесуального законодавства, слідчий суддя приходить до переконання, що матеріалами клопотання обґрунтовано та в судовому засіданні встановлено необхідність застосування на даній стадії досудового розслідування, такого заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт майна, тимчасово вилученого під час проведення обшуку, з метою уникнення можливості його відчуження, забезпечення збереження речових доказів, що залишили на собі сліди вчинення кримінального правопорушення, слідчий суддя приходить до висновку, що у випадку його незастосування, це може призвести до наслідків, які можуть перешкоджати досудовому розслідуванню, а тому це є необхідною умовою досягнення дієвості даного кримінального провадження.

Вирішуючи питання про накладення арешту, слідчий суддя враховує й те, що в даному випадку обмеження права власності є розумним і співрозмірним завданням кримінального провадження та обставини кримінального провадження станом на час прийняття рішення вимагають вжиття такого методу державного регулювання як накладення арешту. При цьому, доказів негативних наслідків від застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження слідчим суддею не встановлено.

Так, приймаючи до уваги вищевикладене та враховуючи правову кваліфікацію кримінального правопорушення, за фактом вчинення якого розслідується кримінальне провадження та в межах якого подано дане клопотання, фактичні обставини кримінального провадження, слідчий суддя з метою запобігання можливості приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення та відчуження майна, яке відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України, та визнано речовим доказом у даному кримінальному провадженні постановою слідчого від 10.02.2024, приходить до висновку про наявність достатніх підстав для накладення арешту на майно у даному кримінальному провадженні.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 98, 131, 132, 170-173, 309, 310, 392, 393, 395, 532 КПК України, слідчий суддя

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання слідчого Головного слідчого управління Служби безпеки України ОСОБА_3 , погоджене з прокурором Офісу Генерального прокурора ОСОБА_4 , у кримінальному провадженні №0000866 від 06.10.2023, за підозрою ОСОБА_5 та ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 189 КК України, про арешт майна задовольнити.

Накласти арешт на майно, яке вилучене 09.02.2024 під час особистого обшуку підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , а саме предмети ззовні схожі на грошові кошти номіналом 100 доларів США з наступними серіями та номерами: PD42088473C; PD42088472C; PD42088471C; PD42088686C; PD42088470C.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

На ухвалу слідчого судді може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення. Якщо ухвалу суду постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Крім того, відповідно до ст. 174 КПК України арешт майна може бути скасований повністю чи частково за заявленим клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисників, законних представників, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутніми при розгляді питання про арешт майна, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження судом.

Слідчий суддя ОСОБА_1