Справа № 740/603/24 Доповідач ОСОБА_1
Провадження № 11-п/4823/75/24
У Х В А Л А

01 травня 2024 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Чернігівського апеляційного суду в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_1

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3

Розглянула в письмовому провадженні в м. Чернігові подання про вирішення підсудності кримінального провадження,

В С Т А Н О В И Л А :

Відповідно до ухвали Чернігівського апеляційного суду від 31 січня 2024 року на розгляд Бобровицького районного суду Чернігівської області надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0001408 від 10 жовтня 2023 року, за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України.

Ухвалою Бобровицького районного суду від 15 квітня 2024 року поставлено під сумнів законність та обґрунтованість ухвали Чернігівського апеляційного суду про визначення підсудності кримінального провадження та скеровано матеріали кримінального провадження для повторного визначення підсудності з вказівкою на те, що Бобровицький районний суд не є найбільш територіально наближеним судом до Ніжинського міськрайонного суду, а також із зазначенням відстані між районними населеними пунктами в кілометрах.

Проаналізувавши зміст ухвали місцевого суду та вивчивши доводи подання про визначення підсудності, колегія суддів приходить до висновку про необґрунтованість та абсурдність судового рішення, яке було ухвалено за результатами підготовчого судового засідання.

Так, посилаючись на ст.ст. 2, 8 Закону України «Про судоустрій та статус суддів», ст. 21 КПК України, якими кожному гарантується право на справедливий розгляд та вирішення справи в розумні строки належним у неупередженим судом, створеним на підставі закону, суддя, яка постановила ухвалу про повторне визначення підсудності, не дотрималась цих вимог Закону, порушивши всі принципи визначені не тільки Законом України «Про судоустрій та статус суддів», а й проігнорувавши положення Кримінального Процесуального Кодексу України, яких має неухильно дотримуватись, при цьому вийшовши за межі наданих їй повноважень та порушивши всі розумні строки судового розгляду.

Найголовніше, що регламентовано Кримінальним процесуальним законодавством України, це те, що спори про підсудність між судами не допускаються. (ч. 5 ст. 34 КПК України)

Більш того, визначення саме Бобровицького районного суду для розгляду кримінального провадження було здійснено колегією суддів Чернігівського апеляційного суду, тобто суду вищої інстанції, що позбавляло суддю районного суду можливості надавати оцінку не тільки доводам ухвали суду апеляційної інстанції, а й взагалі ставити під сумнів законність ухваленого колегією суддів рішення, на перегляд якого місцевий суд та суддя цього суд,у не уповноважені.

При визначенні підсудності кримінального провадження, враховується не лише територіальна наближеність населених пунктів, яку суддя вирахувала в кілометрах, що є недоречним та взагалі не приймається до уваги при вирішенні питання щодо визначення підсудності, а й кількості працюючих суддів в суді на момент постановлення судового рішення, завантаженості цих суддів із розрахунку кількості справ на одного суддю тощо.

Крім того, колегія суддів суду апеляційної інстанції не зобов`язана пояснювати мотиви визначення підсудності за тим чи іншим судом, уточнювати своє рішення чи надавати пояснення судді місцевого суду, як вона помилково вважає, не зважаючи на те, що як прокурор, так і захисник в судовому засіданні звертали увагу судді на те, що у разі, коли апеляційний суд визначив підсудність кримінального провадження за Бобровицьким районним судом, то воно підлягає розгляду в цьому суді.

Віддаленість Бобровицького районного суду від міста Ніжина, на яку звертає увагу суддя в ухвалі, не позбавило можливості призначити та провести підготовче судове засідання. В той же час, до порушення строків судового розгляду призвело саме те, що суддя поставила на обговорення питання яке виходило за межі наданих їй повноважень, і як наслідок, ухвалення незаконного судового рішення.

Частиною 2 статті 34 КПК України визначено, що питання про направлення кримінального провадження з одного суду до іншого в межах юрисдикції одного суду апеляційної інстанції вирішується колегією суддів відповідного суду апеляційної інстанції за поданням місцевого суду або за клопотанням сторін чи потерпілого не пізніше п`яти днів з дня внесення такого подання чи клопотання, про що постановляється вмотивована ухвала.

Місцевий суд не наділений повноваженнями на визначення підсудності кримінального провадження за будь-яким іншим судом.

Більш того, колегія суддів наголошує на тому, що вказівки апеляційного суду є обов`язковими для виконання місцевим судом. Перегляд ухвали апеляційного суду та надання оцінки викладеним у ній доводам не належить до повноважень районного суду. Тим більше, суддя районного суду не уповноважена на визначення підсудності кримінального провадження, підсудність в якому вже була визначена судом вищої інстанції, який є вищим судовим органом ніж суд першої інстанції.

Ухваливши незаконне судове рішення та фактично відмовившись виконувати вказівки апеляційного суду суддя місцевого суду допустила грубі порушення вимог кримінального процесуального закону, Закону України «Про судоустрій та статус суддів» Конституції України, що призвело до порушення розумних строків судового розгляду та прав учасників кримінального провадження на доступ до правосуддя.

Наряду з викладеним, колегія суддів звертає увагу на незнання суддею місцевого суду головного Закону, яким вона має керуватись при постановленні судових рішень в порядку кримінального процесуального законодавства.

Так, ухвала судом першої інстанції про направлення матеріалів кримінального провадження для визначення підсудності постановлена «іменем України», в той час, як аналіз змісту кримінального процесуального закону та неодноразові правові висновки Верховного суду України та Верховного Суду свідчать про те, що суд ухвалює судове рішення іменем України безпосередньо після закінчення судового розгляду.

У даному кримінальному провадженні судовий розгляд навіть не розпочатий, тому постановлення ухвали іменем України є недоречним та суперечить кримінальному процесуальному закону, чого суддя з таким великим досвідом роботи не могла не знати.

З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає за необхідне відмовити в задоволенні подання, а матеріали кримінального провадження повернути на розгляд тому ж суду, підсудність за яким була визначена ще 31 січня 2024 року, в тому ж складі суду, оскільки суддя місцевого суду не уповноважена на визначення підсудності та не має законних підстав на перегляд ухвали апеляційного суду, яка не підлягає оскарженню, надання оцінки викладеним в ній мотивам та висловлення своєї незгоди з судовим рішенням суду вищої інстанції, яке є обов`язком для виконання суддею суду першої інстанції.

Враховуючи наведене та керуючись ст. ст. 32, 34, 406 КПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А :

Обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0001408 від 10 жовтня 2023 року, за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, повернути на розгляд Бобровицькому районному суду Чернігівської області в тому ж складі суду зі стадії підготовчого судового розгляду.

Ухвала є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_5 ОСОБА_6 ОСОБА_7