Справа № 462/6395/23
провадження 1-кп/462/159/24
У Х В А Л А

26 лютого 2024 року м.Львів

Залізничний районний суд м. Львова у складі

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2 ,

з участю прокурора ОСОБА_3 ,

обвинувачених ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

захисників ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ,

ОСОБА_11 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові клопотання адвоката ОСОБА_8 про зміну запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченому

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю м. Львів, українцю, громадянину України, з середньою освітою, одруженому, непрацюючому, зареєстрованому та проживаючому за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимому,

що обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2,3 ст.307 КК України,

В С Т А Н О В И В:

У провадженні Залізничного районного суду м. Львова перебуває кримінальне провадження про обвинувачення ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_12 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України, ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2,3 ст. 307 КК України.

Захисник ОСОБА_8 у судовому засідання звернувся з клопотанням про зміну запобіжного заходу у виді тримання під вартою на домашній арешт обвинуваченому ОСОБА_6 , мотивуючи це тим, що ОСОБА_6 має постійне місце проживання, за адресою: АДРЕСА_1 , де проживає спільно з своєю сім`єю: дружиною ОСОБА_13 та донькою ОСОБА_14 . На даний час ОСОБА_6 тимчасово не працює через свій стан здоров`я.

Донька обвинуваченого - ОСОБА_14 , яка є приватним підприємцем, утримує ОСОБА_6 , регулярно надає кошти харчування, оплату комунальних платежів, обстеження та лікування батька. Відповідно до інформації вказаної в листі №184-ЛВ-24 Філії Державної установи "Центр охорони здоров`я Державної кримінально-виконавчої служби України" у Львівській області, обвинувачений ОСОБА_6 31.03.2023 року прибув до Львівської установи виконання покарань (№19), де був оглянутий черговим медичним працівником, під час огляду скарг на стан здоров`я не висловлював. 16.01.2024 року стан здоров`я ув`язненого ОСОБА_6 погіршився і він був доставлений каретою екстреної медичної допомоги до Багатопрофільної клінічної лікарні інтенсивних методів лікування та швидкої медичної допомоги 1 Територіального медичного об`єднання м. Львова Відокремленого підрозділу «Лікарня Святого Пантелеймона». Відповідно до консультаційного висновку спеціаліста (лікаря кардіолога) Відокремленого підрозділу «Лікарня Святого Пантелеймона» від 16.01.2024р. ОСОБА_6 , перебуваючи у Львівській установі виконання покарань (№19) переніс інфаркт міоккарда ІХС. ОСОБА_6 діагностовано постінфартний кардіосклероз, гіпертонічна хвороба III ст. 2-й ст. ризик дуже високий (4). СН II Аст. Серцева недостатність 2А. Після обстеження у ВП «Лікарня Святого Пантелеймона» ОСОБА_6 скеровано на стаціонарне лікування в АГІВ ЛБЛ №19, де від перебував з 17.01.2024 року по 02.02.2024 року. Після стаціонарного лікуванні у АГІВ ЛБЛ №19, ОСОБА_6 призначено амбулаторне лікування. ОСОБА_6 під час амбулаторного лікування використовує власні ліки. 16.02.2024 року ОСОБА_6 оглянутий лікарем-терапевтом АПВ ЛБЛ №19, який встановив діагноз: постінфарктний кардіосклероз. Гіпертонічна хвороба 3 ст., ст. 2, ризик дуже високий. Серцева недостатність 2А. Рекомендовано продовжити попередньо призначене амбулаторне лікування, з використання власних ліків. Обвинувачений ОСОБА_6 потребує постійного медичного спостереження і надання спеціалізованої медичної допомоги, як амбулаторного та і в умовах стаціонару. З моменту обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стан здоров`я ОСОБА_6 погіршився, що свідчить про неналежні умови утримання під вартою обвинуваченого. Застосований до обвинуваченого ОСОБА_6 запобіжний захід створює перешкоди у отриманні належної медичної допомоги, оскільки у АПВ ЛБЛ №19 не має ліків для лікування захворювання ОСОБА_6 (для лікування використовуються власні ліки), не має обладнання, щоб вчасно обстежити ОСОБА_6 (працівники АПВ ЛБЛ №39 викликали карету екстреної медичної допомоги до Багатопрофільної клінічної лікарні інтенсивних методів лікування та швидкої медичної допомоги 1 Територіального медичного об`єднання м. Львова Відокремленого підрозділу «Лікарня Святого Пантелеймона», щоб обстежити ОСОБА_6 ). На сьогоднішній день він не працює, оскільки 11 місяців перебуває під вартою, джерел доходу він не має. У зв`язку з чим він не має можливості заплатити кошти для внесення застави. Враховуючи вищенаведене, просить клопотання задовільнити.

Заслухавши захисника та обвинуваченого ОСОБА_6 , які клопотання підтримали, прокурора, який поклався на розсуд суду, захисників ОСОБА_7 , ОСОБА_15 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та обвинувачених ОСОБА_4 , ОСОБА_12 , ОСОБА_5 , які клопотання підтримали, суд вважає, що клопотання захисника підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу, випливає зі змісту ст. 331 КПК України.

Відповідно до ч. 3 ст. 331 КПК України за наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування.

Ухвалою Залізничного районного суду м. Львова від 15 лютого 2024 року продовжено строк тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_6 до 14 квітня 2024 року включно.

Відповідно до ч. 1 ст. 201 КПК України підозрюваний, обвинувачений, до якого застосовано запобіжний захід, його захисник, має право подати до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого здійснюється досудове розслідування, клопотання про зміну запобіжного заходу, в тому числі про скасування чи зміну додаткових обов`язків, передбачених частиною п`ятою статті 194 цього Кодексу та покладених на нього слідчим суддею, судом, чи про зміну способу їх виконання.

Вирішуючи питання про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно обвинуваченого суд враховує вимоги п.п. 3, 4 і 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням конкретних обставин. Тримання особи під вартою може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які незважаючи на існування презумпції невинуватості переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи. При розгляді питання про доцільність тримання особи під вартою судовий орган повинен брати до уваги фактори, які можуть мати відношення до справи: характер (обставини) і тяжкість передбачуваного кримінального правопорушення; обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила кримінальне правопорушення; покарання, яке можливо буде призначено в результаті засудження; характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки з суспільством.

У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Відповідно до ч. 1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

За змістом закону тримання під вартою як запобіжний захід може бути застосовано лише у разі, якщо прокурор наявною сукупністю дозволених законом при прийнятті даного рішення засобів доказування доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим в ст. 177 КПК. Неможливість запобігти даним ризикам слід розуміти як недостатність інших запобіжних заходів для того, щоби убезпечити їх настання.

Статтею 181 КПК визначено, що домашній арешт полягає в забороні обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби.

Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі. Домашній арешт відноситься до ізоляційної категорії запобіжних заходів, адже враховуючи його сутність, передбачає для особи, відносно якої обраний, заборону не залишати місце свого проживання протягом певних годин доби або цілодобово, тим самим ізолюючи її від звичайного для неї середовища (яке знаходиться за межами її житла) на певний проміжок часу доби або цілодобово. Отже, з урахуванням зазначеного, цілком очевидно, що домашній арешт є загальним заходом особистого забезпечення м`якого ізоляційного характеру, що виконується в умовах житла особи.

Вирішуючи питання про зміну обраного обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд бере до уваги те, що обвинувачений ОСОБА_6 має постійне місце проживання та реєстрації, одружений, враховуючи всі вищенаведені діагнози, які встановлені обвинуваченому ОСОБА_6 , зокрема постінфартний кардіосклероз, гіпертонічна хвороба III ст. 2-й ст. ризик дуже високий (4). СН II Аст., а також те, що на даний час ОСОБА_6 потребує постійного медичного спостереження і надання спеціалізованої медичної допомоги, як амбулаторного та і в умовах стаціонару, а також беручи до уваги, що останній раніше не судимий, суд приходить до висновку, що більш м`який запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, зможе в повній мірі забезпечити його належну процесуальну поведінку та виконання покладених на нього обов`язків.

На підставі викладеного, з метою забезпечення дієвості кримінального провадження, суд приходить до висновку про доцільність змінити обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжний захід з тримання під вартою на запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, з покладенням на останнього передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України обов`язків, так як саме такий запобіжний захід є співмірним з існуючими ризиками, відповідає даним про особу обвинуваченого, тяжкості злочину та його наслідкам, а також зможе як запобігти імовірним ризикам, так і забезпечити виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків.

Керуючись ст.ст. 176, 177, 178, 183, 184, 196, 197 КПК України, -

П О С Т А Н О В И В:

клопотання задовольнити.

Змінити обвинуваченому ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, заборонивши йому залишати житло за адресою: АДРЕСА_1 цілодобово, строком на два місяці, тобто до 26 квітня 2024 року включно.

Покласти на обвинуваченого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 процесуальні обов`язки, передбачені ч. 5 ст.194 КПК України, а саме:

- прибувати до суду за першим викликом;

- не відлучатися з квартири за адресою: АДРЕСА_1 без дозволу суду;

- повідомляти суд про зміну свого місця проживання;

- здати на зберігання до відповідного органу державної влади свій паспорт для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну;

- не спілкуватися з обвинуваченими ОСОБА_5 , ОСОБА_12 , ОСОБА_4 та їх близькими родичами (дружинами, батьками, дітьми, рідними братами та сестрами), свідками та експертами у кримінальному провадженні № 0000255 від 21.06.2022 року.

Дата закінчення дії ухвали 26 квітня 2024 року.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя:

Оригінал ухвали.