Справа № 301/3952/23
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04.04.2024 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі:

Головуючого - судді ОСОБА_1

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участі секретаря: ОСОБА_4 ,

за участі учасників судового розгляду: прокурора - ОСОБА_5 , обвинуваченого - ОСОБА_6 , захисника - ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження № 11-кп/4806/745/23 за апеляційною скаргою прокурора Берегівської окружної прокуратури ОСОБА_8 на ухвалу Іршавського районного суду Закарпатської області від 30 листопада 2023 року про повернення обвинувального акту у кримінальному провадженні, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000261 від 14.07.2022 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.272 КК України відносно ОСОБА_6 ,

В С Т А Н О В И В:

Ухвалою Іршавського районного суду Закарпатської області від 30 листопада 2023 обвинувальний акт у кримінальному провадженні, що внесене 14 липня 2022 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000261 про обвинувачення ОСОБА_6 за ч.2 ст.272 КК України, повернуто прокурору з метою усунення недоліків протягом розумного строку.

В ухвалі суду вказується на те, що обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000261, відомості про кримінальне правопорушення 14.07.2022 року внесені до ЄРДР відносно обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст.272 КК України, ОСОБА_6 , - підлягає поверненню прокурору у зв`язку з невідповідністю обвинувального акту вимогам пункту 5 частини другої статті 291 КПК України, оскільки не зрозуміло та не конкретизовано обвинувачення, що позбавляє сторону захисту та потерпілого обстоювати свої інтереси.

В апеляційній скарзі прокурор вказує на те, що місцевим судом порушені вимоги кримінального процесуального закону при прийнятті рішення про повернення обвинувального акту прокурору, у зв`язку з чим, оскаржувана ухвала підлягає скасуванню.

Від захисника ОСОБА_9 в інтересах ОСОБА_6 надійшли заперечення на апеляційну скаргу прокурора, в якій просить ухвалу суду залишити без змін, апеляційну скаргу без задоволення.

Заслухавши суддю-доповідача, прокурора, яка підтримала доводи апеляційної скарги та просила її задовольнити, ОСОБА_6 та його захисника, які заперечили задоволенню апеляційної скарги, перевіривши та обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали судового провадження, колегія суддів приходить до наступного висновку.

Обов`язковою умовою прийняття законного, обґрунтованого та справедливого судового рішення є неухильне дотримання вимог кримінального процесуального законодавства на всіх стадіях судового розгляду.

Апеляційний суд зазначає, що суд першої інстанції не в повній мірі дотримався вказаних вимог закону, виходячи з наступного.

Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України суд у підготовчому судовому засіданні має право повернути обвинувальний акт прокурору, якщо він не відповідає вимогам цього Кодексу.

Перелік відомостей, які обов`язково має містити обвинувальний акт визначено у ч. 2 ст. 291 КПК України. Таким чином, рішення про повернення обвинувального акту прокурору може бути прийнято, якщо при його складанні допущено порушення вимог ч. 2 ст. 291 КПК України та наявні обставини, які перешкоджають подальшому судовому розгляду кримінального провадження.

Підготовче судове засідання відбувається за участю прокурора, обвинуваченого, захисника, потерпілого, його представника та законного представника, цивільного позивача, його представника та законного представника, цивільного відповідача та його представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, згідно з правилами, передбаченими цим кодексом для судового розгляду. Після виконання вимог, передбачених статтями 342-345 цього Кодексу, головуючий з`ясовує в учасників судового провадження їх думку щодо можливості призначення судового розгляду.

У підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти такі рішення:

затвердити угоду або відмовити в затвердженні угоди та повернути кримінальне провадження прокурору для продовження досудового розслідування в порядку, передбаченому статтями 468-475 цього Кодексу;

закрити провадження у випадку встановлення підстав, передбачених пунктами 4-8, 10 частини першої або частиною другою статті 284 цього Кодексу;

повернути обвинувальний акт, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру прокурору, якщо вони не відповідають вимогам цього Кодексу;

направити обвинувальний акт, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру до відповідного суду для визначення підсудності у випадку встановлення непідсудності кримінального провадження;

призначити судовий розгляд на підставі обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру;

доручити представнику персоналу органу пробації скласти досудову доповідь.

Водночас, під час підготовчого судового засідання суд не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення.

Проте, усупереч вищезазначених вимог закону місцевий суд вийшов за межі своїх повноважень у підготовчому судовому засіданні, вдавшись до оцінки наявності чи відсутності складу кримінального правопорушення та фактично зробивши висновок про недоведеність винуватості ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, що відповідно до вимог ст. 368 КПК України є виключною прерогативою суду при ухваленні вироку.

Так потерпіла у судове засідання не з`явилась та просила проводити, як підготовче судове засідання так і судовий розгляд без її участі, однак суд сам вирішив про порушення права потерпілої на обстоювання своїх законних інтересів.

Суд пройнявся відсутністю причинно-наслідкового зв`язку між діями обвинуваченого директора ОСОБА_6 та причиною смерті ОСОБА_10 ( ОСОБА_11 ), який помер на об`єкті підвищеної небезпеки очолюваного обвинуваченим Товариства, та чомусь врахував при постановленій ухвали клопотання захисника, а не зазначений в обвинувальному акті висновок судової експеризи безпеки життєдіяльності № СЕ-19/107-22/7472-БЖ від 31.05.2023 (причиною настання нещасного випадку з ОСОБА_10 згідно висновку судової експертизи безпеки життєдіяльності № СЕ-19/107-22/7472-БЖ від 31.05.2023 є допущені керівництвом ТзОВ «КИФА» порушення правил охорони праці та безпеки життєдіяльності на території земельної ділянки відведеної ТзОВ «КИФА» для розробки глиняного кар`єру, розташованого в АДРЕСА_1 ).

Суд розглянувши та скопіювавши до ухвали про повернення обвинувального акту клопотання захисника про повернення обвинувального акту вбачає відсутність об`єктивної сторони злочину.

Тобто, як зазначено в обвинувальному акті не неоформлена згідно вимог трудового законодавства, як найманий працівник, чи в будь- який інший законний спосіб особа - іноземець прибула на об`єкт підвищеної небезпеки через встановлену керівництвом ТзОВ «КИФА» охорону та керуючи в кар`єрі великовантажною технікою під час її експлуатації загинула не є на думку суду об`єктивною стороною.

При цьому, суд на аркуші 3 в абзаці 9 ухвали про повернення обвинувального акту зазначає « суд звертає увагу, що зазначені висновки суду є результатом розгляду обвинувального акту, а не результатом дослідження доказів».

Таким чином, не дивлячись на неодноразову позицію суду апеляційної інстанції суд оцінив докази зазначені стороною обвинувачення в обвинувальному акті.

Доказування фактичних обставин кримінального провадження не відноситься до стадії підготовчого судового засідання, а відноситься до стадії судового розгляду, в ході якого сторона обвинувачення доводить ті обставини, які викладені в обвинувальному акті шляхом дослідження доказів.

Викладене у обвинувальному акті формулювання обвинувачення не дає підстав для того, щоб вважати його неконкретним та суперечливим.

Суд не є стороною кримінального провадження і не може вказувати прокурору як необхідно викласти формулювання обвинувачення у вчиненні ОСОБА_6 , злочину, передбаченого ч. 2 ст. 272 КК України. В обвинувальному акті викладене те обвинувачення, яке прокурор вважає встановленим.

Висування ж обвинувачення, є виключною компетенцією прокурора, і не може покладатися на суд, у зв`язку з чим суд, при постановленні оскаржуваної ухвали та визначенні обсягу висунутого прокурором обвинувачення, як неконкретного, чи такого, що суперечить правовій кваліфікації кримінального правопорушення, вийшов за межі наданих йому повноважень у підготовчому судовому засіданні та припустився оцінки правильності викладу обвинувачення щодо його суті, що є неприпустимим.

Відповідно до ч. 1 ст. 94 КПК України слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Водночас, відповідно до вимог ст. 291 КПК України обвинувальний акт складається слідчим, після чого затверджується прокурором. Обвинувальний акт може бути складений прокурором, зокрема якщо він не погодиться з обвинувальним актом, що був складений слідчим.

Цим вимогам кримінального процесуального закону обвинувальний акт щодо ОСОБА_6 відповідає, оскільки у ньому чітко сформульовано обвинувачення останнього, наведені час, місце, спосіб та інші встановлені стороною обвинувачення фактичні обставини вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до ст. 91 КПК України, у кримінальному провадженні, крім іншого підлягають доказуванню: 1) подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення); 2) винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення; 3) вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також розмір процесуальних витрат; 4) обставини, які впливають на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, характеризують особу обвинуваченого, обтяжують чи пом`якшують покарання, які виключають кримінальну відповідальність або є підставою закриття кримінального провадження.

Під час підготовчого судового засідання не встановлено невідповідність обвинувального акту вимогам ст. 291 КПК України.

Відповідно не встановлено і законних підстав для його повернення.

Роблячи аналіз фактичним обставинам кримінальних правопорушень, які прокурор вважає встановленими, формулюванню обвинувачення та правильності кваліфікації дій обвинуваченого, на стадії підготовчого судового засідання, суд першої інстанції явно вийшов за межі питань, передбачених ст. 314 КПК України, чим фактично надав прокурору вказівки щодо необхідності зміни висунутого обвинувачення, тим самим істотно порушив вимоги кримінального процесуального закону та принципи диспозитивності та змагальності сторін.

Тому, висновки суду першої інстанції про невідповідність обвинувального акту щодо ОСОБА_6 вимогам ст. 291 КПК України та неможливість призначення його до судового розгляду без усунення виявлених, на думку суду, недоліків, - апеляційний суд вважає необґрунтованими, спростованими доводами апеляційної скарги.

На будь-які інші порушення закону, які би давали підстави для повернення обвинувального акта в ухвалі суду не вказується й таких апеляційним судом не встановлено.

На підставі вищенаведеного, колегія суддів вважає, що повернення обвинувального акту із зазначених в ухвалі підстав, призведе до необґрунтованого затягування розгляду кримінального провадження, і як наслідок, до порушення передбачених ст. 28 КПК України розумних строків судового розгляду.

Також, колегія суддів звертає увагу суду першої інстанції на дотримання розумних строків розгляду кримінального провадження, що є одним з основоположних принципів кримінального провадження та гарантією швидкого, повного та неупередженого розслідування та судового розгляду кримінального провадження, який закріплений у ст. 2 КПК України, що відображає вимоги ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод щодо права кожного на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом.

Про обов`язковість дотримання розумного строку розгляду кримінальних справ неодноразово наголошував та встановлював порушення і Європейський суд з прав людини (справи «Смірнова проти Росії» від 24 липня 2003 року, «Вітрук проти України» від 16 вересня 2010 року, «Юртаєв проти України» від 31 січня 2006 року та інші).

Отже, судом першої інстанції в повній мірі не дотримані вимоги кримінального процесуального закону при прийнятті рішення про повернення обвинувального акта щодо ОСОБА_6 прокурору, в зв`язку із чим оскаржувана ухвала підлягає скасуванню із призначенням нового розгляду обвинувального акту в суді першої інстанції у підготовчому судовому засіданні.

Керуючись ст. ст. 291, 404, 405, 407, 419 КПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу прокурора Берегівської окружної прокуратури ОСОБА_8 - задовольнити.

Ухвалу Іршавського районного суду Закарпатської області від 30 листопада 2023 року скасувати, призначивши новий розгляд обвинувального акту в суді першої інстанції у підготовчому судовому засіданні.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді