У Х В А Л А

про застосування запобіжного заходу

у вигляді домашнього арешту

Справа № 936/244/24

Провадження № 1-кп/936/57/2024

29.02.2024 року смт. Воловець

Воловецький районний суд Закарпатської області у складі головуючого судді ОСОБА_1 ,за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_5 , законного представника неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_6 , неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_7 , законного представника неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_8 , потерпілих ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , розглянувши у підготовчому судовому засіданні клопотання прокурора Воловецького відділу Мукачівської окружної прокуратури ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту щодо:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця смт. Воловець, Воловецького району, Закарпатської області та жителя і зареєстрованого за адресою АДРЕСА_1 , громадянина України, неповнолітнього, не одруженого, із початковою середньою освітою, не працюючого, який ніде не навчається, раніше не судимого, обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України,

в с т а н о в и в:

У провадженні Воловецького районного суду Закарпатської області знаходиться вищезазначене кримінальне провадження.

Під час підготовчого судового засідання прокурор заявив про застосування відносно неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту.

Клопотання мотивовано тим, що 28.02.2024 р. до Воловецького районного суду Закарпатської області надійшов, затверджений прокурором Воловецького відділу Мукачівської окружної прокуратури, обвинувальний акт у кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 03.01.2024 р. за №0000002, яке розпочато відносно ОСОБА_5 та ОСОБА_7 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених за ч.4 ст. 185 КК України.

Установлено, що 24.02.2022 військовослужбовці збройних сил російської федерації, шляхом збройної агресії, з погрозою застосування зброї та її фактичним застосуванням, незаконно вторглись на територію Україну через державні кордони України в Автономній Республіці Крим, Донецькій, Луганській, Харківській, Херсонській, Миколаївській, Сумській, Чернігівській, інших областях та здійснили збройний напад на державні органи, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації, військові частини, інші об`єкти, які мають важливе народногосподарське чи оборонне значення, та здійснили окупацію частин вказаної території, чим вчинили дії з метою зміни меж території та державного кордону України на порушення порядку, встановленого Конституцією України, що продовжується по теперішній час та призводить до загибелі значної кількості людей та інших тяжких наслідків.

Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні»» від 24.02.2022 №2102-IX, із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 в Україні введено воєнний стан строком на 30 діб, строк якого продовжувався відповідними Указами Президента України та який діє по теперішній час.

Згідно Закону України «Про правовий режим воєнного стану», воєнний стан це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

У такий спосіб, з моменту затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» №64/2022 від 24.02.2022 на території України почав діяти правовий режим воєнного стану, який продовжує діяти і на даний час.

Так, ОСОБА_7 , 13.12.2023 у вечірню пору доби приблизно біля 22:00 год., діючи з прямим умислом, таємно, з корисливих спонукань, з метою таємного викрадення чужого майна та особистого збагачення, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій та настання суспільно небезпечних наслідків їх карність, діючи спільно з ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2 , жителем АДРЕСА_1 , з метою реалізації свого спільного злочинного умислу, шляхом взлому вхідних дерев`яних дверей, проникли до житлового будинку по АДРЕСА_1 потерпілої ОСОБА_11 ІНФОРМАЦІЯ_3 , звідки викрали майно останньої у вигляді електричної пили марки Dnipro-M DSE-155 потужністю 1500 ват, вартість якої становить 2 тисячі 730 гривні 00 копійок, після чого залишили вказане місце події та мали можливість надалі розпоряджатись викраденим майном, яким і розпорядилися шляхом його продажу іншій особі, чим ОСОБА_7 та ОСОБА_5 своїми спільними злочинними діями спричинили потерпілій ОСОБА_11 матеріальних збитків на вище вказану суму.

Таким чином, ОСОБА_7 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України, тобто у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), поєднаному з проникненням у житло, вчиненому за попередньою змовою групою осіб, в умовах воєнного стану.

Крім цього, ОСОБА_7 03.01.2024 у вечірню пору приблизно біля 22:30 год., діючи з прямим умислом, таємно, повторно, з корисливих спонукань, з метою таємного викрадення чужого майна та особистого збагачення, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій та настання суспільно небезпечних наслідків їх карність, діючи спільно з ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2 , з яким перебуваючи біля житлового двоповерхового будинку за АДРЕСА_1 , з метою реалізації свого спільного злочинного умислу, шляхом демонтажу із зовнішньої сторони вказаного будинку викрали майно потерпілої ОСОБА_12 ІНФОРМАЦІЯ_4 , у вигляді трьох металевих водостічних труб з оцинкованого металу довжиною по 1 метру кожна орієнтовна товщина яких 3мм діаметром кожна 12,5 см з металевими кріпленням на кожній з них вартість яких становить 360 гривень 00 копійок та одне водостічне металеве коліно 45 градусів довжиною 35см діаметром 13 см для з`єднання вказаних труб з оцинкованого металу орієнтовною товщиною 3мм вартість якого становить 67 гривень 00 копійок, після чого залишили вказане місце події та мали можливість надалі розпоряджатись викраденим майном, яким і розпорядилися шляхом його продажу іншій особі, чим ОСОБА_7 та ОСОБА_5 своїми спільними злочинними діями спричинили потерпілій ОСОБА_12 , матеріальних збитків на загальну суму 427 гривень 00 копійок.

Таким чином, ОСОБА_7 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України, тобто у таємному викраденні чужого майна (крадіжці), вчиненому повторно, за попередньою змовою групою осіб, в умовах воєнного стану.

Продовжуючи свої злочинні дії, ОСОБА_7 04.01.2024 у вечірню пору доби біля 22:00 год., діючи з прямим умислом, таємно, повторно, з корисливих спонукань, з метою таємного викрадення чужого майна та особистого збагачення, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій та настання суспільно небезпечних наслідків їх карність, діючи спільно з ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2 , з метою реалізації свого спільного злочинного умислу, шляхом вільного доступу через незачинені вхідні двері проникли до прибудинкової надвірної споруди житлового будинку по АДРЕСА_1 потерпілої ОСОБА_10 ІНФОРМАЦІЯ_3 , звідки викрали майно останньої у вигляді пральної машини марки «ПМ-2 Донбас-3» вартість якої становить 583 гривні 00 копійок, після чого залишили вказане місце події та мали можливість надалі розпоряджатись викраденим майном, яким і розпорядилися шляхом його продажу іншій особі, чим своїми умисними злочинними діями ОСОБА_7 та ОСОБА_5 спричинили потерпілій ОСОБА_10 матеріальних збитків на вище вказану суму.

Таким чином, ОСОБА_7 , обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України, тобто у таємному викраденні чужого майна (крадіжці), поєднаному з проникненням у інше приміщення, вчиненому повторно, за попередньою змовою групою осіб, в умовах воєнного стану.

В подальшому, продовжуючи свої умисні злочинні дії ОСОБА_7 08.01.2024 у вечірню пору доби біля 20:00 год., діючи з прямим умислом, таємно, повторно, з корисливих спонукань, з метою таємного викрадення чужого майна та особистого збагачення, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій та настання суспільно небезпечних наслідків їх карність, перебуваючи в будинку за АДРЕСА_1 , звідки викрав майно потерпілого ОСОБА_9 ІНФОРМАЦІЯ_5 у виді мобільного телефону вартість якого становить 4 тисячі 181 гривеня 00 копійок, після чого залишив вказане місце події та мав можливість надалі розпоряджатися викраденим майном, яким і розпорядився шляхом його продажу іншій особі, чим своїми спільними злочинними діями спричинив потерпілому ОСОБА_9 матеріальних збитків на вказану суму.

Таким чином, ОСОБА_7 , обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України, тобто у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вчиненому повторно, в умовах воєнного стану.

У сукупності ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.185 КК України, - таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднана з проникненням у житло та інше приміщення, вчинена повторно, за попередньою змовою групою осіб, в умовах воєнного стану.

У сукупності своїми умисними злочинними діями ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_1 діючи спільно за попередньою змовою з ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2 вчинив кримінальні правопорушення, передбачені ч.4 ст.185 КК України.

Наявність обґрунтованого обвинувачення у вчиненні неповнолітнім обвинуваченим ОСОБА_7 , інкримінованих йому кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.185 КК України повністю підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме рапортами про виявлення кримінального правопорушення, протоколами заяв, показаннями потерпілих, показаннями свідків, протоколами огляду місця події та ілюстративними таблицями до них, висновками судових експертиз та вилученими речовими доказами в ході досудового розслідування.

Підставою застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту у нічний час доби відносно неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_7 , є наявність обґрунтованого обвинувачення у вчиненні ним кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.185 КК України, тяжкість вчинених кримінальних правопорушень, можливу міру покарання за діяння, у вчиненні яких обвинувачується неповнолітній ОСОБА_7 , його вік, стан здоров`я, а також наявність ризиків, передбачених пунктами 1,3,4 ч.1 ст.177 КПК України (переховування від органів досудового розслідування та суду, незаконний вплив на свідків та потерпілих, перешкодження кримінальному провадженню іншим чином), окрім цього, беручи до уваги те, що підстав для застосування до неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_7 більш м`якого запобіжного заходу немає, а менш суворі запобіжні заходи не достатні для запобігання ризиків та з метою забезпечення належної процесуальної поведінки останнього, прокурор вважає за необхідне застосувати до неповнолітнього обвинуваченого запобіжний захід у вигляді домашнього арешту у нічний час доби.

Прокурор у підготовчому судовому засіданні просив задовольнити подане клопотання з підстав, наведених у такому.

Неповнолітній обвинувачений ОСОБА_7 , його законний представник ОСОБА_13 та захисник ОСОБА_4 не заперечили проти застосування запобіжного заходу у виді домашнього арешту у нічний час доби .

Потерпілі ОСОБА_9 , ОСОБА_10 у підготовчому судовому засіданні заперечень щодо клопотання не висловлювали.

Заслухавши учасників підготовчого судового засідання, дослідивши клопотання та матеріали, додані до нього,суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до ч.3 ст.315 КПК України під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом ІІ цього Кодексу.

Статтею 177 КПК України передбачено, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Частиною 1 статті 194 КПК України встановлено, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання. (ч. 4 ст. 194 КПК України).

Відповідно до ст. 181 КПК України домашній арешт є запобіжним заходом і полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби.

Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Строк дії ухвали слідчого судді про тримання особи під домашнім арештом не може перевищувати двох місяців. У разі необхідності строк тримання особи під домашнім арештом може бути продовжений за клопотанням прокурора в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому статтею 199 цього Кодексу. Сукупний строк тримання особи під домашнім арештом під час досудового розслідування не може перевищувати шести місяців. По закінченню цього строку ухвала про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту припиняє свою дію і запобіжний захід вважається скасованим.

Встановлюючи наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує прокурор, суд констатує, що неповнолітній ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст. 185 КК України, що за тяжкістю у відповідності до ст.12 КК України відносяться до категорії тяжких злочинів, за які передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років, який усвідомлюючи про неминучість покарання за вчинення злочину у вигляді позбавлення волі, може переховуватися від органу досудового розслідування та суду.

Відповідно до рішення ЄСПЛ від 20.05.2010 у справі «Москаленко проти України», суворість покарання, яке може бути призначено, є належним елементом при оцінці ризику переховування від суду чи скоєння іншого злочину.

З огляду на викладене є достатні підстави вважати, що неповнолітній обвинувачений може переховуватися від суду з метою уникнення кримінальної відповідальності, а отже наявний ризик, передбачений п.1 ч.1 ст.177 КПК України.

Суд приймає до уваги і стадію даного судового провадження, в межах якого неповнолітні обвинувачені, потерпілі та свідки на даний час судом не допитані, відтак докази, на яких може ґрунтуватися або якими може спростовуватися обвинувачення, судом не досліджувалися. В разі переховування неповнолітнього обвинуваченого, стане неможливим подальше судове провадження та реалізація принципу змагальності сторін під час судового розгляду.

Також судом констатовано, наявність ризику, передбаченого п.3 ч.1 ст.177 КПК України - незаконного впливу на потерпілих та свідків. Зокрема, обвинувачений ОСОБА_7 , будучи неповнолітнім раніше вчиняв подібного роду кримінальні правопорушення, будучи на волі може незаконно впливати на всіх учасників кримінального провадження, а саме на свідків та потерпілих, а також усвідомивши на даний час, про настання карної відповідальності за вчинені ним кримінальні правопорушення, може переховуватись від слідства і суду чи може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, проживає на території селища Воловець, де також проживають і свідки та потерпілі у даному кримінальному провадженні на яких останній може здійснювати тиск, з метою примусити їх до зміни або відмови від своїх показань, а також схиляти свідків та потерпілих до дачі неправдивих показань про вчинення останнім кримінальних правопорушень, мотивуючи тим, що їх покази зможуть призвести до притягнення його до кримінальної відповідальності.

При цьому, із досліджених матеріалів клопотання прокурора, вбачається, що неповнолітній обвинувачений ОСОБА_7 разом зі своїм спільником неповнолітнім ОСОБА_5 після вчинення вищеописаних кримінальних правопорушень тривалий час перебували в м. Івано-Франківськ Івано-Франківської області, де за вчинення крадіжки товарно-матеріальних цінностей притягалися до адміністративної відповідальності у порядку ст. 51 КУпАП.

Також встановлено, що неповнолітній обвинувачений ОСОБА_7 може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином шляхом укриття від суду дійсних обставин скоєння кримінальних правопорушень та обставин, необхідних для встановлення істини у кримінальному провадженні, що в свою чергу свідчить про наявність ризику, передбаченого п.4 ч.1 ст.177 КПК України.

За наведених вище обставин, судом зясовано, що будь-який інший більш м`який запобіжний захід, не пов`язаний з домашнім арештом, не буде достатнім для запобігання ризикам переховування неповнолітнім обвинуваченим від суду, незаконного впливу на свідків і потерпілих у цьому кримінальному провадженні та перешкодження кримінальному провадженню іншим чином.

Із огляду на наведене, приймаючи до уваги, що запобіжний захід у вигляді домашнього арешту відповідає характеру та тяжкості діянь, які інкримінуються неповнолітньому обвинуваченому, можливої міри покарання, віку, стану здоров`я неповнолітнього обвинуваченого, відсутність у нього соціально-стримуючих факторів, судом констатовано відсутність підстав для застосування до неповнолітнього обвинуваченого іншого, більш м`якого запобіжного заходу, а також із огляду на те, що лише міра запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту забезпечить належну процесуальну поведінку неповнолітнього обвинуваченого, суд дійшов висновку, за необхідне застосувати відносно неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту у нічний час доби без застосування електронного засобу контролю, з покладенням на нього обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.

Керуючись ст. ст. 176, 177, 181, 193-194, 196, 372, 376 КПК України, суд, -

п о с т а н о в и в:

Клопотання прокурора Воловецького відділу Мукачівської окружної прокуратури ОСОБА_3 про обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту щодо неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_7 - задовольнити.

Застосувати щодо неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця смт. Воловець, Воловецького району, Закарпатської області та жителя і зареєстрованого за адресою АДРЕСА_1 , запобіжний захід у виді домашнього арешту без використання електронних засобів контролю, строком на 60 діб, тобто до 29.04.2024 р. включно.

Покласти на неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_7 наступні процесуальні обов`язки:

- не відлучатися з місця свого проживання у період вечірньої пори доби з 22.00 години до 06.00 години ранку;

- не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований та проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- невідкладно з`являтися на виклик слідчого, прокурора чи суду;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання або роботи.

Роз`яснити неповнолітньому обвинуваченому його законному представнику, що відповідно до ч.5 ст.181 КПК України, працівники органу Національної поліції з метою контролю за поведінкою обвинуваченого, який перебуває під домашнім арештом, мають право з`являтися у житло цієї особи, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на неї зобов`язань.

Контроль за виконанням ухвали покласти на прокурора, що здійснює процесуальне керівництво в даному кримінальному провадженні.

Строк дії ухвали встановити до 29.04.2024 року включно.

Ухвала окремому оскарженнню не підлягає.

Повний текст ухвали оголошено о 16-30 годині 29.02.2024 року.

Суддя ОСОБА_1

.