ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.04.2024 Справа №607/4676/24 Провадження №1-кп/607/1208/2024

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі: головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000007 від 01 січня 2024 року про обвинувачення

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродження м. Купчинці Козівського району Тернопільської області, українця, громадянина України, з середньою освітою, непрацюючого, зареєстрованого в АДРЕСА_1 , жителя АДРЕСА_2 , раніше несудимого,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1, ч. 2 ст. 190 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_4

представника потерпілого ОСОБА_5

та обвинуваченого ОСОБА_3

В С Т А Н О В И В:

В травні 2023 року, точної дати та часу досудовим розслідуванням не встановлено, у обвинуваченого ОСОБА_3 , виник протиправний умисел, направлений на заволодіння, шляхом обману грошовими коштами благодійної організації Товариства Червоного Хреста України, які призначаються як компенсація витрат за тимчасове розміщення внутрішньо переміщених осіб, які перемістилися у період воєнного стану, шляхом подання недостовірних відомостей у «Заяві особи, що розмістила внутрішньо переміщених осіб, про отримання - компенсації витрат» про проживання у житловому приміщенні осіб, яка додається до виконавчого органу сільської, селищної, міської ради, районної в м. Києві держадміністрації, відповідної військової адміністрації за місцем розташування житлового приміщення.

Відповідно до вимог пункту 5 «Порядку компенсації витрат за тимчасове розміщення внутрішньо переміщених осіб, які перемістились у період воєнного стану», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 19.03.2022 року №333 (в редакції від 30.04.2022 року) (надалі Порядок). Для отримання компенсації особа, що розмістила внутрішньо переміщених осіб, не пізніше ніж протягом п`яти днів з дня закінчення звітного місяця подає до виконавчого органу сільської, селищної, міської ради, районної в м. Києві держадміністрації, відповідної військової адміністрації за місцем розташування житлового приміщення заяву за формою згідно з додатком 1 (далі - заява). Заява подається в паперовій формі або в електронній формі (на електронну адресу, визначену виконавчим органом сільської, селищної, міської ради, районною в м. Києві держадміністрацією, відповідною військовою адміністрацією). У разі подання заяви в паперовій формі особа, що розмістила внутрішньо переміщених осіб, пред`являє: документ, який посвідчує його особу; документ, що підтверджує право власності або користування житловим приміщенням, або документ, що підтверджує повноваження представника власника. При цьому, відповідно до п. 4 цього ж Порядку особи, що розмістили внутрішньо переміщених осіб, також зобов`язані в день припинення розміщення внутрішньо переміщених осіб або зміни їх кількості подати в довільній формі заяву з інформацією про зміну переліку осіб, розміщених у житловому приміщенні, із зазначенням можливості у подальшому розміщувати внутрішньо переміщених осіб у цьому житловому приміщенні.

Реалізуючи свій злочинний умисел, будучи обізнаним, щодо вказаних вимог Порядку та діючи всупереч цим вимогам, обвинувачений ОСОБА_3 , переслідуючи корисливий мотив, спрямований на протиправне, шляхом обману, заволодіння грошовими коштами благодійної організації Товариство Червоного Хреста України, які призначаються як компенсація витрат за тимчасове розміщення внутрішньо переміщеної особи, власноручно заповнив 03.05.2023 та подав до Тернопільської міської ради від свого імені заяву особи, що розмістив внутрішньо переміщених осіб про отримання компенсацій витрат, що пов`язані з безоплатним розміщенням внутрішньо переміщених осіб за квітень 2023 року, в якій зазначив неправдиві відомості, наявність яких стала підставою для надання йому грошової компенсації.

У вказаній заяві обвинувачений ОСОБА_3 , переслідуючи мету особистого збагачення, вказав, що у належній йому квартирі АДРЕСА_3 , протягом квітня 2023 року проживала внутрішньо переміщена особа, а саме: ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка із 07.04.2023 по 22.10.2023 у вказаній квартирі не проживала, оскільки 07.04.2023 перетнула кордон України та повернулася 22.10.2023.

В результаті зазначення неправдивих відомостей обвинувачений ОСОБА_3 у вказаній заяві щодо безоплатного розміщення внутрішньо переміщених осіб, йому Товариством Червоного Хреста України, нараховано та виплачено за квітнень 2023 року кошти у сумі 339,71 гривень, як компенсацію витрат за тимчасове розміщення (перебування) внутрішньо переміщених осіб.

Внаслідок чого, обвинувачений ОСОБА_3 шляхом обману незаконно заволодів грошовими коштами Товариства Червоного Хреста України, які йому були нараховані та виплачені як компенсацію витрат за тимчасове розміщення внутрішньо переміщеної особи у сумі 339,71 гривень, в результаті чого спричинив вказаному Товариству матеріальну шкоду на вказану суму.

Крім того, у червні 2023 року, точної дати та часу досудовим розслідуванням не встановлено, у обвинуваченого ОСОБА_3 , виник повторний, протиправний умисел, направлений на заволодіння, шляхом обману грошовими коштами благодійної організації Товариства Червоного Хреста України, які призначаються як компенсація витрат за тимчасове розміщення внутрішньо переміщених осіб, які перемістилися у період воєнного стану, шляхом подання недостовірних відомостей у «Заяві особи, що розмістила внутрішньо переміщених осіб, про отримання компенсації витрат» про проживання у житловому приміщенні осіб, яка подається до виконавчого органу сільської, селищної, міської ради, районної в м. Києві держадміністрації, відповідної військової адміністрації за місцем розташування житлового приміщення.

Реалізуючи свій злочинний умисел, будучи обізнаним, щодо вказаних вимог Порядку та діючи всупереч цим вимогам, обвинувачений ОСОБА_3 , переслідуючи корисливий мотив, спрямований на протиправне, шляхом обману, заволодіння грошовими коштами благодійної організації Товариство Червоного Хреста України, які призначаються як компенсація витрат за тимчасове розміщення внутрішньо переміщеної особи, повторно, власноручно заповнив 02.06.2023 та подав до Тернопільської міської ради від свого імені заяву особи, що розмістив внутрішньо переміщених осіб про отримання компенсацій витрат, що пов`язані з безоплатним розміщенням внутрішньо переміщених осіб за травень 2023 року, в якій зазначив неправдиві відомості, наявність яких стала підставою для надання йому грошової компенсації.

У вказаній заяві обвинувачений ОСОБА_3 , переслідуючи мету особистого збагачення, вказав, що у належній йому квартирі АДРЕСА_3 , протягом травня 2023 року проживала внутрішньо переміщена особа, а саме: ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка із 07.04.2023 по 22.10.2023 у вказаній квартирі не проживала, оскільки 07.04.2023 перетнула кордон України та повернулася 22.10.2023.

В результаті зазначення неправдивих відомостей обвинуваченим ОСОБА_3 у вказаній заяві щодо безоплатного розміщення внутрішньо переміщених осіб, йому Товариством Червоного Хреста України, нараховано та виплачено за травень 2023 року кошти у сумі 457,87 гривень, як компенсацію витрат за тимчасове розміщення (перебування) внутрішньо переміщених осіб.

Разом з тим, у липні 2023 року, точної дати та часу досудовим розслідуванням не встановлено, у обвинуваченого ОСОБА_3 , виник повторний, протиправний умисел, направлений на заволодіння, шляхом обману грошовими коштами благодійної організації Товариства Червоного Хреста України, які призначаються як компенсація витрат за тимчасове розміщення внутрішньо переміщених осіб, які перемістилися у період воєнного стану, шляхом подання недостовірних відомостей у «Заяві особи, що розмістила внутрішньо переміщених осіб, про отримання компенсації витрат» про проживання у житловому приміщенні осіб, яка подається до виконавчого органу сільської, селищної, міської ради, районної в м. Києві держадміністрації, відповідної військової адміністрації за місцем розташування житлового приміщення.

Реалізуючи свій злочинний умисел, будучи обізнаним, щодо вказаних вимог Порядку та діючи всупереч цим вимогам, обвинувачений ОСОБА_3 , переслідуючи корисливий мотив, спрямований на протиправне, шляхом обману, заволодіння грошовими коштами благодійної організації Товариство Червоного Хреста України, які призначаються як компенсація витрат за тимчасове розміщення внутрішньо переміщеної особи, повторно, власноручно заповнив 04.07.2023 та подав до Тернопільської міської ради від свого імені заяву особи, що розмістив внутрішньо переміщених осіб про отримання компенсацій витрат, що пов`язані з безоплатним розміщенням внутрішньо переміщених осіб за червень 2023 року, в якій зазначив неправдиві відомості, наявність яких стала підставою для надання йому грошової компенсації.

У вказаній заяві обвинувачений ОСОБА_3 , переслідуючи мету особистого збагачення, вказав, що у належній йому квартирі АДРЕСА_3 , протягом червня 2023 року проживала внутрішньо переміщена особа, а саме: ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка із 07.04.2023 по 22.10.2023 у вказаній квартирі не проживала, оскільки 07.04.2023 перетнула кордон України та повернулася 22.10.2023.

В результаті зазначення неправдивих відомостей обвинуваченим ОСОБА_3 у вказаній заяві щодо безоплатного розміщення внутрішньо переміщених осіб, йому Товариством Червоного Хреста України, нараховано та виплачено за червень 2023 року кошти у сумі 443,1 гривні, як компенсацію витрат за тимчасове розміщення (перебування) внутрішньо переміщених осіб.

Окрім цього, у серпні 2023 року, точної дати та часу досудовим розслідуванням не встановлено, у обвинуваченого ОСОБА_3 , виник повторний, протиправний умисел, направлений на заволодіння, шляхом обману грошовими коштами благодійної організації Товариства Червоного Хреста України, які призначаються як компенсація витрат за тимчасове розміщення внутрішньо переміщених осіб, які перемістилися у період воєнного стану, шляхом подання недостовірних відомостей у «Заяві особи, що розмістила внутрішньо переміщених осіб, про отримання компенсації витрат» про проживання у житловому приміщенні осіб, яка подається до виконавчого органу сільської, селищної, міської ради, районної в м. Києві держадміністрації, відповідної військової адміністрації за місцем розташування житлового приміщення.

Реалізуючи свій злочинний умисел, будучи обізнаним, щодо вказаних вимог Порядку та діючи всупереч цим вимогам, обвинувачений ОСОБА_3 , переслідуючи корисливий мотив, спрямований на протиправне, шляхом обману, заволодіння грошовими коштами благодійної організації Товариство Червоного Хреста України, які призначаються як компенсація витрат за тимчасове розміщення внутрішньо переміщеної особи, повторно, власноручно заповнив 04.08.2023 та подав до Тернопільською міської ради від свого імені заяву особи, що розмістив внутрішньо переміщених осіб про отримання компенсацій витрат, що пов`язані з безоплатним розміщенням внутрішньо переміщених осіб за липень 2023 року, в якій зазначив неправдиві відомості, наявність яких стала підставою для надання йому грошової компенсації.

У вказаній заяві обвинувачений ОСОБА_3 , переслідуючи мету особистого збагачення, вказав, що у належній йому квартирі АДРЕСА_3 , протягом липня 2023 року проживала внутрішньо переміщена особа, а саме: ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка із 07.04.2023 по 22.10.2023 у вказаній квартирі не проживала, оскільки 07.04.2023 перетнула кордон України та повернулася 22.10.2023.

В результаті зазначення неправдивих відомостей обвинуваченим ОСОБА_3 у вказаній заяві щодо безоплатного розміщення внутрішньо переміщених осіб, йому Товариством Червоного Хреста України, нараховано та виплачено за липень 2023 року кошти у сумі 457,87 гривень, як компенсацію витрат за тимчасове розміщення (перебування) внутрішньо переміщених осіб.

У подальшому, у вересні 2023 року, точної дати та часу досудовим розслідуванням не встановлено, у обвинуваченого ОСОБА_3 , виник повторний, протиправний умисел, направлений на заволодіння, шляхом обману грошовими коштами благодійної організації Товариства Червоного Хреста України, які призначаються як компенсація витрат за тимчасове розміщення внутрішньо переміщених осіб, які перемістилися у період воєнного стану, шляхом подання недостовірних відомостей у «Заяві особи, що розмістила внутрішньо переміщених осіб, про отримання компенсації витрат» про проживання у житловому приміщенні осіб, яка подається до виконавчого органу сільської, селищної, міської ради, районної в м. Києві держадміністрації, відповідної військової адміністрації за місцем розташування житлового приміщення.

Реалізуючи свій злочинний умисел, будучи обізнаним, щодо вказаних вимог Порядку та діючи всупереч цим вимогам, обвинувачений ОСОБА_3 , переслідуючи корисливий мотив, спрямований на протиправне, шляхом обману, заволодіння грошовими коштами благодійної організації Товариство Червоного Хреста України, які призначаються як компенсація витрат за тимчасове розміщення внутрішньо переміщеної особи, повторно, власноручно заповнив 04.09.2023 та подав до Тернопільської міської ради від свого імені заяву особи, що розмістив внутрішньо переміщених осіб про отримання компенсацій витрат, що пов`язані з безоплатним розміщенням внутрішньо переміщених осіб за серпень 2023 року, в якій зазначив неправдиві відомості, наявність яких стала підставою для надання йому грошової компенсації.

У вказаній заяві обвинувачений ОСОБА_3 , переслідуючи мету особистого збагачення, вказав, що у належній йому квартирі АДРЕСА_3 , протягом серпня 2023 року проживала внутрішньо переміщена особа, а саме: ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка із 07.04.2023 по 22.10.2023 у вказаній квартирі не проживала, оскільки 07.04.2023 перетнула кордон України та повернулася 22.10.2023.

В результаті зазначення неправдивих відомостей обвинуваченим ОСОБА_3 у вказаній заяві щодо безоплатного розміщення внутрішньо переміщених осіб, йому Товариством Червоного Хреста України, нараховано та виплачено за серпень 2023 року кошти у сумі 457,87 гривень, як компенсацію витрат за тимчасове розміщення (перебування) внутрішньо переміщених осіб.

Внаслідок чого, обвинувачений ОСОБА_3 , шляхом обману незаконно заволодів грошовими коштами Товариства Червоного Хреста України, які йому були нараховані та виплачені як компенсацію витрат за тимчасове розміщення внутрішньо переміщеної особи у загальній сумі 1816,71 гривень, в результаті чого спричинив вказаному Товариству матеріальну шкоду на вказану суму.

Таким чином, обвинувачений ОСОБА_3 своїми діями вчинив кримінальні правопорушення, передбачені ч. 1 ст. 190 КК України - заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), та ч. 2 ст. 190 КК України - заволодіння чужим майном шляхом обману, вчинене повторно.

17 квітня 2024 року між представником потерпілого ТОВ «Червоного Хреста України» ОСОБА_5 та обвинуваченим ОСОБА_3 укладено угоду про примирення, згідно умов якої вони дійшли згоди щодо правової кваліфікації дій обвинуваченого за ч. 1, ч. 2 ст. 190 КК України за встановлених у висунутій підозрі обставин, істотних для даного кримінального провадження, ОСОБА_3 беззастережно визнав свою винуватість у зазначених діяннях, щиро розкаявся, активно сприяв розкриттю злочину та добровільно відшкодував завдану шкоду.

Також вказаною угодою визначено покарання, яке повинен понести ОСОБА_3 , а саме за ч. 1 ст. 190 КК України у виді одного року обмеження волі та за ч. 2 ст. 190 КК України у виді одного року позбавлення волі. На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначити ОСОБА_3 покарання у виді позбавлення волі строком на 1 (один) рік. На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання з встановленням іспитового строку на один рік.

В угоді передбачені наслідки укладання та затвердження угоди про примирення, встановлені ст. 473 КПК України, та наслідки її невиконання.

Прокурор в підготовчому судовому засіданні вважає, що наявні усі підстави для затвердження судом угоди про примирення.

У підготовчому судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 , беззастережно визнав свою вину, підтвердив свою згоду на призначення узгодженого покарання, а також те, що цілком розуміє свої права, які передбачені ч. 5 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження угоди, характер обвинувачення, щодо якого він визнав себе винним, вид покарання, що буде застосоване до нього, у разі затвердження угоди.

Представник потерпілого ТОВ «Червоного Хреста України» підтримала умови угоди та підтвердила добровільність укладення такої із обвинуваченим ОСОБА_3 .

Розглядаючи питання про затвердження угоди про примирення, суд виходить з наступного.

Згідно п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України при прийнятті рішення у підготовчому судовому засіданні суд має право, зокрема, затвердити угоду. Відповідно до п. 1 ст. 468 КПК України в кримінальному провадженні може бути укладена угода між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим про примирення.

Згідно ч. 3 ст. 469 КПК України угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України, яке згідно ст. 12 КК України є кримінальним проступком, а також у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України, яке є нетяжким злочином.

При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений ОСОБА_3 цілком розуміє відмову від здійснення прав, передбачених абзацами 1 та 4 п. 1 ч. 5 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ч. 1 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення та вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.

Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз, або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені угодою.

При перевірці угоди про примирення на відповідність вимогам Кримінального процесуального кодексу України та Кримінального кодексу України, судом встановлено, що угода у повному обсязі відповідає вимогам вказаного законодавства, дії обвинуваченого ОСОБА_3 кваліфіковані вірно за ч.1 ст.190, ч.2 ст. 190 КК України, умови угоди не суперечать інтересам суспільства і не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб, відсутні будь-які підстави вважати, що укладення угоди не було добровільним або сторони не примирилися, обвинувачений спроможний виконати взяті на себе за угодою зобов`язання, узгоджене сторонами покарання відповідає санкції статтей відповідно до пред`явленого обвинувачення.

Судом встановлено, що потерпілому ТОВ «Червоного Хреста України» завдана матеріальна шкода на загальну суму 2280,00 гривень, станом на час укладення угоди з обвинуваченим ОСОБА_7 була повністю відшкодована, що підтверджується заявою представника потерпілого, згідно з якої остання не має будь-яких матеріальних чи моральних претензій до обвинуваченого ОСОБА_3 , та не заперечує проти укладення угоди про примирення і просить її затвердити.

Виходячи з викладеного, суд приходить до висновку про можливість затвердження укладеної між представником потерпілого ТОВ «Червоного Хреста України» ОСОБА_5 та обвинуваченим ОСОБА_3 угоди про примирення і призначення обвинуваченому узгодженої сторонами міри покарання.

Керуючись ст.ст. 314, 370, 373, 374, 471, 473-475, 476 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

Затвердити укладену між представником потерпілого ТОВ «Червоного Хреста України» ОСОБА_5 та обвинуваченим ОСОБА_3 угоду про примирення.

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1, ч. 2 ст. 190 КК України, та призначити йому за даними кримінальними правопорушеннями узгоджене сторонами покарання:

-за ч. 1 ст. 190 КК України - у виді 1 (одного) року обмеженням волі;

-за ч. 2 ст. 190 КК України - у виді 1 (одного) року позбавлення волі.

На підставі ч.1 ст.70 КК України, за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, ОСОБА_3 визначити остаточне покарання у виді 1 (одного) року позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_3 звільнити від відбування покарання з випробуванням з встановленням іспитового строку на 1 (один) рік.

Згідно п.п. 1,2 ч. 1, п. 2 ч. 3 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_3 наступні обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;

- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Контроль за поведінкою засудженого ОСОБА_3 покласти на орган пробації за місцем проживання засудженого.

Вирок на підставі угоди може бути оскаржений до Тернопільського апеляційного суду через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області протягом 30 днів з дня його проголошення з підстав, передбачених ч. 3 ст. 394 КПК України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо її не подано. У разі її подання вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Копія вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім у судовому засіданні.

Роз`яснити учасникам провадження, що згідно з статтею 476 КПК України, у разі невиконання угоди про примирення прокурор має право звернутися до суду, який затвердив таку угоду, з клопотанням про скасування вироку. Клопотання про скасування вироку, яким затверджена угода, може бути подано протягом встановлених законом строків давності притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення цього кримінального правопорушення.

Умисне невиконання угоди є підставою для притягнення особи до відповідальності за ст.389-1 КК України.

Головуючий суддяОСОБА_1