Справа № 307/679/24
Провадження № 1-кс/307/106/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 лютого 2024 року м.Тячів

Слідчий суддя Тячівського районного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , секретар судового засідання ОСОБА_2 , за участю слідчого СВ Тячівського РВП ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_3 , співволодільця майна ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання прокурора Закарпатської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони ОСОБА_5 про арешт тимчасово вилученого майна у рамках кримінального провадження, відомості про яке 16.02.2024 року внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000120, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 263 КК України,

В С Т А Н О В И В:

Прокурор Закарпатської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони ОСОБА_5 звернувся до слідчого судді з клопотанням, про арешт тимчасово вилученого майна у рамках кримінального провадження, відомості про яке 16.02.2024 року внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000120, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 263 КК України.

В обґрунтування клопотання прокурор посилається на те, що 15.02.2024 близько 23 години 00 хвилин, військовослужбовець військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканець АДРЕСА_1 , преребуваючи за кермом автомобіля марки «SKODA OCTAVIA» номерний знак НОМЕР_2 , порушуючи правила Дорожнього руху допустив ДТП, та під час огляду автомобіля було виявлено 21 патрон калібру 5,45: 10 магазинів до автомата Калашнікова та прилад для куріння.

У зв`язку із викладеним на ОСОБА_6 складено протокол про адміністративні правопорушення передбачені ст. 124 та ч. 2 ст. 130 КупАП.

16.02.2024, під час проведення огляду місця події, за адресою село Колодне, вулиця Центральна, Тячівського району, Закарпатської області, (кординати геоданих 48.1661874,23.5699013), було виявлено та вилучено автомобіль марки «SKODA OCTAVIA» номерний знак НОМЕР_2 .

Згідно проведеної перевірки за відомостями ТСЦ МВС встановлено, що власником транспортного засобу марки «SKODA OCTAVIA» номерний знак НОМЕР_2 , є ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , мешканець АДРЕСА_1 .

У зв`язку з вищенаведеним прокурор просить клопотання задовольнити та постановити ухвалу про накладення арешту на майно, шляхом заборони відчуження, розпорядження, користування, яке було тимчасово вилучено в ході проведеного огляду місця події, який проводився за адресою село Колодне, вулиця Центральна, Тячівського району, Закарпатської області, (кординати геоданих 48.1661874,23.5699013), а саме: транспортного засобу марки «SKODA OCTAVIA» номерний знак НОМЕР_2 .

Прокурор будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи в судове засідання не з`явився. 23.02.2024 року подав до суду клопотання про розгляд справи без його участі та просив клопотання задовольнити.

Слідчий в судовому засіданні клопотання підтримав та просив задовольнити. Також пояснив про можливість проведння слідчих дій з вилученим транспортним засобом у разі передення такого на відповідальне зберігання власнику.

ОСОБА_4 , яка являється дружиною власника вилучено автомобіля та в силу положень ст. 60 СК України співвласником вилученого майна, в судовому засіданні просила частково задовольнити клопотання та залишити транспортний засіб на відповідальному зберіганні власника, оскільки місце утримання транспортного засобу не забезпечую його належне зберігання та з цього автомобіля вже викрадено акумульятор та аудіомагнітолу.

Фактичний володілець майна ОСОБА_6 та власник майна ОСОБА_7 будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи в судове засідання не з`явився та про причини неявки суд не повідомили.

Заслухавши слідчого та співвласника майна, розглянувши клопотання про арешт майна та додані до нього матеріали, слідчий суддя дійшов наступного висновку.

Витягом з Єдиного реєстру досудових розслідувань за номером кримінального провадження №0000120, сформованим станом на 16.02.2024 року, підтверджено, що органом досудового розслідування слідчим відділом Тячівського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Закарпатській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, відомості про яке 16.02.2024 року внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 263 КК України (а.с.4).

Разом з цим з метою обгрунтування данного клопотання прокурор ОСОБА_5 додав наступні матеріали, а саме: рапорт старшого інспектора чергового Тячівського РВП ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_8 від 16.02.2024 року (а.с.5), згоду ОСОБА_6 для огляду її автомобіля від 16.02.2024 року (а.с.6), протокол огляду місця події від 16.02.2024 року з якого вбачається, що огляд місця події було проведено в с. Колодне Кричово - Чумалево, Тячівського району, Закарпатської області та в ході якого було вилучено автомобіль марки «SКODA OCTAVIA» державний номерний знак НОМЕР_2 (а.с.7-8).

Згідно свідоцтва про державну реєстрацію серії СТХ номер 549100 від 13.01.2022 власником автомобіля марки «SКODA OCTAVIA» державний номерний знак НОМЕР_2 являється ОСОБА_7 , мешканець АДРЕСА_1 (а.с.10).

Постановою слідчого СВ Тячівського РВП ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_3 від 16.02.2024 року вищевказані предмети визнано речовими доказами у кримінальному провадженні (а.с.13).

Згідно зі ст. 131 КПК України арешт майна є одним із заходів забезпечення кримінального провадження, який застосовується з метою досягнення дієвості цього провадження.

При цьому за загальними правилами застосування заходів забезпечення кримінального провадження, визначеними ст. 132 КПК України, для оцінки потреб досудового розслідування слідчий суддя або суд зобов`язаний врахувати можливість без застосованого заходу забезпечення кримінального провадження отримати речі і документи, які можуть бути використані під час судового розгляду для встановлення обставин у кримінальному провадженні, а застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що: 1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; 2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора; 3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Згідно з ч. 2 ст. 84 КПК України процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.

Речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення (ч. 1 ст. 98 КПК України).

За приписами ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Оцінивши вищенаведене, враховуючи наявність сукупності розумних підозр вважати, що майно, яке було вилучено слідчим СВ Тячівського РВП ГУНП в Закарпатській області, а саме: автомобіль марки «SКODA OCTAVIA» державний номерний знак НОМЕР_2 , власником якого згідно долучених до матеріалів клопотання відомостей ТСЦ МВС згідно свідоцтва про державну реєстрацію серії НОМЕР_3 від 13.01.2022 являється ОСОБА_7 , мешканець АДРЕСА_1 , та який фактично перебуває в користуванні ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 мешканця АДРЕСА_1 , та знаходиться на території майданчика тимчасового утримання транспортних засобів Тячівського РВП ГУНП Закарпатської області, є доказом злочину, оскільки може містити відомості, що можуть бути використані, як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, беручи до уваги, що слідчим доведено наявність достатніх підстав для накладення арешту на вказане майно, слідчий суддя дійшов до переконання про обґрунтованість та часткове задоволення поданого клопотання про арешт майна з підстав, визначених п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України, та накладення на нього арешту шляхом заборони розпорядження та відчуження.

Водночас слідчий суддя констатує, що положеннями ст. ст. 2, 7 КПК України визначені завдання кримінального судочинства, відповідно до яких, зміст і форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких зокрема відносяться: верховенство права, недоторканність права власності, забезпечення права на захист, доступ до правосуддя, забезпечення права на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

При розгляді клопотання про накладення арешту на майно в порядку ст. ст. 170-173 КПК України, для прийняття законного, обґрунтованого та справедливого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати правову підставу для арешту майна, яка має бути викладена у клопотанні слідчого та відповідати вимогам закону.

Вказана норма узгоджується з ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав і основоположних свобод, відповідно до якої будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження повинен обґрунтувати свою ініціативу в контексті норм закону.

До основних стандартів у сфері правового регулювання відносин власності належить Загальна декларація прав людини (1948 року) та Європейська конвенція про захист прав людини і основних свобод (1950 року), учасником яких є Україна. Статтею 1 Протоколу № 1 (1952 року) до Конвенції встановлено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном, ніхто не може бути позбавлений свого майна, інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

Як свідчить практика Європейського суду з прав людини, найчастіше втручання в право власності фізичних та юридичних осіб відбувається з боку державних органів, зокрема, органів виконавчої влади, іноді органів законодавчої й судової влади, шляхом прийняття законодавчих актів чи при винесенні незаконного рішення суду, тоді як стаття 1 Першого Протоколу до Європейської конвенції з прав людини забороняє будь-яке невиправдане втручання державних органів.

Практика Європейського суду з прав людини визначає, що стаття 1 Протоколу 1, яка спрямована на захист особи (юридичної особи) від будь-якого посягання держави на право володіти своїм майном, також зобов`язує державу вживати необхідні заходи, спрямовані на захист права власності (рішення у справі «Броньовський проти Польщі» від 22.06.2004 року).

У своїх висновках Європейського суду з прав людини неодноразово нагадував, що перша та найважливіша вимога статті 1 Протоколу 1 полягає в тому, що будь-яке втручання публічної влади в право на мирне володіння майном має бути законним: друге речення п. 1 дозволяє позбавлення власності лише «на умовах, передбачених законом», а п. 2 визначає, що держави мають право здійснювати контроль за користуванням майном шляхом введення в дію «законів». Більше того, верховенство права, один з фундаментальних принципів демократичного суспільства, є наскрізним принципом усіх статей Конвенції (рішення у справах «Амюр проти Франції», «Колишній король Греції та інші проти Греції» та «Малама проти Греції»).

Враховуючи позицію слідчого, щодо можливості проведення слідчих дій з вилученим транспортним засобом без позбавлення права користування ним, слідчий суддя вважає, що на даному етапі досудового розслідування розумним та співрозмірним завданням кримінального провадження є накладення арешту, шляхом заборони його відчуження, розпорядження цим транспортним засобом, з передачею його на відповідальне зберігання власнику або уповноваженій ним особі без позбавлення права користування ним.

З урахуванням наведеного та враховуючи вимоги ст. 26 КПК України, зокрема те, що сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та в спосіб, передбачених цим Кодексом, внесене клопотання про арешт майна підлягає частковому задоволенню.

Враховуючи наведене, керуючись ст. ст. 98, 131, 132, 170-173, 175, 376 КПК України,

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання прокурора Закарпатської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони ОСОБА_5 про арешт тимчасово вилученого майна у кримінальному провадженні № 0000120, відомості про яке 16.02.2024 року внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 263 КК України задовольнити частково.

Накласти арешт на майно, яке було вилучено 16.02.2024 р. в ході огляду місця події проведеного на автодорозі в с. Колодне-Кричово-Чумалево, Тячівського району, Закарпатської області, а саме на автомобіль марки «SКODA OCTAVIA» державний номерний знак НОМЕР_2 , власником якого згідно долучених до матеріалів клопотання відомостей ТСЦ МВС згідно свідоцтва про державну реєстрацію серії НОМЕР_3 від 13.01.2022 являється ОСОБА_7 , мешканець АДРЕСА_1 , та який фактично перебуває в користуванні ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 мешканця АДРЕСА_1 , та знаходиться на території майданчика тимчасового утримання транспортних засобів Тячівського РВП ГУНП Закарпатської області, шляхом заборони розпорядження та відчуження цим транспортним засобом, з передачею його на відповідальне зберігання власнику або уповноваженій ним особі з правом користування цим транспортним засобом.

Ухвала про арешт майна виконується негайно слідчим, прокурором.

Підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження судом.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Час проголошення повного тексту ухвали 27 лютого 2024 року о 16 год. 30 хв.

Слідчий суддя ОСОБА_1