Справа №760/4491/24
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 лютого 2024 року м. Київ

Слідчий суддя Солом`янського районного суду м. Києва ОСОБА_1 за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , підозрюваної ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Солом`янського районного суду м. Києва клопотання захисника підозрюваної ОСОБА_5 - адвоката ОСОБА_4 про зміну запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт, подане в рамках кримінального провадження, відомості про яке внесені 06.03.2023 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000746 у відношенні:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженка м. Київ, громадянки України, українки, з неповною вищою освітою, офіційно не працевлаштованої, перебуває у цивільному шлюбі, яка має на утриманні трьох неповнолітніх дітей ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 та матір похилого віку ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , зареєстрованої та мешкаючої за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимої,

підозрюваної у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 307 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

До слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва надійшло зазначене клопотання, в обґрунтування якого зазначено, що 04.02.2024 ухвалою слідчого судді Солом?янського районного суду міста Києва (справа N? 760/2781/24) було задоволено клопотання слідчого СВ Солом?янського УП ГУ НП у місті Києві ОСОБА_10 , погоджене прокурором Солом?янської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_11 , про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без визначення застави у кримінальному провадженні № 0000746 від 06.03.2023, за ознаками вчинення ОСОБА_5 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України.

Процесуальне керівництво досудовим розслідуванням у цьому кримінальному провадженні здійснюється групою прокурорів Солом?янської окружної прокуратури міста Києва, а саме, старший групи прокурорів: ОСОБА_12 , прокурори: ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_11 .

Так, під час розгляду слідчим суддею Солом?янського районного суду міста Києва клопотання слідчого/прокурора про застосування до підозрюваної ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави, не розглядались обставини, що можуть вплинути на вирішення питання стосовно застосування запобіжного заходу до підозрюваної ОСОБА_5 в бік пом`якшення.

Зокрема, слідчому судді не були відомі обставини, що на утриманні у підозрюваної ОСОБА_5 перебувають троє неповнолітніх дітей:

? ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ;

? ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ;

? ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Наразі, найменшому із дітей ОСОБА_5 виповнилося лише 1 рік 6 місяців (документи додаються).

У той же час, відсутність офіційного місця роботи обумовлюється тим, що ОСОБА_5 перебуває декреті та доглядає за своїм малолітнім сином ОСОБА_18 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

З огляду на наведене, підозрювана і не має можливості працювати.

Крім того, слідчим суддею не розглядались обставини щодо незадовільного стану здоров`я матері підозрюваної ОСОБА_5 , яка потребує постійного догляду зі сторони підозрюваної, оскільки має ряд хронічних захворювань та перебуває на амбулаторному обліку з діагнозом: цукровий діабет ІІ тип, інсулінопотребуючий важка форма, стан субкомпенсації, діабетична периферична полінейропатія нижніх кінцівок, діабетична ангіопатія сітківки обох очей, гіпертонічна хвороба ІІ ст., 3 ст., ризик 4. СН 0-1 ст., атеросклеротична хвороба серця, дифузний кардіосклероз.

Важливо також наголосити, що ОСОБА_5 виховувалася фактично без батьківського піклування, лише матір?ю, яка зараз потребує від своєї доньки також уваги, підтримки і допомоги.

Варто зазначити і те, що ОСОБА_5 має сталі соціальні зв?язки, а саме:

-має постійне місце проживання та реєстрації - зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ;

-за місцем проживання та реєстрації мешкає зі своїм чоловіком (в цивільному шлюбі - ОСОБА_19 ;

-раніше до адміністративної чи кримінальної відповідальності не притягувалась;

-не має достатнього фінансового ресурсу для переховування від органу досудового розслідування та суду.

Додатково слід зазначити, що ОСОБА_5 не має особливостей в манерах своєї поведінки, які б давали підстави стверджувати про можливість вчинення нею незаконного впливу на свідків, експертів чи інших підозрюваних у цьому кримінальному провадженні.

При цьому тяжкість можливого покарання, згідно з практикою Європейського суду з прав людини не може бути самостійною підставою для застосування до підозрюваної ОСОБА_5 найсуворішого виду запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Так, в рішенні ЄСПЛ у справі «Мерабишвілі проти Грузії» від 28.11.2017 зазначено: «Небезпека втечі від правосуддя не може оцінюватися тільки з урахуванням суворості можливого покарання, вона має бути оцінена з посиланням на ряд інших чинників, таких як характер обвинуваченого, його моральне обличчя, його активи, зв?язки з країною і міжнародні контакти».

Крім того, з останнього речення пункту 3 статті 5 Конвенцій витікає, що в тих випадках, коли єдиною, що залишається, причиною утримання під вартою є побоювання, що обвинувачений переховуватиметься від правосуддя і таким чином уникне явки до суду, він має бути звільнений з-під варти, якщо є можливість заручитися гарантіями, які забезпечать таку явку.

А тому, гарантією належної процесуальної поведінки підозрюваної ОСОБА_5 є наявність міцних соціальних зв`язків в місці проживання, при цьому можливі ризики у кримінальному провадженні, можна повністю усунути шляхом зобов`язання підозрюваної виконувати відповідні процесуальні обов`язки, визначені ч. 5 ст. 194 КПК України, а саме:

- не залишати місце свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , без дозволу слідчого прокурора;

- прибувати за кожною вимогою до слідчого/прокурора, який здійснює досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000746 від 06.03.2023;

- утримуватися від спілкування зі свідками та підозрюваними у цьому кримінальному провадженні.

Окремо необхідно зауважити, що метою застосування запобіжного заходу є не карна функція, а забезпечувальна, тобто до підозрюваного/підозрюваної має бути застосований такий вид запобіжного заходу, який би в повній мірі забезпечив запобіганню ризиків, передбачених ст. 177 КПК, а також відповідав засадам гарантування основоположних прав людини на свободу та особисту недоторканність, що передбачає недопущення ув`язнення особи до засудження її компетентним судом.

З огляду на викладене, на підставі ст. 201 КПК України захисник звернувся до суду з даним клопотанням.

У судовому засіданні підозрювана ОСОБА_5 та її захисник підтримали клопотання та доводи, викладені в ньому, зазначивши, що підставою для зміни запобіжного є наявність на утриманні ОСОБА_5 двох неповнолітніх дітей ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та малолітнього сина ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 та матері похилого віку - ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , яка потребує піклування та догляду в наслідок стану здоров`я, оскільки має ряд хронічних захворювань, зокрема: цукровий діабет ІІ тип, інсулінопотребуючий важка форма, стан субкомпенсації, діабетична периферична полінейропатія нижніх кінцівок, діабетична ангіопатія сітківки обох очей, гіпертонічна хвороба ІІ ст., 3 ст., ризик 4. СН 0-1 ст., атеросклеротична хвороба серця, дифузний кардіосклероз. Дані обставини не були предметом розгляду при вирішенні слідчими суддею питання про застосування відносно підозрюваної ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Просили суд клопотання задовольнити в повному обсязі.

Прокурор у судовому засіданні не заперечувала проти задоволення вказаного клопотання.

Заслухавши доводи захисника, підозрюваного та прокурора, дослідивши матеріали додані до клопотання та матеріали досудового розслідування, якими сторони обґрунтовують свої вимоги, слідчий суддя дійшов наступного.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 201 КПК України підозрюваний, обвинувачений, до якого застосовано запобіжний захід, його захисник, має право подати до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого здійснюється досудове розслідування, а в кримінальних провадженнях щодо кримінальних правопорушень, віднесених до підсудності Вищого антикорупційного суду, - до Вищого антикорупційного суду, клопотання про зміну запобіжного заходу, в тому числі про скасування чи зміну додаткових обов`язків, передбачених частиною п`ятою статті 194 цього Кодексу та покладених на нього слідчим суддею, судом, чи про зміну способу їх виконання.

Метою застосування запобіжних заходів відповідно до ч. 1 ст. 177 КПК України є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобіганню спробам:1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3)незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому він підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Відповідно до ч. 1 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчинення підозрюваним кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

У силу ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, слідчий суддя зобов`язаний, крім передбачених ст.177 КПК України ризиків, оцінити у сукупності інші обставини, у тому числі вагомість наявних доказів вчинення підозрюваним кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує особі у разі визнання підозрюваного винуватим у інкримінованому правопорушенні; вік та стан здоров`я підозрюваного; міцність соціальних зв`язків та низку інших факторів, які мають суттєве значення для застосування певного запобіжного заходу.

Вищевикладене, а також тлумачення норм ст.ст. 177, 194 КПК у їх системному зв`язку з положеннями Глави 4 КПК приводить слідчого суддю до висновку, що під час вирішення питання щодо зміни запобіжного заходу оцінка зібраних доказів має спрямовуватися не на досягнення твердого переконання у винуватості особи у вчиненні інкримінованого правопорушення, а має на меті встановити, чи є підозра обґрунтованою.

При цьому, відповідно до приписів ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Відповідно до ч.4 ст. 201 КПК України слідчий суддя, суд зобов`язаний розглянути клопотання підозрюваного, обвинуваченого протягом трьох днів з дня його одержання згідно з правилами, передбаченими для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу.

Поряд з цим, частиною 5 ст. 201 КПК України конкретизовано, що слідчий суддя, суд має право залишити без розгляду клопотання про зміну запобіжного заходу, подане раніше тридцяти днів з дня постановлення попередньої ухвали про застосування, зміну або відмову у зміні запобіжного заходу, якщо у ньому не зазначені нові обставини, які не розглядалися слідчим суддею, судом.

В судовому засіданні встановлено, що клопотання захисника подано раніше ніж тридцять днів з дня постановлення попередньої ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, однак у ньому зазначені нові обставини, які не розглядалися слідчим суддею, з огляду на викладене вказане клопотання відповідає вимогам ст. 201 КПК України.

Як встановлено у судовому засіданні у провадженні слідчого відділу Солом`янського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві знаходиться кримінальне провадження,відомості про яке внесені 06.03.2023 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000746 за підозрою ОСОБА_5 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст.307 КК України.

02.02.2024 ОСОБА_5 затримано в порядку ст. 208 КПК України.

02.02.2024, відповідно до вимог ст. ст. 276-278 КПК України ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України.

04.02.2024, ухвалою слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва ОСОБА_20 , до підозрюваної ОСОБА_5 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк до 01.04.2024 року включно без визначення розміру застави.

Відповідно до ч.2 ст.177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Оцінюючи клопотання захисника, суд приймає лише до уваги той факт, що в передбаченому законом порядку, судом, встановленим законом, надані відповідні висновки - наявність обґрунтованої підозри та вагомість доказів саме для застосування запобіжного заходу, оскільки такі категорії, на відміну від ризиків, є незмінними протягом всього строку розгляду кримінального провадження.

При цьому слідчий суддя враховує, що на даній стадії кримінального провадження та слідчим суддею не вирішуються питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті. Судом лише вирішується питання про обґрунтованість підозри та наявність ризиків для обрання відповідного запобіжного заходу, з огляду на викладене слідчий суддя не оцінює докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні кримінального правопорушення, а тому докази, які є достатніми для висновку про наявність обґрунтованої підозри, не обов`язково мають бути настільки ж переконливими та повними, як докази на стадії висунення особі обвинувачення у вчиненні злочину або на стадії судового розгляду такого обвинувачення.

Таким чином, слідчий суддя вважає, що в судовому засіданні слідчим надано достатньо доказів щодо обґрунтованості підозри у вчиненні ОСОБА_5 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України, а саме незаконного придбання зберігання з метою збуту психотропних речовин, предметом таких дій були психотропні речовини у великих розмірах, вчиненого за попередньою змовою групою осіб.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 178 КПК України слідчий суддя пересвідчився у тяжкості покарання, що загрожує ОСОБА_5 у разі визнання її виною у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого вона підозрюється, оскільки санкція ч. 3 ст. 307 КК України передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від дев`яти до дванадцяти років з конфіскацією майна.

Відповідно до вимог п.3 ч.1 ст.178 КПК України слідчий суддя зауважує, що підозрювана має молодий вік, групи інвалідності не має, має задовільний стан здоров`я..

Відповідно до вимог п. 4 ч.1 ст.178 КПК України слідчий суддя встановив, що підозрювана має міцні соціальних зв`язків, а саме має постійне місце проживання на території України, не заміжня, однак перебуває у цивільному шлюбі, має на утриманні трьох неповнолітніх дітей ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 та матір похилого віку ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , яка має хронічні захворювання: цукровий діабет ІІ тип, інсулінопотребуючий важка форма, стан субкомпенсації, діабетична периферична полінейропатія нижніх кінцівок, діабетична ангіопатія сітківки обох очей, гіпертонічна хвороба ІІ ст., 3 ст., ризик 4. СН 0-1 ст., атеросклеротична хвороба серця, дифузний кардіосклероз та потребує догляду.

Встановлюючи обставини, передбачені п. 5 ч. 1 ст. 178 КПК України слідчий суддя визначив, що підозрювана має неповну вищу освіту. Відповідно до наданих суду стороною захисту матеріалів підозрювана не працевлаштована, однак перебуває у декретній відпустці по догляду за дитиною віком до трьох років.

Щодо репутації підозрюваної відповідно до вимог п. 6 ч.1 ст.178 КПК України слідчий суддя зазначає, що даних про негативної репутацію підозрюваної в ході судового розгляду клопотання слідчому судді не надано.

Щодо майнового стану підозрюваного, в дотримання вимог п. 7 ч. 1 ст. 178 КПК України, слідчий суддя відзначає, що відомостей про матеріальний стан підозрюваної в ході судового розгляду клопотання слідчому судді не надано.

На виконання вимог п. 8, 9, 10 ч.1 ст. 178 КПК України в ході розгляду клопотання відомостей про наявність у підозрюваного судимостей не встановлено. Даних про застосування до підозрюваного інших запобіжних заходів не надано, як і відомостей про повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення.

Відомості щодо розміру майнової шкоди у даному кримінальному провадженні у матеріалах кримінального провадження відсутні, відповідно до вимог, визначених п. 11 ч. 1 ст.178 КПК України.

На виконання вимог п. 12 ч. 1 ст. 178 КПК України, слідчий суддя зазначає, що відсутній ризики продовження чи повторення протиправної поведінки, зокрема ризику летальності, що створює підозрювана, у зв`язку з її доступом до зброї.

Вирішуючи питання наявності достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, а також недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, суд виходить з такого.

Згідно з ч. 5 ст. 9 КПК України кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Як зазначено в п. 111-112 Рішення ЄСПЛ «Белеветський проти Росії» - обмеження розгляду клопотання про обрання, продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою лише переліком законодавчих (стандартних) підстав для його застосування без встановлення їх наявності та обґрунтованості до конкретної особи є порушенням п. 4 ст. 5 Конвенції.

Як зазначено в Рішенні ЄСПЛ «Александер Макаров проти росії» національні органи влади зобов`язані проаналізувати особисті обставини особи докладніше та навести на користь тримання її під вартою конкретні підстави, підкріплені встановленими в судовому засіданні доказами.

Згідно з рішенням Європейського суду з прав людини у справі «Феррарі - Браво проти Італії» не можна ставити питання про те, що арешт є виправданим лише тоді, коли доведено факт вчинення та характер інкримінованих правопорушень, оскільки це є завданням органів досудового розслідування (попереднього слідства).

За змістом ухвали слідчого судді Солом`янського районного суду міста Києва ОСОБА_20 , слідчим суддею встановлено існування ризиків, передбачених п. п. 1, 3, 4, 5 ч.1 ст. 177 КПК України, зокрема можливості підозрюваної ОСОБА_5 переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється;

Так, про наявність ризику переховуватись від органів досудового розслідування, визначеного до п.1 ч. 1 ст.177 КПК України, свідчить тяжкість покарання, що загрожує підозрюваній у разі визнання її винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України, який відповідно до ст. 12 КК України, відноситься до категорії особливо тяжкого злочину та за який передбачена відповідальність у виді позбавлення волі на строк від дев`яти до дванадцяти років з конфіскацією майна, характер та зухвалість інкримінованого злочину, який вчинено в умовах воєнного.

У рішенні по справі «W проти Швейцарії» від 26.01.1993 Європейський суд з прав людини вказав, що врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що підозрюваний може ухилитись від слідства.

Вказаний ризик не зменшився та продовжує існувати.

Щодо наявності ризиків незаконного впливу на свідків, інших підозрюваних у цьому ж кримінальному провадженні, перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином чи вчинення іншого кримінального правопорушення, визначеним п. 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України необхідно зазначити наступне.

Як зазначено в п. 143 Рішення ЄСПЛ «Бойченко проти Молдови» одне тільки посилання судів на відповідну норму закону без вказання підстав з яких вони вважають обґрунтованими твердження про те, що ніби заявник може перешкоджати провадженню по справі, переховуватись від правосуддя або скоювати нові злочини, не є достатніми для ухвалення рішення про тримання заявника під вартою (аналогічні справи - «Беччієв проти Молдови» та «Сарбан проти Молдови»).

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Клішин проти України» наявність кожного ризику повинна носити не абстрактний, а конкретний характер та доводитися відповідними доказами.

Слідчому судді не надано жодного належного та допустимого доказу того, що ОСОБА_5 вчиняла чи вчиняє якісь конкретні дії, направлені на незаконний вплив на свідків, інших підозрюваних у цьому ж кримінальному провадженні чи створення перешкод правосуддю, документів, підтверджуючих, що підозрювана вчиняла подібні дії у минулому, показання свідків, дані про особу, підтверджуючі її протиправну поведінку чи інформації про кримінальні зв`язки особи, як і доказів того, що ОСОБА_5 вже притягалась до кримінальної відповідальності, була засуджена, має не зняту чи не погашену судимість, схильна до протиправної поведінки чи притягалась до адміністративної відповідальності.

З огляду на викладене, ризики, передбачені п. 3, 4, 5 ч.1 ст.177 КПК України (незаконно впливати на свідків чи інших підозрюваних у цьому кримінальному провадженні, перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином, можливості вчинити інше кримінальне правопорушення), носять характер припущення та обґрунтування яких з посиланням на конкретні факти відсутні.

Щодо підстав для зміни підозрюваній ОСОБА_5 запобіжного заходу слідчий суддя зазначає наступне.

При вирішенні питання про застосування відносно підозрюваної ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою слідчим суддею не враховано та не надано оцінки міцності соціальних зв`язків ОСОБА_5 , зокрема наявності на утриманні ОСОБА_5 двох неповнолітніх дітей ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та малолітнього сина ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , не вбачаючи на те, що стороною захисту заявлено про наявність дітей на утриманні підозрюваної.

Крім того, при вирішенні слідчими суддею питання про застосування відносно підозрюваної ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не було предметом розгляду наявність на утриманні підозрюваної матері похилого віку - ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , яка потребує піклування та догляду в наслідок стану здоров`я, оскільки має ряд хронічних захворювань, зокрема: цукровий діабет ІІ тип, інсулінопотребуючий важка форма, стан субкомпенсації, діабетична периферична полінейропатія нижніх кінцівок, діабетична ангіопатія сітківки обох очей, гіпертонічна хвороба ІІ ст., 3 ст., ризик 4. СН 0-1 ст., атеросклеротична хвороба серця, дифузний кардіосклероз, що підтверджується наданими суду доказами.

При вирішенні питання щодо заявленого клопотання, слідчий суддя приймає до уваги практику Європейського суду з прав людини, а саме справу «Харченко проти України», за якою встановлено порушення вимог п.3 ст. 5 Конвенції щодо надмірного тривалого тримання особи під вартою, а також те, що національні суди не розглядали жодних альтернативних триманню під вартою запобіжних заходів.

Відповідно до ч.1 ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.

Згідно із ч. 4 ст. 194 КПК України якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Згідно рішення Європейського суду з прав людини від 26 червня 1991 р. у справі «Летельє проти Франції» «попереднє затримання не має передувати покаранню у вигляді позбавлення свободи, не може бути «формою очікування» обвинувального вироку».

Відповідно до рішення ЄСПЛ по справі "Ноймайстер проти Австрії" позбавлення волі особи (тримання під вартою) не повинно перетворюватися на своєрідну прелюдію до завчасного відбування можливого у майбутньому вироку про позбавлення волі.

У своїх рішеннях ЄСПЛ звертає увагу на те, що існує презумпція на користь звільнення з-під варти. Доводи «за» і «проти» такого звільнення не повинні бути «загальними й абстрактними» (рішення у справі «Смирнова проти росії»).

У всіх випадках, коли ризику ухилення обвинуваченого від слідства можна запобігти за допомогою застави чи інших запобіжних заходів, обвинуваченого має бути звільнено і в таких випадках національні органи завжди мають належним чином досліджувати можливість застосування таких альтернативних запобіжних заходів (див. рішення від 23 вересня 2008 р. у справі «Вренчев проти Сербії» (Vrenсev v. Serbia), заява № 2361/05, п. 76).

Таким чином, враховуючи встановлені у судовому засіданні обставини, слідчий суддя вважає, що захисником доведено необхідність зміни запобіжного заходу, а прокурором не заперечувалось, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не здатен забезпечити належної поведінки підозрюваного, у зв`язку із чим клопотання підлягає частковому задоволенню.

Слідчий суддя враховує, що питання про застосування відносно підозрюваної запобіжного заходу у вигляді застави вже вирішувалось слідчим суддею, та визнано таким, що не здатний забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваної та запобігти наявним ризикам, визначеним ст. 177 КПК України.

Запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, у розумінні вимог ч.1 ст.176 КПК України є більш м`яким запобіжний заходом ніж тримання під вартою, однак більш суворим ніж запобіжний захід у вигляді застави.

Тому, приходячи до висновку про те, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на час розгляду клопотання є невиправдано суворим, з урахуванням даних в їх сукупності про особу ОСОБА_5 , наявності постійного місця проживання, міцності її соціальних зв`язків, зокрема наявності на утриманні трьох неповнолітніх дітей ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 та матері похилого віку ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , яка потребує догляду.

З огляду на викладене, враховуючи позиції сторін, слідчий суддя вважає, що існують всі передбачені законом підстави, які встановлені у судовому засіданні, задля зміни підозрюваній ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без визначення застави на запобіжний захід, більш м`який, ніж тримання під варто, однак, більш суворий ніж застава, а саме домашній арешт, який полягає у забороні підозрюваній цілодобово залишати житло за місцем мешкання за адресою: за адресою: АДРЕСА_1 в межах строку досудового розслідування строком на один місяць та шість днів тобто до 02 квітня 2024 року включно, що відповідатиме конкретній меті, визначеній у КПК України, та застосовується за наявності підстав, передбачених КПК України, є необхідним та достатнім для запобігання існуючим ризикам і жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти доведеним під час розгляду ризикам.

Разом із тим, задля запобіганню встановлених у судовому засіданні ризиків переховуватись від органів досудового розслідування та суду та незаконно впливати, свідків, інших підозрюваних, у цьому ж кримінальному провадженні, слідчий суддя вважає за необхідне, відповідно до вимог ч. 5 ст. 194 КПК України, а саме:

- прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора який здійснює досудове розслідування, у кримінальному провадженні №0000746 від 06.03.2023 та/або суду;

- утримуватись від спілкування зі свідками та підозрюваними у даному кримінальному провадженні;

- цілодобово не залишати житло за місцем мешкання за адресою: АДРЕСА_1 без дозволу слідчого, прокурора, окрім випадків необхідної евакуації чи з метою запобігання загрози життю чи здоров`ю або у випадку перебування на амбулаторному чи стаціонарному лікуванні у медичних закладах та пов`язаних із вказаним лікуванням пересувань.

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну;

Згідно ч.5 ст.202 КПК України у разі постановлення слідчим суддею, судом ухвали про відмову у продовженні строку тримання під вартою, про скасування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його зміну на інший запобіжний захід, про звільнення особи з-під варти у випадку, передбаченому частиною третьою статті 206 цього Кодексу, або у випадку закінчення строку дії ухвали слідчого судді, суду про тримання під вартою підозрюваний, обвинувачений повинен бути негайно звільнений, якщо в уповноваженої службової особи місця ув`язнення, під вартою в якому він перебуває, відсутнє інше судове рішення, що набрало законної сили і прямо передбачає тримання цього підозрюваного, обвинуваченого під вартою.

Керуючись ст.ст.110,131,132,176-178, 183,186,193,194,196,197,369-372 КПК України, слідчий суддя, -

УХВАЛИВ:

Клопотання задовольнити частково.

Змінити підозрюваній ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, який полягає в забороні підозрюваній цілодобово залишати житло за місцем мешкання за адресою: АДРЕСА_1 в межах строку досудового розслідування строком на один місяць та шість днів тобто до 02 квітня 2024 року включно.

Відповідно до ч. 5 ст. 194 КПК України зобов`язати підозрювану ОСОБА_5 :

- прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора який здійснює досудове розслідування, у кримінальному провадженні №0000746 від 06.03.2023 та/або суду;

- утримуватись від спілкування зі свідками та підозрюваними у даному кримінальному провадженні;

- цілодобово не залишати житло за місцем мешкання за адресою: АДРЕСА_1 без дозволу слідчого, прокурора, окрім випадків необхідної евакуації чи з метою запобігання загрози життю чи здоров`ю або у випадку перебування на амбулаторному чи стаціонарному лікуванні у медичних закладах та пов`язаних із вказаним лікуванням пересувань.

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну;

Негайно в залі суду звільнити ОСОБА_5 з-під варти та зобов`язати невідкладно прибути до місця свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 .

Ухвала слідчого судді діє в межах строку досудового розслідування протягом одного місяця та п`ять днів тобто до 01 квітня 2024 року включно та підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Копію ухвали направити до органу Національної поліції за місцем мешкання підозрюваної для забезпечення контролю за поведінкою підозрюваної ОСОБА_5 під час дії відносно неї запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту.

На ухвалу може бути подана апеляція безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Якщо ухвалу слідчого судді було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Слідчий суддя ОСОБА_1