Справа № 455/64/24
Провадження № 1-кп/455/102/2024
ВИРОК

Іменем України

26 березня 2024 року м.Старий Самбір

Старосамбірський районний суд Львівської області в складі

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000007 від 03.01.2024 про обвинувачення

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Кам`янець-Подільський Хмельницької області, жителя АДРЕСА_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , з профільною середньою освітою, раніше судимого:

за вироком Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 30.06.2009 за частиною 2 статті 296 КК України до покарання у виді двох років позбавлення волі, на підставі статті 75 КК України звільнений від відбуття покарання з випробувальним терміном на один рік;

за вироком Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 31.08.2010 за частиною 1 статті 115, статтею 71 КК України до покарання у виді восьми років шести місяців позбавлення волі,

за вироком Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 13.10.2020 за статтею 126-1 КК України до покарання у виді арешту на строк два місяці,

за вироком Старосамбірського районного суду Львівської області від 31.03.2022 за частиною 1 статті 125 КК України до покарання у виді громадських робіт на строк сто шістдесят годин,

за вироком Старосамбірського районного суду Львівської області від 19.03.2024 за статтею 126-1 КК України до покарання у виді арешту на строк два місяці,

у вчиненні кримінального проступку, передбаченого статтею 390-1 КК України,

з участю:

прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Старосамбірського районного суду Львівської області від 11 жовтня 2023 року було видано обмежувальний припис терміном на чотири місяці щодо ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який зареєстрований в АДРЕСА_2 , фактично проживає в АДРЕСА_1 , яким визначено заходи тимчасового обмеження його прав та покладено на нього обов`язки, а саме: заборонено ОСОБА_3 перебувати в місці спільного проживання (перебування) з ОСОБА_5 за адресою: АДРЕСА_1 ; заборонено ОСОБА_3 наближатися на відстань менше 100 метрів до місця проживання (перебування) ОСОБА_5 за адресою: АДРЕСА_1 ; заборонено ОСОБА_3 контактувати та вести телефонні переговори з ОСОБА_5 ; ОСОБА_3 , будучи ознайомленим із вимогами обмежувального припису, 29.12.2023 близько 16:30 години, маючи умисел на невиконання обмежувального припису, усвідомлюючи, що згідно вищевказаного рішення суду йому заборонено перебувати та наближатися на відстань менше 100 метрів до місця проживання ОСОБА_5 за адресою: АДРЕСА_1 , зайшов всередину вищевказаного будинковолодіння, де залишився проживати, тим самим умисно не виконав обмежувальний припис, передбачений рішенням Старосамбірського районного суду Львівської області від 11 жовтня 2023 року.

В подальшому, ОСОБА_3 , будучи раніше ознайомленим із вимогами обмежувального припису, 30.12.2023 близько 09:30 години, маючи умисел на невиконання обмежувального припису, усвідомлюючи, що згідно вищевказаного рішення суду йому заборонено перебувати та наближатися на відстань менше 100 метрів до місця проживання ОСОБА_5 за адресою: АДРЕСА_1 , зайшов всередину вищевказаного будинковолодіння, де залишився проживати, тим самим умисно не виконав обмежувальний припис, передбачений рішенням Старосамбірського районного суду Львівської області від 11 жовтня 2023 року.

В подальшому, ОСОБА_3 , будучи раніше ознайомленим із вимогами обмежувального припису, 02.01.2024 близько 17:20 години, маючи умисел на невиконання обмежувального припису, усвідомлюючи, що згідно вищевказаного рішення суду йому заборонено перебувати та наближатися на відстань менше 100 метрів до місця проживання ОСОБА_5 за адресою: АДРЕСА_1 , зайшов всередину вищевказаного будинковолодіння, де залишився проживати, тим самим умисно не виконав обмежувальний припис, передбачений рішенням Старосамбірського районного суду Львівської області від 11 жовтня 2023 року.

В подальшому, ОСОБА_3 , будучи раніше ознайомленим із вимогами обмежувального припису, 08.01.2024 близько 12:45 години, маючи умисел на невиконання обмежувального припису, усвідомлюючи, що згідно вищевказаного рішення суду йому заборонено перебувати та наближатися на відстань менше 100 метрів до місця проживання ОСОБА_5 за адресою: АДРЕСА_1 , зайшов всередину вищевказаного будинковолодіння, де залишився проживати, тим самим умисно не виконав обмежувальний припис, передбачений рішенням Старосамбірського районного суду Львівської області від 11 жовтня 2023 року.

Таким чином, ОСОБА_3 ,обґрунтовано обвинувачується в умисному невиконанні обмежувального припису особою, щодо якої такі заходи застосовані судом, тобто, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого статтею 390-1 КК України.

В судовому засіданні допитаний обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у пред`явленому обвинуваченні визнав у повному обсязі, щиро розкаявся та надав показання, які за своїм змістом відповідають викладеним вище обставинам вчинення кримінального правопорушення, зокрема, про те, що він дійсно умисно не виконував обмежувальний припис, який був встановлений відносно нього Старосамбірським районним судом Львівської області, в подальшому зобов`язується не вчиняти кримінальних правопорушень, тому просить суворо не карати.

Потерпіла ОСОБА_5 в судове засідання не з`явилась, про розгляд справи повідомлялась у встановленому законом порядку, надала до суду заяву, в якій просила розглядати справу за її відсутності, претензій матеріального та морального характеру не має, відносно міри покарання покладалась на розсуд суду.

Враховуючи те, що обвинувачений та інші учасники процесу не оспорюють жодних обставин справи і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності їх позиції, роз`яснивши учасникам судового провадження те, що вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, суд, на підставі частини 3 статті 349 КПК України, визнає недоцільним дослідження доказів щодо обставин провадження, які ніким не оспорюються.

Показання обвинуваченого ОСОБА_3 в судовому засіданні послідовні і логічні, а тому не викликають сумнівів у суду щодо правильності розуміння ним змісту обставин кримінального проступку, добровільності та істинності його позиції.

Жодних розумних сумнівів щодо доведеності винуватості обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні інкримінованого кримінального проступку у суду немає та будь-які належні, допустимі і достовірні докази на спростування вищевказаного відсутні, жодних клопотань з цього приводу стороною захисту не заявлялося.

За таких обставин, суд вважає доведеним, що обвинувачений ОСОБА_3 своїми умисними діями, що виразились в умисному невиконанні обмежувального припису особою, щодо якої такі заходи застосовані судом, вчинив кримінальне правопорушення, яке вірно кваліфіковано за статтею 390-1 КК України.

Відповідно до статті 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

При призначенні обвинуваченому покарання за вчинений кримінальний проступок, суд керується вимогами статті 65 КК України та виходить з аналізу даних про особу обвинуваченого, суспільної небезпеки вчиненого ним, його відношення до скоєного, враховує наявність пом`якшуючих та обтяжуючих відповідальність обставин, матеріальний та сімейний стан особи, тощо.

При призначенні обвинуваченому ОСОБА_3 покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке є проступком; особу обвинуваченого, який раніше судимий, за місцем проживання характеризується негативно, на обліку у лікаря нарколога та у лікаря психіатра не перебуває та думку потерпілої ОСОБА_5 , яка при обранні виду і міри покарання покладалась на розсуд суду.

Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_3 суд визнає щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Обставинами, що обтяжують покарання суд визнає вчинення кримінального правопорушення щодо подружжя чи колишнього подружжя або іншої особи, з якою винний перебуває (перебував) у сімейних або близьких відносинах.

Виходячи з вищенаведених обставин суд вважає, що для виправлення обвинуваченого ОСОБА_3 та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень необхідним та достатнім буде призначення йому покарання у виді арешту.

Крім цього, при призначенні остаточного покарання слід застосувати положення частини 1 статті 71 КК України, оскільки обвинувачений був засуджений вироком Старосамбірського районного суду Львівської області від 19 березня 2024 року до покарання у виді арешту на строк два місяці.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся.

Кримінальним правопорушенням матеріальної шкоди не завдано.

Питання про долю речових доказів суд вирішує в порядку статті 100 КПК України.

Запобіжний захід ОСОБА_3 не обирався.

За викладеного, керуючись статтями 368, 370, 371, 374, 382 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні кримінального проступку, передбаченого статтею 390-1 КК України та призначити йому покарання у виді арешту на строк 2 (два) місяці.

На підставі частини 1 статті 71 КК України, за сукупністю вироків, шляхом часткового приєднання до даного вироку невідбутої частини покарання за вироком Старосамбірського районного суду Львівської областівід 19.03.2024, призначити ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , остаточне покарання у виді арешту на строк 3 (три) місяці.

Строк відбування покарання засудженому рахувати з моменту його фактичного затримання.

Речові докази, а саме: один DVD-R диск марки «Alerus» із відеозаписом події, яка мала місце 29.12.2023; один DVD-R диск марки «Alerus» із відеозаписом події, яка мала місце 02.01.2024; один DVD-R диск марки «Alerus» із відеозаписом події, яка мала місце 08.01.2024, які зберігаються при матеріалах кримінального провадження №0000007 від 03.01.2024, залишити в матеріалах кримінального провадження №№0000007.

Запобіжний захід до обвинуваченого ОСОБА_3 не обирався.

На вирок суду може бути подана апеляційна скарга до Львівського апеляційного суду через Старосамбірський районний суд Львівської області на протязі 30 днів з дня його проголошення.

Вирок суду першої інстанції не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Копія вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику провадження, який не був присутній в судовому засіданні.

Суддя ОСОБА_1