Справа № 646/6495/21
№ провадження 1-кп/646/510/2024
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16.04.2024 Червонозаводський районний суд м.Харкова

у складі: головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові матеріали кримінального провадження № 0000470 від 22.07.2021 за обвинуваченням

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харків, українця, громадянина України, не працюючого, з середньою освітою, який зареєстрований та проживає АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 122 Кримінального кодексу України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4 , потерпілої ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

ВСТАНОВИВ:

27.06.2021 приблизно з 22год до 00год, більш точний час в ході судового розгляду не встановлено, ОСОБА_3 , перебуваючи на подвір`ї домоволодіння за адресою АДРЕСА_1 , разом із своєю дружиною ОСОБА_5 , в ході конфлікту на грунті давно сформованих неприязних стосунків, реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на заподіяння тілесних ушкоджень, завдав декілька ударів кулаком правої руки в область обличчя ОСОБА_5 , чим спричинив останній тілесні ушкодження: закриту травму лицьової частини черепа у вигляді перелому кута нижньої щелепи ліворуч та носової кістки праворуч із наявністю синців в обох параорбітальних ділянках із переходом в ділянку спинки носа, в проекції горизонтальної гілки нижньої щелепи ліворуч та забитої рани на слизовій верхньої губи, яка потребувала хірургічного втручання- накладення шовного матеріалу, які згідно висновку судово-медичної експертизи №09-1213/2021від 03.09.2021 відносяться до тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості (такими, що не є небезпечними для життя в момент заподіяння, але спричинили за собою тривалий розлад здоров`я понад 3 тижні).

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у вчиненні вищевказаного кримінального правопорушення визнав у повному обсязі, підтвердивши правильність викладених вище фактів, пояснивши, як зазначено вище, додав, що жалкує про скоєне, на теперішній час зробив для себе відповідні висновки та щиро кається у скоєному.

Показання обвинуваченого ОСОБА_3 є послідовними, логічними і не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності його позиції.

Потерпіла цивільний позов не заявляла, при призначенні покарання покладається на розсуд суду.

За згодою сторін, згідно з ч. 3 ст. 349 КПК України, судом було визнано недоцільним дослідження таких доказів по справі, як покази свідків та інших доказів, що були зібрані в ході досудового розслідування стосовно фактичних обставин справи, оскільки обвинувачений та інші учасники судового розгляду правильно розуміють зміст цих обставин, немає сумнівів у добровільності та істинності його позиції, а також фактичні обставини справи ніхто не оспорює.

Тому суд обмежив дослідження фактичних обставин справи допитом обвинуваченого та дослідженням таких матеріалів кримінальної справи, що характеризують його особу.

Оцінюючи в сукупності досліджені докази, суд вважає встановленим, що ОСОБА_3 скоїв кримінальне правопорушення, яке суд кваліфікує як спричинення умисного середньої тяжкості тілесного ушкодження за ч. 1 ст. 122 КК України.

Що стосується відомостей про особу ОСОБА_3 , встановлено, що він раніше не судимий, на теперішній час розлучений, на обліках у лікаря-нарколога та психіатра не перебуває, на час вчинення кримінального правопорушення в алкогольному сп`янінні не перебував.

Обставиною, що пом`якшує покарання ОСОБА_3 суд визнає його щире каяття та визнання вини. Обставиною, що обтяжує його покарання, є вчинення кримінального правопорушення щодо члена сім`ї-своєї дружини.

При призначенні покарання суд виходить із положень статті 65 КК України, а саме: з принципів законності, справедливості, індивідуалізації, а також, достатності покарання для виправлення та попередження нових злочинів, враховує характер та ступінь тяжкості вчиненого злочину, пом`якшуючі покарання обставини, данні щодо особи обвинуваченого, його відношення до скоєного злочину та щире каяття.

При цьому, суд вважає, що щире каяття обвинуваченого, в даній ситуації, ґрунтується на належній критичній оцінці особою своєї протиправної поведінки і характеризується щирим осудом цієї поведінки, визнанням своєї провини, бажанням виправити ситуацію, а також готовністю нести кримінальну відповідальність.

Як вбачається з матеріалів досудової доповіді щодо ОСОБА_3 , складеної Основ`янським відділом філії ДУ «Центр пробації», ризики вчинення повторного кримінального правопорушення та небезпеки для суспільства оцінюються, як середні. На думку органу пробації виправлення обвинуваченого без обмеження або позбавлення волі на певний строк можливе та не становить небезпеки для суспільства за умови нагляду та покладенням на нього обов`язків, передбачених ч.3 ст.76 КК України.

Покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні злочину, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Суд індивідуалізує покарання, необхідне і достатнє для виправлення засуджених, а також для запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. Адекватність покарання ступеню тяжкості злочину та особі правопорушника випливає зі статті 61 Конституції України, відповідно до якої юридична відповідальність особи має індивідуальний характер, а також з принципу правової держави, з суті конституційних прав та свобод людини і громадянина.

Беручи до уваги вказані обставини в їх сукупності, враховуючи дані щодо особи обвинуваченого ОСОБА_3 , позицію потерпілої, яка не наполягала на суворому покаранні, суд вважає за можливе у даному випадку, призначивши йому покарання у вигляді позбавлення волі, застосувавши положення ст.75 КК України і звільнити його від відбування покарання з випробуванням, одночасно поклавши обов`язки, які сприятимуть його виправленню, оскільки саме таке покарання, на думку суду, є справедливим, а також, необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нового злочину.

Судові витрати у справі та речові доказі відсутні.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст.369,370,371,373,374,376 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст. 122 КК України, та призначити йому покарання у вигляді 2 років позбавлення волі.

На підставі ст.75 КК України звільнити його від призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком на 1 (один) рік, якщо він протягом іспитового строку не вчинить нового злочину та виконає покладені на нього відповідно до ст.76 КК України обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання, не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Вирок суду може бути оскаржений до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляції через Червонозаводський районний суд м.Харкова протягом 30 днів з дня його проголошення, а ОСОБА_3 в той же строк з дня отримання його копії.

У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення.

Учаснику судового провадження, який не був присутнім у судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Головуючий : ОСОБА_1