Справа №333/1548/24
Провадження №1-кс/333/1461/24
УХВАЛА

Іменем України

16 травня 2024 року м. Запоріжжя

Слідчий суддя Коммунарського районного суду м.Запоріжжя ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , захисника ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , прокурора Шевченківської окружної прокуратури м.Запоріжжя ОСОБА_5 , слідчого СУ ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_6 розглянувши у відкритому судовому засіданні, у залі Комунарського районного суду м.Запоріжжя, клопотання захисника підозрюваного ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_3 про зміну запобіжного заходу відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Запоріжжя, громадянина України, офіційно не працевлаштованого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

за обвинуваченням в скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.28 ч.2 ст.369-2, ч.3 ст.307 КК України,

В С Т А Н О В И В:

10 травня 2024 року захисник підозрюваного ОСОБА_4 адвокат ОСОБА_3 звернувся до Комунарського районного суду м.Запоріжжя з клопотанням про зміну запобіжного заходу обраного ухвалою слідчого судді Комунарського районного суду м.Запоріжжя від 21.03.2024 року у справі № 333/1548/24, у рамках кримінального провадження №0001294 від 17.08.2024 року за підозрою ОСОБА_4 у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст.28 ч.2 ст.369-2, ч.3 ст.307 КК України, яким задоволено клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави. Станом на момент звернення до суду з даним клопотанням кожен з ризиків, на які посилалась сторона обвинувачення, перестав існувати та не доведений матеріалами кримінального провадження. Доказів того, що умисел дій підозрюваного був спрямований саме на збут немає, за час проведення досудового розслідування сторона обвинувачення не отримала доказів того, що ОСОБА_4 , займався збутом наркотичних речовин або мав на меті подальший збут.

Захисник підозрюваного ОСОБА_4 адвокат ОСОБА_3 , підтримав своє клопотання про зміну запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на домашній арешт в нічний час, посилаючись на обставини викладені в ньому. Крім цього, зазначив, що підозрюваний доглядає за своєю бабусею, яка є інвалідом. Раніше до кримінальної відповідальності не притягався. Співпрацює зі слідством.

Підозрюваний ОСОБА_4 підтримав клопотання захисника та просив суд його задовольнити.

Прокурор в судовому засіданні проти клопотання заперечувала та зазначила, що захистом та обвинуваченим не надані докази того, що передбачені ч.1 ст.177 КПК України ризики, які були враховані при обранні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, не зникли, не зменшилися. На даний час не встановлено інших фігурантів які приймали участь у кримінальних провадженнях інкримінованих ОСОБА_4 разом з тим повідомила суд, що підозрюваний співпрацює зі слідством, дає викривні покази щодо інших осіб. За такого можливо вести мову про застосування запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту.

Слідчий в судовому засіданні підтримав думку прокурора та додав, що на даний час досудове розслідування не завершено, є необхідність у проведенні слідчо-оперативних дій на встановлення усіх фігурантів кримінальних правопорушень та інших процесуальних дій.

Дослідивши матеріали справи, вислухавши учасників процесу, суд приходить до таких висновків.

По даному кримінальному провадженню підозрюваному ОСОБА_4 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави.

Відповідно до ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частинами шостою та сьомою статті 176 цього Кодексу.

За частиною 1 статті 201 КПК, підозрюваний, обвинувачений, до якого застосовано запобіжний захід, його захисник має право подати до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого здійснюється досудове розслідування, а в кримінальних провадженнях щодо кримінальних правопорушень, віднесених до підсудності Вищого антикорупційного суду, - до Вищого антикорупційного суду, клопотання про зміну запобіжного заходу, в тому числі про скасування чи зміну додаткових обов`язків, передбачених частиною п`ятою статті 194 цього Кодексу та покладених на нього слідчим суддею, судом, чи про зміну способу їх виконання. При цьому за частиною 3 статті 201 КПК, до клопотання мають бути додані, зокрема, копії матеріалів, якими підозрюваний, обвинувачений обґрунтовує доводи клопотання, а за частиною 4 статті 201 КПК, клопотання про зміну запобіжного заходу розглядається за правилами, передбаченими для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу.

Тобто обґрунтованість застосування запобіжного заходу може піддаватися судовому контролю через певні проміжки часу на предмет перевірки наявності чи відсутності ризиків, за наявності яких такий запобіжний захід було застосовано, та внаслідок виникнення інших обставин, які можуть бути підставами зміни запобіжного заходу в сторону його пом`якшення, зміни чи скасування, оскільки тривала дія запобіжного заходу без врахування конкретних обставин справи може призвести до порушення прав, свобод чи інтересів учасників кримінального провадження. Зміна чи скасування запобіжного заходу обумовлюється тим, що в ході кримінального провадження змінюються підстави застосування чи обставини, що враховувалися при обранні запобіжного заходу, внаслідок чого запобіжний захід може бути скасований або замінений на інший - більш або менш суворий. При цьому підставами звернення з клопотанням про зміну запобіжного заходу є обставини, які або існували під час прийняття попереднього рішення про застосування запобіжного заходу, але про які не було відомо сторонам, або які виникли після прийняття попереднього рішення про застосування запобіжного заходу.

Такими підставами, наприклад, може бути суттєва зміна обставин, що їх було взято до уваги при обранні запобіжного заходу, а саме змінилася кваліфікація кримінального правопорушення, погіршився стан здоров`я обвинуваченого, змінився склад його родини чи утриманців, або майновий стан, інші обставини, які мають суттєве значення.

Однак існування таких обставин повинно бути обґрунтовано належними доказами.

Згідно зі ст.26 КПК України, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом.

На заявника покладається обов`язок довести ті обставини, на які він посилається при зверненні до суду.

Встановлені судом обставини свідчать про те, що ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень - злочинів, передбачених ч.2 ст.28 ч.2 ст.369-2, ч.3 ст.307 КК України, які відповідно до ст.12 КК України є тяжким та особливо тяжким злочинами. Крім цього, злочин передбачений ч.3 ст.307 КК України, є злочином вчиненим у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів та прекурсорів це діяння, які створюють загрозу заподіяння шкоди або заподіюють фактичну шкоду здоров`ю невизначеного кола осіб. ОСОБА_4 будучи обізнаними про ступінь тяжкості інкримінованих йому злочинів та покарання, яке йому загрожує, у разі визнання його винуватим, існує реальний ризик того, що підозрюваний може переховуватися від суду.

В судовому засідання захисник та підозрюваний не змогли довести обставини, які б могли свідчити про відсутність або зменшення ризиків передбачених ст.177 КПК України, а також не знайшла свого підтвердження допустимими та належними докази необхідність догляду за бабусею підозрюваного ОСОБА_4 .

На цій стадії кримінального провадження, враховуючи положення кримінального процесуального закону, суд повинен лише надати оцінку тому чи достатньо отриманої інформації та досліджених доказів, для того, щоб допустити можливість, що особа щодо якої вирішується питання про застосування запобіжного заходу могла вчинити кримінальне правопорушення, яке їй інкримінується. Питання ж оцінки доказів з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні того чи іншого злочину входить до компетенції суду під час розгляду кримінального провадження по суті.

Щодо наявності ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України слід варувати, наведені обставини про тяжкість інкримінованого кримінального правопорушення, яке на думку суду, в достатній мірі підтверджують існування ризику можливих спроб переховування ОСОБА_4 , в тому числі і з урахуванням позиції ЄСПЛ у рішенні по справі «W проти Швейцарії» від 26.01.1993 року, в якій Суд зазначив, що врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за особливо тяжкий злочин підвищує ризик того, що підозрюваний може ухилятись від слідства.

Також, ЄСПЛ у справі «Ілійков проти Болгарії» закріпив, що «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні «ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

За таких обставин, суд вважає, що ризик, передбачений п.1 ч.1 ст.177 КПК, не можна визнавати недоведеним.

При встановленні наявності ризику впливу на свідків, слід враховувати встановлену КПК процедуру отримання показань від осіб, які є свідками, у кримінальному провадженні, а саме спочатку на стадії досудового розслідування показання отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акту до суду на стадії судового розгляду - усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (частини 1, 2 ст.23, ст.224 КПК). Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому ст.225 КПК, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них (ч.4 ст.95 КПК).

За таких обставин ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом.

Разом з цим, зазначені дані про особу підозрюваного, не зменшують існування вищезазначених ризиків, оскільки вони існували і на час вчинення дій згідно підозри, а тому вони не утворюють жодних моральних запобіжників, які унеможливлюють при обрані підозрюваним моделі поведінки, а відтак не здатні на даному етапі кримінального провадження перешкоджати вчинити йому дії, передбачені п.п.1, 3 ст.177 КПК України.

Доводи сторони захисту про відсутність підтвердження існування ризиків суд визнає безпідставними і розцінює їх в аспекті моделі захисту, узгодженої між підозрюваним та його захисником.

При цьому, суд звертає увагу, що КПК не вимагає доказів того, що обвинувачений обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому, оскільки під поняттям «ризик» - слід розуміти обґрунтовану ймовірність протидії обвинуваченого кримінальному провадженню у формах, передбачених ч.1 ст.177 КПК.

Запобіжний захід застосовується з метою попередження ризиків здійснення такої поведінки обвинуваченого та, як наслідок, унеможливлення здійснення негативного впливу на хід та результати кримінального провадження.

Тобто, в даному випадку, слідчий, прокурор, слідчий суддя чи суд мають зробити висновки прогностичного характеру, коли доказування спрямоване не на подію, яка відбулася в минулому, а на встановлення фактичних даних, які дозволять стверджувати про подію, яка може статися з достатньою долею ймовірності у майбутньому.

Враховуючи викладене, оскільки об`єктивних даних, які свідчать про наявність таких обставин, які можуть істотно вплинути на можливість продовження тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_4 , а також стати підставою для зміни запобіжного заходу щодо нього на інший більш м`який, не надано та судом в ході судового розгляду справи не встановлено, суд не вбачає підстав для зміни запобіжного заходу щодо підозрюваного ОСОБА_4 .

За такого суд приходить до висновку, що клопотання захисника підозрюваного ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_3 , про заміну запобіжного заходу задоволенню не підлягає.

Керуючись, ст.ст.176, 177, 178, 201 КПК України, слідчий суддя, -

У Х В А Л И В:

У задоволенні клопотання захисника підозрюваного ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_3 про зміну запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на домашній арешт у нічний час в кримінальному провадженню №0001294 від 17.08.2024 року - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя Комунарського районного суду

м.Запоріжжя ОСОБА_1