Справа № 538/1053/24
Провадження №1-кп/538/143/24

У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 червня 2024 року Лохвицький районний суд Полтавської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Лохвиця Полтавської області кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000071 від 21.05.2024 року по обвинуваченню

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця

с. Піски, Лохвицького району. Полтавської області,

громадянина України, з середньою освітою, одруженого,

маючого на утриманні одну малолітню дитину,

не працюючого, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше

не судимого, РНОКПП НОМЕР_1

у вчиненні кримінальних проступків, передбачених ч. 4, ч. 5 ст. 27 ч. 1 ст. 358 КК України, а також ч. 4 ст. 358 КК України,

ВСТАНОВИВ:

До Лохвицького районного суду Полтавської області надійшов вищевказаний обвинувальний акт відносно ОСОБА_4 , який обвинувачується у вчиненні кримінальних проступків, передбачених ч. 4, ч. 5 ст. 27 ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України.

В судовому засіданні прокурор заявив клопотанням про звільнення ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності у зв`язку з закінченням строків давності на підставі ст. 49 КК України та закриття кримінального провадження за епізодом за ч. 4, ч. 5 ст. 27 ч. 1 ст. 358 КК України.

Обвинувачений не заперечував , також просив провадження в цій частині закрити, зазначив, що суть цього обвинувачення йому зрозуміле.

Заслухавши думку сторін кримінального провадження щодо заявленого клопотання, дослідивши матеріали кримінального провадження, суд приходить до висновку, що таке підлягає до задоволення з таких підстав.

Статтею 1 КПК України передбачено, що порядок кримінального провадження на території України визначається лише кримінальним процесуальним законодавством України. Кримінальне процесуальне законодавство України складається з відповідних положень Конституції України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цього Кодексу та інших законів України.

Процесуальна дія проводиться, а процесуальне рішення приймається згідно з положеннями цього Кодексу, чинними на момент початку виконання такої дії або прийняття такого рішення (ч. 1 ст. 5 КПК).

Під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства (ч. 1 ст. 9 КПК).

Відповідно до п. 2 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку. Аналогічна норма закріплена у статті 62 Конституції України, відповідно до частини першої якої передбачено, що особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.

Тобто встановлювати вину особи можна виключно в обвинувальному вироку суду.

У справі «Грабчук проти України» Європейський суд з прав людини визнав порушення ч. 2 ст. 6 (презумпція невинуватості) та наголосив, що при закритті провадження у суді за строками давності суд не повинен висловлюватись у термінах, які не залишають сумніву щодо погляду на те, що заявниця вчинила злочин. Зокрема, у рішенні від 4 грудня 2000 року слідчий використав слова: «в діях [заявниця] є склад злочину» та «моменту, коли [заявниця] вчинила злочин», а суд зазначив, що в діяннях заявниці «вбачаються ознаки злочину, передбаченого ст. 167 КК України. Такі твердження суперечать презумпції невинуватості, а тому дії українського суду ЄСПЛ визнав такими, що порушують Конвенцію з прав людини.

У відповідності до вимог частини четвертої статті 286 КПК України, якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання.

Частиною першою статті 285 КПК України визначено, що особа звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Відповідно до ч. 2 ст. 12 КК України кримінальне правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_4 , а саме за ч. 4, ч. 5 ст. 27, ч. 1 ст. 358 КК України, віднесено до категорії кримінального проступку.

Згідно з п. 1, 2 ч. 1 ст. 49 КК України, особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минули строки, визначені цією статтею, зокрема, два роки - у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачене покарання менш суворе, ніж обмеження волі, три роки - у разі вчинення кримінального проступку за який передбачено покарання у виді обмеження волі.

Як вбачається із матеріалів кримінального провадження, в обвинувальному акті зазначено, що « в грудні 2020 року, точної дати та часу в ході досудового розслідування не встановлено. ОСОБА_4 через соціальну мережу «Інстаграм» відшукав особу, схильну до здійснення підроблення офіційних документів, у тому числі посвідчень водія, яке видається відповідною державною установою, та після чого зв`язався зі вказаною особою для обговорення деталей замовлення. У подальшому ОСОБА_4 умисно, тобто усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, схилив шляхом підкупу зазначену невідому та не встановлену в ході досудового слідства особу до підроблення офіційного документа - посвідчення водія своє ім`я для подальшого особистого використання такого підробленого документа при керуванні автомобілем, з метою посвідчення таким документом права на керування транспортних засобів категорії «А», «В», «С», «ВЕ».

При цьому. ОСОБА_4 пообіцяв надати невстановленій особі за виготовлення завідомо підробленого документа на своє ім`я грошові кошти в розмірі близько 9000 (дев`ять тисяч) гривень.

Після цього за допомогою мобільного додатку «Vibеr», надіслав невстановленій особі фотозображення власної фотокартки, фотокопію паспорта та інші необхідні дані, тим самим посприявши вчиненню даного кримінального правопорушення.

У січні 2021 року, точної дати та часу в ході досудового розслідування встановити не представилось можливим. ОСОБА_4 , не маючи права на керування транспортними засобами, не проходивши відповідної підготовки та не здаючи необхідних іспитів для отримання такого права у відповідних державних установах, через невстановлену в ході досудового розслідування особу у приміщенні відділення Нової пошти № АДРЕСА_1 , отримав завідомо підроблений документ за зовніщніми ознаками повністю схожий на офіційний, під назвою «посвідчення водія» із зазначенням таких реквізитних ідентифікаційних позначень: «серія ВХМ 981256», дата видачі 20.09.2021. За вказане посвідчення водія згідно домовленості з невідомою особою. ОСОБА_4 заплатив 9000 (дев`ять тисяч) гривень, а саме за допомогою наложного платежу нової пошти, під час отримання посилки.

За змістом цього документу ОСОБА_4 нібито отримав право на керування транспортними засобами категорій «А», ОСОБА_5 , «С», «ВЕ» у Сервісному центрі НОМЕР_2 , що повністю не відповідає дійсності, оскільки вищезазначений орган посвідчення серії НОМЕР_3 на ім`я ОСОБА_4 , не видавав, такого права останній ніколи не отримував та не має на даний час, відповідні іспити у компетентних органах він не здавав.

Таким чином своїми умисними протиправними діями, які виразились у підбуренні іншого співучасника до підроблення офіційного документу - посвідчення, яке видається установою, що має право видавати такі документи, з метою його подальшого використання та пособництві у його підробленні. ОСОБА_4 вчинив кримінальний проступок, передбачених ч.4, ч.5 ст.27 ч.1 ст.358 КК України.».

З вищевикладеного вбачається, що подія кримінального правопорушення за ч. 4, 5 ст. 27 ч.1 ст. 358 КК України, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_4 мала місце у грудні 2020 р. - січні 2021 р., тобто на даний час минуло більше трьох років, що є підставою для застосування положень п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України.

В силу вимог п. 8 Постанови Пленуму Верховного Суду України №12 від 23.12.2005 «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності» особа підлягає звільненню від кримінальної відповідальності за ст. 49 КК України, якщо з дня вчинення нею злочину до набрання вироком законної сили минули певні строки давності і вона не ухилялася від слідства або суду та не вчинила нового злочину середньої тяжкості, тяжкого чи особливо тяжкого. Таке звільнення є обов`язковим, за винятком випадку застосування давності, передбаченого ч. 4 ст. 49 КК України.

Як встановлено судом, що строки давності притягнення ОСОБА_4 до кримінальної відповідальності за ч. 4, ч. 5 ст. 27 ч. 1 ст. 358 КК України закінчились, обвинувачений не заперечує проти звільнення його від кримінальної відповідальності на підставі положень ст.49КК України та закриття кримінального провадження щодо нього в цій частині, а обставини щодо вчинення обвинуваченим протягом цих строків нового злочину певного ступеня тяжкості чи ухилення обвинуваченого від слідства або суду не виявлено.

Згідно до п. 1 ч. 2 ст.284 КПК України кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Таким чином, оскільки з дня вчинення інкримінованого ОСОБА_4 кримінального правопорушення за епізодом за ч. 4, ч. 5 ст. 27 ч. 1 ст. 358 КК України закінчилися строки давності, їх перебіг не зупинявся і не переривався, що є підставою для звільнення його від кримінальної відповідальності та закриття кримінального провадження, на що останній надав свою згоду, у зв`язку із чим клопотання підлягає до задоволення.

Керуючись ст. ст. 284, 285, 286, 287, 314, 315, 369, 372, 376 КПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Звільнити Бойка ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від кримінальної відповідальності у вчиненні кримінального правопорушення за ч. 4, ч. 5 ст. 27 ч. 1 ст. 358 КК України на підставі статті 49 КК України, у зв`язку з закінченням строків давності притягнення його до кримінальної відповідальності.

Кримінальне провадження № 0000071 від 21.05.2024 року щодо Бойка ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в частині обвинувачення за ч. 4, ч. 5 ст. 27 ч. 1 ст. 358 КК України - закрити.

Ухвала суду може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду через Лохвицький районний суд Полтавської області протягом семи днів з дня її оголошення.

Суддя Лохвицького

районного суду ОСОБА_1