У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 травня 2024 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

за участю секретаря судового засідання - ОСОБА_4

розглянувши апеляційну скаргу захисника ОСОБА_5 в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Центрального районного суду м. Миколаєва від 16. 05.2024 року, якою щодо

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця міста Донецька, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , пенсіонера, раніше не судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України,

- обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 12 липня 2024 року включно.

учасники судового провадження:

прокурор: ОСОБА_7

захисник: ОСОБА_5 ( в режимі відеоконференції )

в с т а н о в и в :

Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

В апеляційній скарзі захисник просить ухвалу слідчого судді скасувати, постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_6 .

Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції:

Задоволено клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_6 .

Застосовано до ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 12 липня 2024 року включно.

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу.

Захисник вважає, що оскаржувана ухвала є необґрунтованою та незаконною.

Стверджує, що підозра у вчиненні ОСОБА_6 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України є необґрунтованою.

На думку захисника, слідчим суддею безпідставно визнано наявним ризик, передбачений п.5 ч.1 ст. 177 КПК України, оскільки підозрюваний у розшук раніше не оголошувався, відсутні відомості, що підозрюваний переховувався від слідства.

Також захисник зазначає, що одна лише тяжкість злочину, в якому підозрюється ОСОБА_6 не може бути підставою для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Встановлені судом першої інстанції обставини.

Під час розгляду клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_6 , слідчим суддею встановлені наступні обставини.

У провадженні слідчого відділу Управління СБ України в Миколаївській області перебувають матеріали кримінального провадження щодо ОСОБА_6 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України.

За версією органу досудового розслідування, ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України. Зокрема, громадяни України ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який будучи співробітником МВС України у 2014 році після анексії АР Крим, перейшов на бік ворога та в даний час є діючим співробітником МВС рф у м. Севастополь, та разом зі своїм братом ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з метою збирання відомостей військового характеру, а саме щодо координат та/або місць дислокації військових підрозділів ЗС України на території м. Миколаєва та області, а також функціонування і розташування підприємств оборонно-промислового комплексу, які використовуються для проведення підривної діяльності проти України в умовах воєнного стану, почали активно співпрацювати та здійснювати обмін інформацією з представниками військових формувань та спецслужб рф, розпочавши діяльність спрямовану на підшукання та отримання відомостей розвідувального характеру від місцевих мешканців Миколаївської області та м. Миколаєва, до якої також залучили свого батька - громадянина України ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає на території м. Миколаєва. Так, у невстановлений в ході досудового розслідування час, але не пізніше 21.02.2024, ОСОБА_8 , перебуваючи на ТОТ АР Крим, на виконання завдань представників ФСБ рф, здійснює передачу, отриманої від ОСОБА_6 та інших осіб, яких залучив до збору відомостей військового характеру, а саме: щодо координат та/або місць дислокації військових підрозділів ЗС України на території АДРЕСА_2 , а також функціонування і розташування підприємств оборонно-промислового комплексу та результатів обстрілів ЗС РФ населених пунктів України, цивільної чи військової інфраструктури, співробітникам Управління ФСБ рф по Республіці Крим та м. Севастополю, а також своєму безпосередньому керівнику начальнику оперативно-пошукового бюро МВС рф, який у свою чергу доповідав отриману інформацію невстановленим на теперішній час представникам ІНФОРМАЦІЯ_3 (в/ч НОМЕР_1 , АДРЕСА_2 ) для її кінцевої реалізації, у тому числі шляхом ракетного та іншого ураження об`єктів на території України. Досудовим розслідуванням встановлено, що після введення в Україні воєнного стану, тобто з 24.02.2022, у невстановлений в ході досудового розслідування час, але не пізніше 19 год. 00 хв. 21.02.2024, ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1 , підтримуючи ідеї проросійської спрямованості, не погоджуючись з політикою представників української державної влади щодо захисту суверенітету, територіальної цілісності та недоторканості України, з власної ініціативи, вирішив сприяти іноземній державі - РФ у проведенні підривної діяльності проти України шляхом вчинення державної зради та надання представникам цієї держави (рф) наявної в його розпорядженні інформації. В цей же період часу, ОСОБА_6 , у невстановлений в ході досудового розслідування час, але не пізніше 21.02.2024, перебуваючи у невстановленому в ході досудового слідства місці в м. Миколаєві, діючи умисно, з метою реалізації свого злочинного умислу направленого на надання допомоги представникам держави-агресора РФ - ОСОБА_8 та ОСОБА_9 у проведенні підривної діяльності проти України почав підшукувати осіб за допомогою яких він зможе отримувати відомості військового характеру: координат та/або місць дислокації військових підрозділів ЗС України на території м. Миколаєва та області, а також функціонування і розташування підприємств оборонно-промислового комплексу та результатів обстрілів ЗС РФ населених пунктів України, цивільної чи військової інфраструктури, з метою подальшої передачі ОСОБА_8 таких відомостей. Так, у період часу з 18 год. 55 хв. по 19 год. 01 хв. 22.03.2024, ОСОБА_6 , перебуваючи у невстановленому в ході досудового слідства місці в м. Миколаєві, діючи умисно, на виконання свого злочинного умислу, з метою збору та передачі представникам держави-агресора РФ - ОСОБА_8 та ОСОБА_9 відомостей військового характеру залучив до власної протиправної діяльності свого знайомого громадянина України ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , від якого в ході телефонної розмови отримав відомості про наслідки обстрілів ЗС РФ території критичної інфраструктури Бурштинської ТЕЦ. Також, у період часу з 18 год. 55 хв. по 19 год. 01 хв. 22.03.2024, ОСОБА_6 , з використанням належного йому абонентського номеру телефону НОМЕР_2 , з мобільним терміналом зв`язку марки «Xiaomi Redmi» моделі «12C», ІМЕІ: НОМЕР_3 , ІМЕІ: НОМЕР_4 здійснив вихідний телефонний дзвінок ОСОБА_10 на абонентський номер телефону НОМЕР_5 , який належить останньому.

Як встановлено під час досудового розслідування, в ході зазначеної телефонної розмови між вказаними абонентами на проміжку часу 00 хв. 13 сек. по 00хв. 58 сек. ОСОБА_6 , діючи умисно, маючи на меті виконання поставленого йому ОСОБА_8 та ОСОБА_9 завдання, що пов`язане із збором відомостей про результати обстрілів місць та районів на території України, здійснив збір таких відомостей відносно території критичної інфраструктури Івано-Франківської області. В подальшому в ході телефонної розмови між вказаними абонентами на проміжку часу з 03 хв. 03 сек. по 03 хв. 15 сек. та з 05 хв. 01 с. по 05 хв. 52 с. ОСОБА_6 , діючи умисно, реалізуючи свій злочинний умисел направлений на надання допомоги представникам держави-агресора РФ - ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , у веденні агресивної війни проти України та бажаючи настання таких суспільно небезпечних наслідків, з метою виконання завдання направленого на збір інформації про результати обстрілів місць та районів на території на території України, здійснив збір таких відомостей відносно території критичної інфраструктури Івано-Франківської області, а саме: території Бурштинської ТЕЦ.

Разом з тим, того ж дня у період часу з 19 год. 30 хв. по 20 год. 00 хв. 22.03.2024, ОСОБА_6 , перебуваючи у невстановленому в ході досудового слідства місці в м. Миколаєві, реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на надання представникам держави-агресора РФ - ОСОБА_8 та ОСОБА_9 допомоги у проведенні підривної діяльності проти України, з метою завдання шкоди обороноздатності України, використовуючи обліковий запис (акаунт) програми для обміну повідомленнями (месенджеру) «Whats App», зареєстрований з абонентського номеру НОМЕР_6 , за допомогою власного мобільного телефону марки «Samsung Galaxy», моделі «J7 Duos», IMEI: НОМЕР_7 , IMEI: НОМЕР_8 , в якому встановлена сім-картка мобільного оператора з номером НОМЕР_6 , в ході телефонної розмови з ОСОБА_9 в месенджері «Whats App», в якому він зареєстрований за номером мобільного телефону НОМЕР_9 , з нік-неймом « ОСОБА_11 », здійснив передачу останньому накопичених відомостей отриманих в ході розмови з ОСОБА_10 , щодо результатів обстрілів території критичної інфраструктури Івано-Франківської області, а саме: території Бурштинської ТЕЦ.

В подальшому, в той самий проміжок часу у період часу з 20 год. 00 хв. по 20 год. 30 хв. 22.03.2024, ОСОБА_6 , перебуваючи у невстановленому в ході досудового слідства місці в м. Миколаєві, реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на надання представникам держави-агресора РФ - ОСОБА_8 та ОСОБА_9 допомоги у проведенні підривної діяльності проти України, використовуючи обліковий запис (акаунт) програми для обміну повідомленнями (месенджеру) «Whats App», зареєстрований з абонентського номеру НОМЕР_6 , за допомогою власного мобільного телефону марки «Samsung Galaxy», моделі «J7 Duos», IMEI: НОМЕР_7 , IMEI: НОМЕР_8 , в якому встановлена сім-картка мобільного оператора з номером НОМЕР_6 , в ході телефонної розмови з ОСОБА_8 в месенджері «Whats App», в якому він зареєстрований за номером мобільного телефону НОМЕР_10 , з нік?неймом «ІНФОРМАЦІЯ_5», здійснив передачу останньому накопичених відомостей отриманих в ході розмови з ОСОБА_10 , щодо результатів обстрілів території критичної інфраструктури Івано-Франківської області, а саме: території Бурштинської ТЕЦ.

При цьому внаслідок протиправних дій ОСОБА_6 , направлених на надання представникам держави-агресора РФ - ОСОБА_8 та ОСОБА_9 допомоги у проведенні підривної діяльності проти України, 29.03.2024 в період часу з 05 год. 20 хв. по 05 год. 40 хв. здійснено ракетний обстріл, ракетою, типу х-101 об`єкта критичної інфраструктури - ВП Бурштинська ТЕС АТ ДТЕК "Західенерго" (Івано-Франківський район, м. Бурштин), внаслідок чого пошкоджено технічні споруди, перекриття турбінного відділення блоків, опору електропроводів автономних трансформаторів, шинопроводи, обірвано повітряну лінію, шинопроводи та трансформатори збудження блоків ВП Бурштинська ТЕС АТ ДТЕК "Західенерго".

14.05.2024 ОСОБА_6 затримано в порядку ст.208 КПК України, а 15.05.2024 ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України.

Слідчим подано клопотання про застосування до ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, в якому зазначено, що останній підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину, під час досудового слідства встановлено наявність ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України. Прокурор в судовому засіданні зазначив, що неможливо запобігти вказаним у клопотанні ризикам шляхом застосування більш м`якого виду запобіжного заходу ніж тримання під вартою.

Задовольняючи клопотання слідчого, слідчий суддя врахував обґрунтованість підозри ОСОБА_6 у вчиненні вищевказаного кримінального правопорушення, вагомість наявних доказів на підтвердження обґрунтованості підозри, а також тяжкість покарання, що йому загрожує в разі визнання винуватим, послався на наявність ризиків, передбачених ч.1 ст. 177 КПК України. Вважав, що більш м`який запобіжний захід не забезпечить запобіганню доведених ризиків та прийшов до висновку про необхідність застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Встановлені судом апеляційної інстанції обставини.

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників судового провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали судового та кримінального проваджень, апеляційний суд дійшов наступного.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Аналогічне відображення принципів вирішення питання застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо особи міститься і в положеннях ст. ст. 177, 178, 183, 194 КПК України.

Під час апеляційного розгляду, встановлено, що рішення слідчим суддею прийнято з дотриманням зазначених вимог національного та міжнародного законодавства.

У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі "Ілійков проти Болгарії" №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що "суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів".

П. 48 рішення "Чеботарь проти Молдови" № 35615/06 від 13.11.07 р. - Європейський Суд з прав людини зазначив "Суд повторює, що для того, щоб арешт по обґрунтованій підозрі був виправданий у відповідності з статтею 5 & 1 (с), поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення, ні в момент арешту ні під час перебування заявника під вартою. Також не обов`язково, щоб затриманій особі були, по кінцевому рахунку, пред`явлені обвинувачення, або щоб ця особа була піддана суду. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання".

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Так, слідчим суддею взято до уваги, що у провадженні слідчого відділу Управління СБ України в Миколаївській області перебувають матеріали кримінального провадження №0000018 від 12.01.2024. за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України.

Зауважено, що 15.05.2024 ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України.

Надані суду матеріали кримінального провадження містять відомості, які свідчать на даний час про правильність висновку суду щодо обґрунтованість підозри ОСОБА_6 в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні.

Підозра ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення обґрунтовується зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме: протоколом про проведення негласної слідчої розшукової дії - зняття інформації з електронних комунікаційних систем № 64/1500 від 11.04.2024, протоколом про проведення негласної слідчої розшукової дії - проведення аудіо- відео контролю за особою № 64/1501 від 18.03.2024, протоколом обшуку від 14.05.2024, за місцем реєстрації та фактичного проживання ОСОБА_6 , за адресою: АДРЕСА_1 , згідно якого вилучено мобільні телефони марки які ОСОБА_6 використовував з метою збору та передачі відомостей щодо результатів обстрілів ЗС РФ населених пунктів України, цивільної чи військової інфраструктури представнику держави-агресора РФ - ОСОБА_8 та іншими матеріалами кримінального провадження.

Щодо тверджень захисника, що підозра у вчиненні ОСОБА_6 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України є необґрунтованою, то слід зазначити наступне.

Нормами чинного КПК України не визначене поняття обґрунтованості пред`явленої підозри, в зв`язку з чим, при вирішенні такого питання слід звертатися до практики ЄСПЛ, оскільки кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини (ч. 5 ст. 9 КПК України).

Так, стандарт доказування «обґрунтована підозра» передбачає існування фактів чи інформації, які б переконали об`єктивного спостерігача, що відповідна особа могла вчинити кримінальне правопорушення (п. 32 рішення ЄСПЛ у справі Fox, Campbell and Hartley v. the United Kingdom, п. 175 рішення ЄСПЛ у справі Нечипорук і Йонкало проти України, п. 161 рішення ЄСПЛ у справі Selahattin Demirtaє v. Turkey, п. 88 рішення ЄСПЛ у справі Ilgar Mammadov v. Azerbaijan, п. 51 рішення ЄСПЛ у справі Erdagoz v. Turkey).

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини "розумна підозра" у вчиненні кримінального злочину, про яку йдеться у ст. 5 параграфу 1(с) Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, передбачає "наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила злочин" (рішення O'Hara v. United Kingdom of 16 October 2001, п. 34).

У п. 175 рішення Європейського суду з прав людини від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» визначено, що термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року, п. 32, Series А, № 182).

При цьому, обґрунтована підозра вимагає тільки наявності певних об`єктивних відомостей, які дають підстави для переконання в тому, що особа вірогідно вчинила злочин. За визначенням Європейського суду, «у п-п. «с» п. 1 ст. 5 йдеться про розумну підозру, а не про щиру або сумлінну (bona fide) підозру».

В справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» (1994) суд визначив, що «факти, які є причиною виникнення підозри, не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтованого обвинувального вироку чи просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування».

Таким чином, слідчий суддя на цьому етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу.

Достатність доказів для підозри особи у вчиненні кримінального правопорушення є оціночними поняттями.

Колегія суддів вважає, що слідчий суддя дійшов вірного висновку, що наявні в матеріалах кримінального провадження докази здатні переконати об`єктивного спостерігача у тому, що ОСОБА_6 міг вчинити кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 111 КК України, а отже підтверджують наявність обґрунтованої підозри.

Зважаючи на сукупність отриманих в процесі розгляду клопотання відомостей та даних, що характеризують особу, колегія суддів вважає, що є правильним висновок слідчого судді про існування ризиків, передбачених п.1,4,5 ч.1 ст. 177 КПК України.

Задовольняючи клопотання слідчого, слідчий суддя вірно зазначив, що існує ризик того, що ОСОБА_6 розуміючи наслідки вчиненого, зважаючи на тяжкість покарання, що загрожує йому у разі визнання його винним у вчиненні особливо тяжкого злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк 15 років або довічне позбавлення волі, може переховуватися від органу досудового розслідування та суду.

Колегія суддів погоджується з висновком слідчого судді і щодо наявності ризиків перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином та ризику вчинення іншого кримінального правопорушення, оскільки на цей час не проведено в повному обсязі всіх необхідних слідчих дій та не встановлено повне коло осіб, з якими ОСОБА_6 міг діяти, також підозрюваний може здійснювати дії, направлені на знищення відомостей доказового характеру про вчинення ним кримінального правопорушення та продовжити накопичення та передання інформації про дислокацію ЗСУ та інших оборонно-промислових комплексів.

Враховуючи відомості про особу підозрюваного, який є працездатною особою, тяжкими захворюваннями не страждає, та враховуючи фактичні обставини інкримінованого кримінального правопорушення, його суспільну небезпечність, вчинення злочину в умовах воєнного стану, проти основ національної безпеки України, що підвищує ступінь суспільної небезпечності кримінального правопорушення, встановлені ризики, апеляційний суд погоджується з рішенням суду першої інстанції, що більш м`який запобіжний захід ніж тримання під вартою, не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного.

Слідчим суддею при розгляді клопотання не було допущено істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які б могли вплинути на правильність прийнятого ним рішення.

З огляду на наведене апеляційна скарга захисника не підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 376, 405, 407, 422, 424, 532 КПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_5 в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 - залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Центрального районного суду м. Миколаєва від 16. 05.2024 року, щодо ОСОБА_6 , залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий:

Судді: