Справа 291/1100/22
Провадження 1-кп/0274/309/24

УХВАЛА
Іменем України

31.05.2024 м.Бердичів
Бердичівський міськрайонний суд Житомирської області в складі:
головуючої судді Хоцької Л.М.,
секретаря судового засідання Кравець Д.С.,
розглянувши у відкритому судовом узасіданні в залі суду заяву представника потерпілих та цивільного позивача ОСОБА_1 про накладення арешту на майно, для забезпечення цивільного позову по кримінальному провадженню за обвинуваченням ОСОБА_2 у вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст. 296 КК України, -
Представник потерпілого ОСОБА_3 , потерпілий ОСОБА_1 , прокурор в судове засідання не з`явилися, клопочуть про розгляд без їхньої участі. Обвинувачений та його захисник не з`явилися в судове засідання, повідомлені про розгляд заяви, про що свідчить телефонограма від 31.05.2024. Неприбуття в судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про час та місце розгляду подання, не перешкоджає проведенню судового розгляду. Відповідно до положень ч. 4 ст. 107 КПК України фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.
Вивчивши заяву про забезпечення позову та додані до неї матеріали, суд дійшов до наступних висновків.
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 170 КПК України завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.
Крім того, за п. 4 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Відповідно до ч. 1, 3 ст. 171 КПК України з клопотанням про арешт майна до слідчого судді, суду має право звернутися прокурор, слідчий за погодженням з прокурором, а з метою забезпечення цивільного позову - також цивільний позивач. У клопотанні цивільного позивача у кримінальному провадженні про арешт майна підозрюваного, обвинуваченого, юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, третіх осіб для відшкодування шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, повинно бути зазначено: розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також розмір позовних вимог; докази факту завдання шкоди і розміру цієї шкоди.
У п. п. 5, 6 ч. 2 ст. 173 КПК України вказано, що при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження та наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб. У положеннях ч. 4 цієї ж статті йдеться про те, що у разі задоволення клопотання слідчий суддя, суд, застосовує найменш обтяжливий спосіб арешту майна. Слідчий суддя, суд зобов`язаний застосовувати такий спосіб арешту майна, який не призведе до зупинення або надмірного обмеження правомірної підприємницької діяльності особи, або інших наслідків, які суттєво позначаються на інтересах інших осіб.
Відповідно до ч. 5 ст. 173 КПК України у разі задоволення клопотання слідчий суддя, суд постановляє ухвалу, в якій зазначає: перелік майна, на яке накладено арешт; підстави застосування арешту майна; перелік тимчасово вилученого майна, яке підлягає поверненню особі, у разі прийняття такого рішення, заборону, обмеження розпоряджатися або користуватися майном у разі їх передбачення та вказівку на таке майно; порядок виконання ухвали із зазначенням способу інформування заінтересованих осіб.
Зі змісту заяви вбачається, що власником майна, яке належить арештувати є обвинувачений ОСОБА_2 . Однак, представником потерпілого ОСОБА_3 не надано необхідних доказів, для встановлення статусу даного майна, а також вартості майна, яке належить арештувати. З огляду на це, неможливо встановити, що вартість майна, яке належить арештувати з метою забезпечення цивільного позову, є співмірною розміру шкоди, завданої кримінальним правопорушенням.
З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні заяви про забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 56, 170-173, 372 КПК України, суд, -
У задоволенні заяви представника потерпілого та цивільного позивача ОСОБА_1 адвоката Ященка С.М. про накладення арешту на майно, для забезпечення цивільного позову, - відмовити.
Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Ухвала суду може бути оскаржена до Житомирського апеляційного суду через Бердичівський міськрайонний суд Житомирської області протягом семи днів з дня її оголошення.
Суддя: Л.М. Хоцька