Справа № 191/2503/19
Провадження № 1-кп/191/232/19
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 квітня 2024 року м. Синельникове

Синельниківський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Синельникове кримінальне провадження по обвинуваченню:

ОСОБА_4 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Раївка Синельниківського району Дніпропетровської області, громадянин України, українець, з середньо - спеціальною освітою, не працює, не одружений, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України,

В С Т А Н О В И В :

25 травня 2019 року приблизно о 03 годині 00 хв. ОСОБА_4 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, знаходився поблизу кафе-магазину ПП Петрова, який розташовано по АДРЕСА_2 . В цей час ОСОБА_4 побачив неповнолітнього ОСОБА_5 , до якого мав особисті неприязні відносини, та з метою з`ясування стосунків підійшов до нього.

В час, коли ОСОБА_4 розмовляв із ОСОБА_5 , на підґрунті особистих неприязних відносин, у ОСОБА_4 раптово виник злочинний умисел, спрямований на спричинення ОСОБА_5 тілесних ушкоджень.

ОСОБА_4 ,, реалізовуючи свій злочинний протиправний умисел, направлений на умисне спричинення тілесних ушкоджень неповнолітньому ОСОБА_5 , усвідомлюючи можливість настання наслідків у вигляді спричинення середньої тяжкості тілесних ушкоджень та бажаючи їх настання, умисно правою рукою стиснутою в кулак наніс один удар в область нижньої щелепи неповнолітнього потерпілого ОСОБА_5 , від чого останній відхилився на зад втримавшись на ногах.

В результаті своїх умисних протиправних дій ОСОБА_4 спричинив неповнолітньому потерпілому ОСОБА_5 тілесні ушкодження у вигляді відкритого двобічного перелому нижньої щелепи: ментального справа, суглобного відростку зліва, які згідно висновку судово-медичної експертизи № 206 від 26.06.2019 за своїм характером відносяться до категорії тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості.

Обвинувачений ОСОБА_4 свою вину визнав повністю та пояснив, що увечері прийшов до кафе, де перебували потерпілий та інші. І він і потерпілий були у стані алкогольного сп`яніння. Він пригрозив потерпілому, щоб він поменше про нього розповідав. Потім потерпілий підійшов до нього побалакати, в ході чого між ними виник конфлікт та він вдарив потерпілого кулаком правої руки в область нижньої щелепи, при цьому вони стояли один до одного обличчям. Потім всі розійшлися. Наступного дня він дізнався про стан здоров`я потерпілого. Дуже жалкує про свій вчинок. Він мав намір сплатити потерпілому матеріальну шкоду, але останній збільшив її розмір, тому він не сплатив. Раніше з потерпілим конфліктів не було, вони просто знайомі. На той час йому не було відомо, що потерпілий був неповнолітнім. Цивільний позов визнав частково, а саме, визнав повністю розмір матеріальної шкоди 4000 грн., а розмір моральної шкоди 6000 грн.

Потерпілий ОСОБА_5 в судовому засіданні пояснив, що 25.05.2019 року знаходилися в кафе з друзями. Прийшов обвинувачений та сказав, щоб він не розводив про нього слухи, інакше він застосує до нього фізичну силу. В ході їхньої розмови він повідомив обвинуваченому, що слухи про нього він не розповсюджує, але обвинувачений вдарив його кулаком в область щелепи. При цьому ОСОБА_6 намагалася відтягнути обвинуваченого від нього. Після скоєного він зазнав фізичного болю, після операції приблизно півмісяця ще приймав знеболені ліки, на стаціонарному лікуванні був приблизно тиждень, тривалий час не міг повноцінно харчуватися. Раніше конфліктів з обвинуваченим не було. Цивільний позов свого законного представника підтримав повністю. Просив суд застосувати до обвинуваченого іспитовий строк.

Крім повного визнання своєї вини, вина обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні вищевказаного кримінального правопорушення повністю підтверджується показаннями потерпілого та письмовими матеріалами кримінального провадження, а саме:

протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення, згідно якого заявниця ОСОБА_7 просить прийняти міри до ОСОБА_4 , який 25.05.2019 року приблизно о 03.00 г в кафе ПП «Петров» в с. Раївка спричинив її сину тілесні ушкодження (т. 2 а. с. 8);

протоколом проведення слідчого експерименту, в ході якого потерпілий ОСОБА_5 розповів та показав про обставини події, яка сталася 25.05.2019 року. Так, перебуваючи в кафе, на вулиці розмовляли з обвинуваченим, який сказав йому, чому він розпускає про нього якісь чутки, тобто між ними виник конфлікт. В цей час ОСОБА_4 наніс йому один сильний удар в область нижньої щелепи. Він відчув сильний біль (т. 2 а. с. 30-32);

висновком судово-медичної експертизи № 206, згідно якого у потерпілого встановлено часткове травматичне руйнування коронкових частин перших та других зубів верхньої щелепи справа і зліва. Характер та особливості, встановленого двобічного відкритого перелому нижньої щелепи: справа в ментальній частині (тіло) та зліва на рівні суглобового відростку свідчать про те, що він спричинений не менш як одним динамічним (ударним) навантаженням в ділянку підборіддя справа тупим твердим травмуючим предметом з обмеженою контактуючою поверхнею, ймовірно стуленою в кулак кистю руки людини, взутою ногою, чи іншим предметом аналогічних властивостей. Судово-медичні експертні і клінічні дані щодо характеру ушкодження, не суперечать строкам його спричинення, вказаним в ухвалі суду та медичній документації, тобто 25.05.2019 року. Вищезазначене тілесне ушкодження нижньої щелепи ОСОБА_5 у вигляді її відкритого двобічного перелому за своїм характером відноситься до категорії тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості за ознакою тривалості розладу здоров`я строком понад 3 тижні (більш як 21 доба) (т. 2 а. с. 36 38); протоколом проведення слідчого експерименту, в ході якого ОСОБА_4 розповів та показав про обставини події 25.05.2019 біля кафе з потерпілим виник конфлікт, в ході якого він вдарив потерпілого один раз кулаком в область підборіддя (т. 2 а. с. 58 60).

Суд, керуючись законом та своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному та повному дослідженні всіх обставин кримінального провадження, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку. Так, вищезазначені показання потерпілого та письмові матеріали кримінального провадження узгоджуються між собою та в своїй сукупності повністю підтверджують встановлені судом обставини вчинення кримінального правопорушення.

Таким чином, в ході судового розгляду встановлена винність обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України, як умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження, тобто умисне ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у статті 121 КК України, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я.

Вирішуючи питання про призначення обвинуваченому покарання, суд керується вимогами ст.ст.65-67 КК України та роз`ясненнями Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» з послідуючими змінами та виходить із принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

При призначенні покарання обвинуваченому суд враховує ступінь тяжкості скоєного злочину, який відповідно до ст. 12 КК України відноситься до категорії не тяжких злочинів, особу винного, обставини, які обтяжують та пом`якшують покарання.

Так, ОСОБА_4 раніше не судимий, за місцем проживання характеризується посередньо, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, вину визнав повністю, цивільний позов потерпілого визнав частково, а саме, в частині моральної шкоди визнав 6000 грн., матеріальну шкоду, спричинену за лікування, не відшкодовував, злочин вчинив відносно неповнолітньої особи.

Пом`якшуючих покарання обставин згідно положень ст. 66 КК України судом не встановлено. Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду у постанові від 27.04.2021 року у справі №520/16394/16-к висловив правову позицію, згідно якої факт визнання засудженим своєї вини у вчиненні кримінального правопорушення, не може безумовно свідчити про щире каяття з приводу вчиненого як обставину, що пом`якшує покарання. Адже щире каяття передбачає, окрім визнання особою факту вчинення кримінальних протиправних діянь, ще й щирий жаль з цього приводу та осуд своєї поведінки.

Тому лише факт визнання обвинуваченим ОСОБА_4 своєї вини та визнання цивільного позову не свідчить про його щире каяття, адже судом встановлено, що обвинувачений на протязі судового розгляду не вживав жодних заходів для відшкодування потерпілому завданої йому матеріальної та моральної шкоди. Таким чином, обвинувачений не вчиняв будь-яких активних дій щодо потерпілого, які б свідчили про осуд ним своєї поведінки.

До обтяжуючих покарання обставин згідно положень ст. 67 КК України суд відносить вчинення злочину особою в стані алкогольного сп`яніння.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, а згідно з ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого.

Під час судового розгляду детально проаналізовано поведінку обвинуваченого після вчинення кримінального правопорушення, повне визнання ним своєї вини, але завдану потерпілому шкоду не відшкодував, наслідки суспільно-небезпечного діяння, позицію потерпілого щодо міри покарання, зважив на всі обставини кримінального провадження в їх сукупності, суд приходить до переконання, що виправлення обвинуваченого ОСОБА_4 можливо без ізоляції від суспільства, а покарання повинно бути обране необхідне і достатнє для його виправлення та попередження вчинення нових злочинів в межах санкції інкримінованої статті КК України у вигляді позбавлення волі, із застосуванням ст. 75, 76 КК України.

Вирішуючи питання про заявлений потерпілим ОСОБА_5 цивільний позов про стягнення з обвинуваченого на його користь матеріальної шкоди в розмірі 4000 грн. суд виходить з наступного.

Так, згідно ч. 1, ч. 5, ч. 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно ч. 1 ст. 129 КПК України ухвалюючи обвинувальний вирок, постановляючи ухвалу про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.

Матеріалами справи встановлено, що спричинена потерпілому матеріальна шкода в сумі 4000 грн. підтверджується копіями квитанцій на придбання ліків та продуктів харчування, які були придбані в період його лікування. Крім того, даний розмір матеріальної шкоди також був визнаний повністю обвинуваченим.

Обгрунтовуючи вимоги про стягнення з обвинуваченого моральної шкоди в розмірі 30 000 грн., законний представник потерпілого ОСОБА_7 посилалася на те, що на лікування сина ОСОБА_5 були потрачені не малі кошти, її син відчував фізичні та душевні страждання у зв`язку з проведенням шинування порожнини рота, не мав можливості вживати в їжу звичних продуктів харчування, змінився їх звичайний образ життя, дії обвинуваченого визвали виникнення психотравматичних факторів, які стали джерелом негативних емоцій, котрі вони відчувають до теперішнього часу, погіршилося у її сина душевне та соціальне благополуччя, вони вимушені нести додаткові затрати.

Вирішуючи питання про розмір спричиненої моральної шкоди, суд враховує характер та обставини вчиненого кримінального правопорушення, тяжкість спричиненої шкоди здоров`ю потерпілого, глибину душевних страждань на той час неповнолітнього потерпілого ОСОБА_5 , період його перебування на стаціонарному лікуванні з 25.05.2019 року по 03.06.2019 року, що підтверджується виписним епікризом з історії хвороби № 3867/669 (т. 2 а. с. 21), та встановлений йому діагноз, ненадання суду документальних доказів щодо подальшого його лікування, також суд враховує ступінь вини обвинуваченого, який визнав свою вину повністю, але понесених законним представником ОСОБА_7 витрат на лікування сина в сумі 4000 грн. не відшкодовував без поважних причин, також суд враховує його матеріальний стан, а саме, що обвинувачений офіційно не працевлаштований, має тимчасові заробітки, вимоги розумності та справедливості, та вважає необхідним частково задовольнити дану вимогу, стягнувши з обвинуваченого на користь законного представника потерпілого моральну шкоду в розмірі 8000 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 368 371, 373, 374 КПК України,-

У Х В А Л И В :

Визнати винним ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України та призначити йому покарання у вигляді 1 (одного) року позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити засудженого ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання з випробуванням, якщо він протягом визначеного судом іспитового строку в 1 (один) рік не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.

На підставі ст. 76 КК України суд покладає на засудженого ОСОБА_4 обов`язки: повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без дозволу уповноваженого органу з питань пробації; періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації.

Запобіжний захід засудженому ОСОБА_4 не обирався.

Цивільний позов законного представника неповнолітнього потерпілого ОСОБА_7 задовольнити частково.

Стягнути з засудженого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , на користь законного представника неповнолітнього потерпілого ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , паспорт серії НОМЕР_2 , матеріальну шкоду в розмірі 4000 грн. та моральну шкоду в розмірі 8000 грн.

На вирок може бути подано апеляцію до Дніпровського апеляційного суду через Синельниківський міськрайонний суд в строк 30 днів з дня його проголошення.

Суддя ОСОБА_1