УХВАЛА

Іменем України

28 березня 2024 року

м. Київ

справа № 495/6153/21

провадження № 51-1679 ск 23

Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючої ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши касаційну скаргу засудженої ОСОБА_4 на вирок Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 20 липня

2023 року та ухвалу Одеського апеляційного суду від 26 жовтня 2023 року щодо неї,

встановив:

За вироком Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 20 липня 2023 року ОСОБА_4 засуджено до покарання у виді позбавлення волі: за ч. 3 ст. 15 ч. 2 ст. 185 Кримінального кодексу України (далі - КК) на строк 2 роки; за ч. 2 ст. 185 КК - на строк 3 роки; за ч. 4 ст.185 КК - на строк 5 років. На підставі ч. 1 ст. 70 КК ОСОБА_4 визначено остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років. На підставі ч. 4 ст. 70 КК ОСОБА_4 призначено покарання за сукупністю злочинів шляхом поглинання менш суворого покарання за попереднім вироком Білгород-Дністровським міськрайонним судом Одеської області від 19 липня 2023 року, яким ОСОБА_4 було засуджено до покарання у виді 2 років обмеження волі із застосуванням ст. 75 КК звільнена від відбування покарання з випробуванням строком на 1 рік, більш суворим покаранням за новим вироком Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 20 липня 2023 року, та призначено їй остаточне покарання у виді 5 років позбавлення волі.

Вирішено питання щодо речових доказів, цивільного позову та процесуальних витрат у провадженні.

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 26 жовтня 2023 року апеляційну скаргу заступника керівника Одеської обласної прокуратури задоволено. Вирок місцевого суду змінено в частині призначеного покарання. Постановлено вважати ОСОБА_4 засудженою до покарання у виді позбавлення волі: за ч. 3 ст.15 ч. 2 ст. 185 Кримінального кодексу України (далі - КК) на строк 2 роки; за ч. 2 ст. 185 КК - на строк 3 роки; за ч. 4 ст. 185 КК - на строк 5 років. На підставі ч. 1 ст. 70 КК ОСОБА_4 визначено остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років. Виключено з резолютивної частини вироку посилання на застосування вимог ч. 4 ст. 70 КК. Доповнено резолютивну частину вироку абзацом наступного змісту: покарання, призначене ОСОБА_4 за вироком Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 19 липня 2023 року за ч.1 ст. 309 КК до 2 років обмеження волі, на підставі статей 75, 76 КК з випробуванням строком на 1 рік виконувати самостійно. В інший частині вирок залишити без змін.

Як убачається зі змісту касаційної скарги, засуджена не погоджується з судовими рішеннями, просить їх скасувати та пом`якшити призначене їй покарання до 3 років позбавлення волі або звільнити її від відбування покарання на підставі статей 75, 76 КК.

Перевіривши матеріали провадження за касаційною скаргою засудженої, Суд дійшов висновку, що скаргу необхідно повернути особі, яка її подала, з наступних підстав.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 426 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК) касаційна скарга на судові рішення може бути подана протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Правило дотримання тримісячного строку має на меті гарантувати правову визначеність і забезпечити, щоб кримінальні провадження розглядалися впродовж розумного часу, не змушуючи органи влади та інших зацікавлених осіб перебувати у стані невизначеності. Воно надає особі, яка має право на касаційне оскарження, достатній строк для роздумів стосовно того, чи подавати касаційну скаргу, визначитися зі своїми аргументами та їх обґрунтуванням.

Пропущений із поважних причин строк, відповідно до вимог ч. 1 ст. 117 КПК, має бути поновлений за клопотанням заінтересованої особи ухвалою слідчого судді, суду.

Як убачається з копій судових рішень вирок Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області постановлено 20 липня 2023 року, а ухвалу Одеського апеляційного суду 26 жовтня 2023 року.

На час розгляду провадження судом апеляційної інстанції запобіжний захід ОСОБА_4 не обирався, під вартою засуджена не перебувала. Відповідно до наданої інформації Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області засуджену ОСОБА_4 в порядку виконання вироку цього суду було взято під варту та поміщено до ІТТ № 7 ГУНП в Одеській області лише 14 лютого 2024 року.

Оскільки засуджена ОСОБА_4 на час постановлення ухвали Одеського апеляційного суду 26 жовтня 2023 року під вартою не перебувала, тому для неї тримісячний строк касаційного оскарження, відповідно до вимог ч. 2 ст. 426 КПК, обчислюється з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції. Однак до Верховного Суду з касаційною скаргою засуджена звернулася лише 04 березня 2024 року, тобто поза межами строку на касаційне оскарження, при цьому питання про поновлення цього строку вона не порушує.

Згідно з п. 3 ч. 3 ст. 429 КПК касаційна скарга повертається, якщо вона подана після закінчення строку касаційного оскарження і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку або суд касаційної інстанції за заявою такої особи не знайшов підстав для його поновлення.

Враховуючи викладене та керуючись п. 3 ч. 3 ст. 429 та 441 КПК, Суд

постановив:

Касаційну скаргу засудженої ОСОБА_4 на вирок Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 20 липня 2023 року та ухвалу Одеського апеляційного суду від 26 жовтня 2023 року щодо неї повернути.

Ухвала є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3