Справа № 478/1545/23 Провадження № 1-кп/478/32/2024
В и р о к

І м е н е м У к р а ї н и

01 травня 2024 року. Казанківський районний суд Миколаївської області

в складі: головуючого судді: ОСОБА_1 ,

за участю секретаря : ОСОБА_2 ,

прокурора: ОСОБА_3 ,

обвинуваченого: ОСОБА_4 ,

розглянувши у закритому судовому засіданні в залі суду смт. Казанка в режимі відео конференції з Миргородським районним судом Полтавської області, за участі обвинуваченого ОСОБА_4 , в судовому засіданні, яке зареєстроване в Єдиному реєстрі досудових розслідувань за №0000709 від 28.06.2023 року за обвинуваченням :

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , уродженця м. Миргород Полтавської області, громадянина України, українця, з середньо-спеціальною освітою, неодруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , військовослужбовця військової служби за мобілізацією, який на момент вчинення кримінального правопорушення проходив військову службу на посаді стрільця-снайпера ІНФОРМАЦІЯ_4 військової частини НОМЕР_2 ( АДРЕСА_2 ), у військовому званні «солдат» , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України,

В С Т А Н О В И В:

Судом встановлено та визнано доведеним, що ОСОБА_4 що відповідно до наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 від 26.02.2022 ОСОБА_4 призвано на військову службу за мобілізацією та направлено для подальшого проходження військової служби до військової частини НОМЕР_3 .

Згідно наказу командира військової частини НОМЕР_3 (по стройовій частині) від 26.02.2022 № 57 солдата ОСОБА_4 , який прибув для проходження військової служби, зараховано до списків особового складу частини, поставлено на всі види забезпечення та призначено на посаду старшого оператора-гранатометника відділення управління взводу управління командира дивізіону артилерійського дивізіону бригадної артилерійської групи, ВОС-633810Д/061, шпк «старший солдат».

Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_4 (по особовому складу) від 05.04.2022 № 32-РС солдата ОСОБА_4 призначено у розпорядження командира військової частини НОМЕР_2 .

Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_3 (по стройовій частині) від 11.04.2022 № 101 солдата ОСОБА_4 виключено зі списків особового складу військової частини, знято з усіх видів забезпечення та направлено для подальшого проходження військової служби до військової частини НОМЕР_2 .

Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_2 (по стройовій частині) від 12.04.2022 № 9 солдата ОСОБА_4 зараховано до списків особового складу частини, поставлено на всі види забезпечення, призначено на посаду стрільця-снайпера 2 аеромобільного взводу 3 аеромобільної роти

3 аеромобільного батальйону військової частини НОМЕР_2 , НОМЕР_5 , визначено таким, що справи та посаду прийняв і приступив до виконання службових обов`язків за посадою, шпк «солдат».

Згідно положень п. 4 ч. 1 ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» початком проходження військової служби для громадян, призваних на військову службу під час мобілізації, вважається день відправлення у військову частину з відповідного районного ( НОМЕР_6 .

Відтак, з 26.02.2022, тобто з моменту відправлення ОСОБА_4 у військову частину НОМЕР_3 із ІНФОРМАЦІЯ_3 , він набув статусу військовослужбовця - особи, яка проходить військову службу та з цього ж дня розпочав виконання військового обов`язку - проходження військової служби.

Станом на вересень 2022 року, військова частина НОМЕР_2 на підставі Указу Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 залучена до здійснення заходів з національної безпеки та оборони, відсічі і стримування збройної агресії і знаходиться у районі ведення бойових дій на території Миколаївської області у складі створених (діючих) угрупувань військ (сил) Сил оборони держави, а саме угрупування військ «ПІВДЕНЬ», а особовий склад військової частини НОМЕР_2 , зокрема солдат ОСОБА_4 , виконував бойові завдання на лінії безпосереднього збройного зіткнення із супротивником у районі проведення бойових дій.

Відповідно до ст. 65 Конституції України, захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності, шанування її державних символів є обов`язком громадян України.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про оборону України» особливий період - це час, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Згідно із ст. 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» особливий період - це час період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій. Таким чином, з 17.03.2014 по теперішній час в Україні діє особливий період.

Указом Президента України «Про введення в України воєнного стану» № 64/2022 від 24.02.2022, у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» постановлено ввести в Україні воєнний стан.

Указ затверджено Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» № 2102-IX від 24.02.2022.

З моменту видання Президентом України Указу «Про введення воєнного стану в Україні» № 64/2022 від 24.02.2022 на території України почав діяти воєнний стан, який триває дотепер.

Згідно п.п. 1, 3 ч. 4 ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» військовослужбовці вважаються такими, що виконують обов`язок військової служби на території військової частини або в іншому місці роботи (занять) протягом робочого (навчального) часу, включаючи перерви, встановлені розпорядком (розкладом занять) чи поза військовою частиною, якщо перебування там відповідає обов`язкам військовослужбовця або його направлено туди за наказом відповідного командира (начальника).

Про особливий період несення військової служби та порядок проходження військової служби в умовах воєнного стану солдату ОСОБА_4 достеменно було відомо і до часу самовільного залишення місця служби останній дотримувався встановленого порядку несення служби та виконував покладені на нього завдання.

Проходячи військову службу, солдат ОСОБА_4 відповідно до вимог

ст.ст. 17, 65, 68 Конституції України, ст.ст. 9, 11, 16, 49, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст. 2-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, повинен був свято і беззаперечно дотримуватися Конституції України і законів України, Військової присяги, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, дорожити честю і гідністю військовослужбовця, берегти військову честь і поважати гідність інших людей, не допускати негідних вчинків, виконувати йому за посадою та дотримуватися вимог статутів Збройних Сил України.

Однак, діючи в порушення вимог вищезазначених нормативних актів, солдат ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні умисного військового злочину проти встановленого порядку несення військової служби за наступних обставин.

23.09.2022 о 08 год. 00 хв. солдат ОСОБА_4 , будучи військовослужбовцем військової служби за мобілізацією, проходячи військову службу на посаді стрільця-снайпера ІНФОРМАЦІЯ_4 військової частини НОМЕР_2 ( АДРЕСА_2 ), діючи умисно, в порушення вимог вищевказаного законодавства, з метою тимчасово ухилитися від обов`язків військової служби в умовах воєнного стану, самовільно залишив місце служби у районі зосередження підрозділів військової частини НОМЕР_2 , який був визначений у

АДРЕСА_3 , та незаконно перебував поза його межами, проводячи час на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби, приховуючи свою належність до Збройних Сил України, не повідомляючи про себе органам військового управління та правоохоронним органам як про військовослужбовця, який самовільно залишив місце військової служби, до 14.11.2023.

14.11.2023 о 18 год. 00 хв. солдат ОСОБА_4 добровільно прибув до

м. Миколаєва, з`явився до Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві, та повідомив про себе як про військовослужбовця, який ухиляється від військової служби.

Обвинувачений ОСОБА_4 винним себе в скоєні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст.407 КК України визнав повністю в скоєному щиросердечно розкаявся та пояснив, що він є військовослужбовцем за мобілізацією, військової частини НОМЕР_2 (смт Головине Житомирська область), проходив військову службу на посаді стрільця-снайпера ІНФОРМАЦІЯ_4 військової частини НОМЕР_2 (смт Головине Житомирська область), у військовому званні «солдат». ОСОБА_4 зазначив, що він приймав участь в бойових діях , потім зосередження підрозділів військової частини НОМЕР_2 передислокувалися у АДРЕСА_3 . Він дійсно самовільно залишив місце служби у районі зосередження підрозділів військової частини НОМЕР_2 , який був визначений у АДРЕСА_3 , та незаконно перебував поза його межами, проводячи час на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби, приховуючи свою належність до Збройних Сил України, не повідомляючи про себе органам військового управління та правоохоронним органам, як про військовослужбовця, який самовільно залишив місце військової служби, оскільки в нього стався нервовий зрив після участі в бойових діях . Оговтавшись, він одразу добровільно прибув до ДБР в м. Миколаєві 14.11.2023 о 18 год. 00 хв . Зазначає, що він щиро кається в тому, що залишив військову службу, бажає знову проходити службу в Збройних Силах України.

Згідно копії військового квитка солдата ОСОБА_4 , він є військовослужбовцем військової служби за мобілізацією.

Відповідно до ч. 3 ст.349 КПК України, суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому, суд з`ясовує, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснює їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Положення ч.3 ст.349 КПК України, роз`яснено судом у судовому засіданні учасникам кримінального провадження.

За згодою учасників судового провадження, які не оспорюють фактичні обставини справи, кваліфікацію кримінального правопорушення, судом встановлено, що обвинувачений вірно розуміє зміст обставин справи, відсутні сумніви в добровільності його позиції. Суд, у порядку ч.3 ст.349 КПК України , визнав недоцільним дослідження доказів щодо обставин, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченого, та дослідженням матеріалів, які характеризують особу обвинуваченого.

Таким чином, оцінивши кожний доказ з точку зору належності, допустимості та достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку, суд приходить до висновку, що винуватість ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення доведена поза розумним сумнівом та його дії слід кваліфікувати за ч. 5 ст. 407 КК України, які виразилися у самовільному залишенні місця служби, вчиненому в умовах воєнного стану, військовослужбовцем (крім строкової служби).

Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , згідно зі ст.66 КК України, є щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 згідно зі ст. 67 КК України, судом не встановлено.

Відповідно до ст. ст. 50, 65 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами. Виходячи із вказаних вимог закону особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

27 січня 2023 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення, Кримінального кодексу України та інших законодавчих актів України щодо особливостей несення військової служби в умовах воєнного стану чи бойової обстановки» від 13.12.2022 року, яким внесені зміни до ст. 69 КК України, якими встановлено, що за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, кримінальне правопорушення, пов`язане з корупцією, кримінальне правопорушення, передбачене статтями 403, 405, 407, 408, 429 КК України, вчинене в умовах воєнного стану чи в бойовій обстановці, призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 скоїв кримінальне правопорушення, передбачене ч. 5 ст.407 КК України у період з 23.09.2022 року по 14.11.2023 року , тобто до набрання законної сили Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення, Кримінального кодексу України та інших законодавчих актів України щодо особливостей несення військової служби в умовах воєнного стану чи бойової обстановки» від 13.12.2022 року.

Статтею 58 Конституції України передбачено, що закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Частиною другою статті 5 КК України визначено, що закон про кримінальну відповідальність, що встановлює кримінальну протиправність діяння, посилює кримінальну відповідальність або іншим чином погіршує становище особи, не має зворотної дії в часі.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд враховує те, що він скоїв кримінальне правопорушення, яке згідно ст. 12 КК України віднесене до категорії тяжких злочинів, особу обвинуваченого, який раніше не судимий, є військовослужбовцем, за місцем проходження служби характеризується посередньо, на обліку лікарів нарколога та психіатра не перебуває, має середньо-спеціальну освіту, обставини скоєного кримінального правопорушення, думку прокурора.

Відповідно до ч.1ст. 69 КК України, в редакції чинній на момент вчинення кримінального правопорушення, за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цьогоКодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цьогоКодексуза це кримінальне правопорушення. У цьому випадку суд не має права призначити покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої для такого виду покарання вЗагальній частиніцьогоКодексу.

Крім того, згідно ч. 1ст. 62 КК України покарання у виді тримання в дисциплінарному батальйоні призначається військовослужбовцям строкової служби, військовослужбовцям, які проходять військову службу за контрактом, особам офіцерського складу, які проходять кадрову військову службу, особам офіцерського складу, які проходять військову службу за призовом, військовослужбовцям, призваним на військову службу під час мобілізації, на особливий період, військовослужбовцям, призваним на військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період (крім військовослужбовців-жінок), на строк від шести місяців до двох років у випадках, передбачених цим Кодексом, а також якщо суд, враховуючи обставини справи та особу засудженого, вважатиме за можливе замінити позбавлення волі на строк не більше двох років триманням у дисциплінарному батальйоні на той самий строк.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , враховуючи обставини справи, характер і ступінь суспільної небезпеки скоєного ним кримінального правопорушення, ряд пом`якшуючих обставин, які істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, а саме: щире каяття у скоєному, активне сприяння розкриттю злочину, те, що він вперше притягується до кримінальної відповідальності, суд вважає, за можливе призначити покарання нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції ч.5ст. 407 КК України, із застосуваннямст. 69 КК України, замінивши позбавлення волі на тримання у дисциплінарному батальйоні на той самий строк відповідно до ст. 62 КК України.

Суд вважає, що при призначенні такого покарання мета кари - виправлення і запобігання вчиненню нових злочинів, що уособлює основний принцип кримінального права - не тяжкість покарання, а його невідворотність, буде досягнута, та це буде відповідати принципу розумності та справедливості, буде необхідним і достатнім видом покарання для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів.

На переконання суду, продовження несення особою військової служби сприятиме обороноздатності держави, а накладені обмеження, є достатніми для попередження вчинення як ОСОБА_4 , так і іншими особами, аналогічних кримінальних правопорушень.

Цивільний позов не заявлено.

Процесуальні витрати та речові докази по справі відсутні.

Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувалися, обвинувачений не затримувався та відносно нього запобіжний захід не застосовувався.

Керуючись ст. ст. 373, 374 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

ОСОБА_4 визнати винним в скоєні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.407 КК України і призначити йому покарання, з застосуванням ч.1 ст.69 КК України ( в редакції станом до 27.01.2023 року), у вигляді 2 (двох ) років позбавлення волі .

На підставі ст. 62 КК України призначене ОСОБА_4 покарання у виді 2 (двох ) років позбавлення волі, як військовослужбовцю, замінити покаранням у виді тримання в дисциплінарному батальйоні на строк 2 (два ) роки.

Строк відбування покарання рахувати з моменту приведення вироку до виконання.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_4 не обирався.

На вирок суду може бути подано апеляційну скаргу до Миколаївського апеляційного суду через Казанківський районний суд Миколаївської області шляхом подання апеляційної скарги протягом 30 днів з дня його проголошення.

Копію вироку вручити негайно після його проголошення обвинуваченому та прокурору.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя : ОСОБА_1