1 УХВАЛА ІМЕНЕМ УКРАЇНИСправа № 335/7576/23 1-кп/335/387/2024
30 травня 2024 року м. Запоріжжя
Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя у складі:
головуючої судді ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , процесуального прокурора ОСОБА_3 , обвинувачених: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , захисників: ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 ,
ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Феодосія, АР Крим, громадянки України, працюючої діловодом в благодійній організації «Українська весна», не заміжньої, маючої на утриманні двох малолітніх дітей, маючої незакінчену вищу освіту, невійськовозобов`язаної, зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , в силу ст. 89 КК України раніше не судимої,
у вчиненні кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ч. 1 ст. 255, ч. 1 ст. 306, ч.2 ст. 307, ч. 4 ст. 28 ч.3 ст. 307, ч. 3 ст. 307, ч. 2 ст. 309 КК України,
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Запоріжжя, громадянина України, офіційно не працевлаштованого, маючого повну середню освіту, не одруженого, маючого одну малолітню дитину, військовозобов`язаного, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_3 , раніше не судимого,
у вчиненні кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ч. 2 ст. 255, ч. 4 ст. 28 ч.3 ст. 307 КК України,
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця м. Запоріжжя, маючого середню освіту, офіційно не працевлаштованого, одруженого, маючого на утриманні двох малолітніх дітей, військовозобов`язаного, не є особою з інвалідністю, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_4 , фактичного проживаючого за адресою: АДРЕСА_5 , раніше судимого: за вироком Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 31.05.2023 про затвердження угоди про визнання винуватості від 31.05.2023, за кримінальними правопорушеннями, передбаченими ч. 1 ст. 309 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі 1000 нмдг, що складає 17 000 грн.. Перебуває на обліку в Комунарському РВ філії ДУ «Центр пробації» в Запорізькій області з 19.10.2023, станом на квітень 2024 року штраф не сплачено, застосована розстрочка,
у вчиненні кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ч. 2 ст. 255, ч. 1 ст. 263, ч. 1 ст. 309, ч. 2 ст. 309, ч.2 ст. 307, ч. 4 ст. 28 ч.3 ст. 307 КК України,
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , уродженця м. Запоріжжя, громадянина України, офіційно не працевлаштованого, розлученого, який не має на утриманні будь-яких осіб, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_6 , раніше не судимого в силу ст. 89 КК України,
у вчиненні кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ч. 2 ст. 255, ч.2 ст. 307, ч. 4 ст. 28 ч.3 ст. 307 КК України,
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , уродженця м. Дніпрорудне Василівського району Запорізької області, громадянина України, працевлаштованого в ПрАТ ЗЗРК підземним кріпильником 4-го розряду підземної дільниці № 2 шахти «Прохідницька», не одруженого, не маючого на утриманні будь-яких осіб, невійськовозобов`язаного, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_7 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_8 , раніше не судимого,
у вчиненні кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ч. 2 ст. 255, ч. 4 ст. 28 ч.3 ст. 307 КК України,
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , уродженця м. Запоріжжя, громадянина України, маючого вищу освіту, розлученого, маючого на утриманні одну неповнолітню дитину, не працевлаштованого, військовозобов`язаного, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_9 , раніше судимого: 11.10.2010 Орджонікідзевським районним судом м. Запоріжжя за ч. 1 ст. 190, ч. 2 ст. 307, ч. 1 ст. 366, ст. 70 КК України до 5 років позбавлення волі з позбавлення права займати відповідні посади строком на 1 рік. На підставі ст. ст. 75, 76 КК України від відбування покарання звільнений з випробуванням на строк 3 роки; 15.02.2013 Жовтневим районним судом м. Маріуполя за ч. 3 ст. 191 КК України до покарання у виді 3 років позбавлення волі з позбавленням права займати господарські посади строком на 3 роки. На підставі ст. 71 КК України частково приєднано невідбуте покарання за вироком Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 11.10.2010. Апеляційним судом Донецької області 11.06.2013 остаточно визначено покарання у виді 5 років 1 місяця позбавлення волі. Відомостей про звільнення довідка не містить, що підлягає додатковому з`ясуванню,
у вчиненні кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ч. 1 ст. 263, ч. 2 ст. 255, ч. 2 ст. 307, ч. 4 ст. 28 ч.3 ст. 307, ч. 1 ст. 311, ч. 1 ст. 313, ч.2 ст. 317 КК України,
ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , уродженця м. Пологи Пологівського району Запорізької області, громадянина України, офіційно не працюючого, з вищою освітою, розлученого, маючого на утриманні одну неповнолітню дитину, військовозобов`язаного, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_10 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_11 , маючого статус внутрішньо переміщеної особи, раніше не судимого,
у вчиненні кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ч. 2 ст. 255, ч. 4 ст. 28 ч.3 ст. 307 КК України,-
Відповідно до ухвали судді від 22.02.2024 у даному кримінальному провадженні було призначено підготовче судове засідання на 07.03.2024.
В кримінальному провадженні відносно кожного з обвинувачених окремо відповідно до ухвали Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 01.05.2024 було вирішено питання про запобіжні заходи, строк дії яких спливає 01.07.2024.
Прокурором були заявлені клопотання про продовження кожному з обвинувачених раніше застосованих до них запобіжних заходів.
Вирішуючи заявлені прокурором клопотання про продовження дії запобіжних заходів та покладених обов`язків у зв`язку з внесенням застави стосовно кожного з обвинувачених, суд керується наступним.
Завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура (ст.2 КПК України).
Відповідно до вимог ст.22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими КПК України.
Згідно з положеннями ст.331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу. За наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.
Тобто вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 КПК України.
Відповідно до п.п.1-5 ч.1 ст.176 КПК України запобіжними заходами є: особисте зобов`язання, особиста порука, застава, домашній арешт, тримання під вартою.
Запобіжні заходи під час судового провадження застосовуються судом за клопотанням прокурора (ч.4 ст.176 КПК України). Метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання ризикам, зазначеним у п. п. 1-5 ч.1 ст.177 КПК України.
Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч.1 ст.177 КПК України.
При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст.177 КПК України, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного, обвинуваченого; майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини; ризик продовження чи повторення протиправної поведінки, підозрюваного, обвинуваченого (п.п.1-12 ч.1 ст.178 КПК України).
У відповідності до ч. 1 ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам перешкоджати кримінальному провадженню будь-яким чином.
Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Кримінальне провадження знаходиться на стадії судового провадження, але наразі порядок дослідження обставин та перевірки їх доказами ще не визначено. Прокурором оголошуються обвинувальні акти щодо обвинувачених.
Таким чином, з огляду на положення ч.3 ст.331 КПК України, під час судового розгляду, за результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.
За даним кримінальним провадження з часу його надходження до суду під цілодобовим домашнім арештом перебуває троє обвинувачених, а саме: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 ..
Прокурором до суду було скеровано окремі клопотання щодо продовження строку домашнього арешту щодо кожного із них.
Щодо трьох клопотань про тримання осіб під вартою суд зазначає загальні положення, які ним будуть враховані при їх вирішенні.
Так, метою судового розгляду відповідно до глави 28 КПК України є встановлення поза розумним сумнівом винуватості або невинуватості особи у зазначеному прокурором в обвинувальному акті кримінальному правопорушенні за наслідками безпосереднього дослідження і оцінки доказів судом, що виключає можливість оцінки судом на час розгляду клопотання про продовження строку дії запобіжного заходу обґрунтованості підозри у розумінні п. 175 рішення Європейського суду з прав людини «Нечипорук і Йонкало проти України» та інших рішень Європейського суду з прав людини (рішення у справах «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» і «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства»).
Разом з тим, оцінці судом на зазначеній стадії кримінального провадження підлягають характер та тяжкість кримінального правопорушення, а також наявність та/або продовження існування наведених прокурором ризиків.
Відповідно до п. 8 роз`яснень, наданих Верховним Судом у листі від 03.03.2022 № 1/0/2-22 «Щодо окремих питань здійснення кримінального провадження в умовах воєнного стану», зазначено, що оцінюючи ризики, які обґрунтовують доцільність застосування запобіжних заходів загалом та тримання під вартою зокрема, суд керується всіма наявними матеріалами клопотання про застосування (продовження) запобіжного заходу. Водночас як відповідний ризик суди мають ураховувати запровадження воєнного стану та збройну агресію.
Конституційний Суд України неодноразово вказував, що обмеження щодо реалізації конституційних прав і свобод не можуть бути свавільними та несправедливими, вони мають переслідувати легітимну мету, бути обумовленими суспільною необхідністю досягнення цієї мети, пропорційними та обґрунтованими, у разі обмеження конституційного права або свободи законодавець зобов`язаний запровадити таке правове регулювання, яке дасть можливість оптимально досягти легітимної мети з мінімальним втручанням у реалізацію цього права або свободи (Рішення від 1 червня 2016 року № 2-рп/2016, рішення від 25 червня 2019 року №3-68/2018).
Вирішуючи питання про продовження запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту виходить з такого.
Так, згідно клопотання прокурора щодо продовження строку домашнього арешту відносно ОСОБА_4 мотивовано наступним.
Відповідно встановлено, що обвинувачений ОСОБА_4 вчинив злочини, які згідно ч. 6 ст. 12 КК України, віднесено до категорії особливо тяжких, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк понад десяти років.
Як зазначає Європейський Суд з прав людини, у кожному випадку суд своїм рішенням повинен забезпечувати не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.
Жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України, з наступних підстав:
- при обранні особистого зобов`язання обвинувачений зобов`язується не відлучатися з населеного пункту, в якому він зареєстрований та проживає, без відповідного дозволу, що дасть йому змогу вільно пересуватись по території Запорізької області та враховуючи тяжкість вчиненого злочину, є ризики того, що ОСОБА_4 з метою уникнення покарання буде переховуватися від суду або вчинить інше кримінальне правопорушення.
Як вже ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 01.05.2024 щодо ОСОБА_4 змінено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт строком до 01.07.2024.
ОСОБА_4 в даному кримінальному провадженні обвинувачуються у вчиненні особливо тяжких злочинів, передбачених ч. 2 ст. 255, ч. 4 ст. 28 ч.3 ст. 307 КК України, за які передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до 12 років з конфіскацією майна.
Судом встановлено, що ОСОБА_4 не одружений, має одну малолітню дитину, не працевлаштований, проходив службу, але наразі військовослужбовцем не є, має зареєстроване та фактичне місце проживання в м. Запоріжжі, має батьків, є раніше не судимим.
Сторона захисту вважала, що наразі існують всі підстави для зміни умов перебування на запобіжному заході, а саме встановити обмеження тільки у нічний час, що обумовлено бажанням обвинуваченого працювати.
Прокурор обґрунтовує наявність ризиків тим, що ОСОБА_4 може вчинити інше кримінальне правопорушення або продовжити злочинну діяльність у зв`язку з відсутністю стійких соціальних зв`язків та постійного джерела доходів.
Так, судом встановлено, що ОСОБА_4 має стійкі соціальні зв`язки, родину, малолітню дитину та постійне місце проживання, раніше не судимий. Разом з цим останній немає джерела постійного доходу, відносно нього маються в провадженні судів й інші кримінальні провадження, тому наявність такого ризику, який передбачений п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України має місце. При цьому, суд вважає, що застосування цілодобового домашнього арешту може запобігти цьому ризику, оскільки обвинувачений буде перебувати під наглядом відповідних правоохоронних органів.
В даному випадку, суд додатково звертає увагу на те, що обвинувачений ОСОБА_4 за матеріалами провадження проходив військову службу та був залучений відповідно до Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» до захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, що є конституційним обов`язком громадян.
Окрім іншого, суд враховує обставини вчинення кримінальних правопорушень, у якому обвинувачуються ОСОБА_4 , його певна роль, яка визначена за матеріалами обвинувачення.
За такого, вказані вище обставини, а також підвищена суспільна небезпечність кримінальних правопорушень, у вчиненні яких обвинувачується ОСОБА_4 , на думку суду, дають підстави дійти висновку, що існує з боку останнього ризик, передбачений пунктом 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме, можливість вчинити інше кримінальне правопорушення.
Також, при вирішенні питання про продовження запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів оцінює в сукупності всі обставини, у тому числі, вагомість наявних доказів про вчинення обвинуваченим кримінальних правопорушень; тяжкість покарання, що загрожує йому у разі визнання його винуватим у вчиненні таких правопорушень; працездатний вік та задовільний стан здоров`я обвинуваченого ОСОБА_4 ; наявність в обвинуваченого стійких соціальних зв`язків в місці його постійного проживання ; відсутність у обвинуваченого постійного місця роботи; нестабільний його майновий стан, недоведеність наявності постійних доходів, зокрема від проходження служби, але останній шукає легальну зайнятість, що підтверджується відповідним зверненням керівництва установи попереднього ув`язнення про його залучення до певних робіт, обвинувачення у вчиненні особливо тяжких злочинів; не доведення належними доказами не дотримання обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; наявність відомостей про обвинувачення у вчиненні інших кримінальних правопорушень та направлення обвинувального акту щодо цього до суду; ризик продовження чи повторення протиправної поведінки.
За таких обставин, суд приходить до висновку, що ризики, які були враховані судом при зміні ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на домашній арешт на даний час зменшилися та продовжують існувати. Загалом останній під дією цілодобового домашнього арешту перебуває лише близько місяця, що не виправдовує бажання обвинуваченого та його захисника вже пом`якшити умови цього запобіжного заходу.
Відповідно до ст.181 КПК України домашній арешт полягає в забороні обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі.
Орган внутрішніх справ повинен негайно поставити на облік особу, щодо якої застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту і повідомити про це слідчому або суду. Працівники органу внутрішніх справ з метою контролю за поведінкою обвинуваченого, який перебуває під домашнім арештом, мають право з`являтися в житло цієї особи, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених не неї зобов`язань, використовувати електронні засоби контролю.
Враховуючи вказані обставини, суд вважає, що такий запобіжний захід як цілодобовий домашній арешт забезпечить дотримання обвинуваченим процесуальних обов`язків, а отже у задоволенні клопотання прокурора про продовження обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою слід відмовити, задовольнити клопотання захисника та змінити обвинуваченому запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту із застосуванням електронного засобу контролю з покладанням на нього обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України.
Так, згідно клопотання прокурора щодо продовження строку тримання під вартою відносно ОСОБА_5 мотивовано наступним.
Відповідно встановлено, що обвинувачений ОСОБА_5 вчинив злочини, які згідно ч. 6 ст. 12 КК України, віднесено до категорії особливо тяжких, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк понад десяти років.
Як зазначає Європейський Суд з прав людини, у кожному випадку суд своїм рішенням повинен забезпечувати не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.
Жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України, з наступних підстав:
- при обранні особистого зобов`язання обвинувачений зобов`язується не відлучатися з населеного пункту, в якому він зареєстрований та проживає, без відповідного дозволу, що дасть йому змогу вільно пересуватись по території Запорізької області та враховуючи тяжкість вчиненого злочину, є ризики того, що ОСОБА_5 з метою уникнення покарання буде переховуватися від суду або вчинить інше кримінальне правопорушення.
ОСОБА_5 в даному кримінальному провадженні обвинувачуються у вчиненні особливо тяжких злочинів, передбачених ч. 2 ст. 255, ч. 4 ст. 28 ч.3 ст. 307 КК України, за які передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до 12 років з конфіскацією майна.
Судом встановлено, що ОСОБА_5 одружений, має двох неповнолітніх дітей, не працевлаштований, має зареєстроване та фактичне місце проживання в м. Запоріжжі. Має судимість відповідно до якої його засуджено до штрафу, який наразі ним сплачується на підставі ухвали суду про розстрочку.
Стороною захисту було надано документи на підтвердження того, що обвинувачений наразі шукає роботу і просить встановити обмеження лише у нічний час.
Крім того, при розгляді питання про застосування запобіжних заходів суд повинен врахувати вимоги ст. 178 КПК України, якою встановлено перелік обставин, що мають бути оцінені при обранні запобіжного заходу. Аналіз поведінки обвинуваченого в аспекті вказаних обставин свідчить про наявність потреби продовження запобіжного заходу у вигляді саме цілодобового домашнього арешту.
Згідно зі ст. 131 КПК України запобіжні заходи є видом заходів забезпечення кримінального провадження. Отже, на них розповсюджуються такі загальні правила застосування останніх: заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються на підставі ухвали слідчого судді або суду, за винятком випадків, передбачених цим Кодексом; застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо прокурор не доведе, що існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; потреби судового слідства виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться у клопотанні прокурора; може бути виконане завдання, для виконання якого прокурор звертається із клопотанням; під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати суду докази обставин, на які вони посилаються.
Під час обрання запобіжного заходу мають враховуватися не лише загальні, але й спеціальні критерії, що визначені законодавцем як мета та підстави для ухвалення рішення. Вони визначені у ст. 177 КПК. Зокрема, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам, які наведені в ч. 1 ст. 177 КПК України.
Використовуючи відомі науці кримінального процесуального права способи тлумачення вищевикладених приписів закону, можна дійти висновку, що застосування запобіжного заходу спрямоване виключно на забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків. Виходячи з цієї мети, слід надавати оцінку й іншим її складовим, спрямованим на запобігання спробам вчинити певні дії.
При цьому запобіжний захід може застосовуватися лише з метою запобігання спробам вчинення дій, визначених у ч. 1 ст. 177 КПК. Отже, сторона обвинувачення може ініціювати обрання (продовження) запобіжного заходу лише у зв`язку з необхідністю запобігання спробам особи, які мають виявлятися в реальних діях, а не через їх уявну можливість вчинення чи у припущеннях таких дій у майбутньому. Якщо дослівно тлумачити термін «запобігання спробам», то за змістом воно є тотожним поняттю «припинення розпочатої дії». Умовно його можна вважати співмірним з категорією «замах», що застосовується у визначенні стадій вчинення злочину, та вважається вчиненням особою з прямим умислом діяння, безпосередньо спрямованого на настання наслідків, у цьому випадку визначених у ч. 1 ст. 177 КПК.
Отже, наявність спроб, яким слід запобігати, має бути підтверджене доказами.
Підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснити дії, передбачені ч. 1 цієї статті. Прокурор не має права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених Кодексом (ч. 2 ст. 177 КПК).
Припис першого речення ч. 2 ст. 177 КПК визнає достатньою підставою для суду його переконаність, що обвинувачений, може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК. Водночас комплексний аналіз приписів ч. 1 та 2-го речення ч. 2 ст. 177 КПК свідчить, що суд повинен надавати оцінку законності та обґрунтованості клопотання сторони обвинувачення, в якому має бути доведено «існування спроб», перелічених у п. 1-5 ч. 1 ст. 177 КПК.
Як зазначено у листі Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних та кримінальних справ від 04.04.2013 р. №511-550/0/4-13 «Про деякі питання порядку застосування запобіжних заходів під час досудового розслідування та судового провадження відповідно до Кримінального процесуального кодексу України», вирішуючи питання про застосування, продовження, зміну або скасування запобіжного заходу у процесі розгляду відповідних клопотань, суд щоразу зобов`язаний: здійснювати повноваження з судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні під час досудового розслідування і судового розгляду, діяти відповідно до вимог кримінального процесуального закону (п. 18 ч. 1 ст. 3 КПК); пам`ятати про критерії для обрання того чи іншого запобіжного заходу, передбачені у ч. 1 ст. 194 КПК, а тому суд вирішує питання про застосування запобіжного заходу, якщо за результатами розгляду клопотання встановить наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК, та на які вказує прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Обставини, визначені у ст. 178 КПК, також слід враховувати у процесі обрання запобіжного заходу. Хоча вони мають певною мірою факультативне значення, їх оцінка має відбуватися з дотриманням таких самих умов, що стосуються з`ясування мети та підстав цього заходу.
Отже, суд під час продовження запобіжного заходу, в кожному випадку розгляду відповідного клопотання, зобов`язаний зробити висновок про наявність/відсутність ризику/ризиків у вигляді вчинення відповідних спроб порушення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують його подальше застосування (п. 1 ч. 3 ст. 199 КПК).
Вказані вище обставини, а також підвищена суспільна небезпечність кримінальних правопорушень, у вчиненні яких обвинувачується ОСОБА_5 , на думку суду, дають підстави дійти висновку, що існує з боку останнього ризик, передбачений п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме, можливість вчинити інше кримінальне правопорушення.
При вирішенні питання про продовження запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів оцінює в сукупності всі обставини, у тому числі, вагомість наявних доказів про вчинення обвинуваченим кримінальних правопорушень; тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_5 у разі визнання його винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень; працездатний вік, оскільки не встановлено, що обвинувачений є особою з інвалідністю; відсутність у обвинуваченого постійного місця роботи; нестабільний майновий стан останнього, недоведеність наявності постійних доходів; обвинувачення у вчиненні особливо тяжких злочинів; не доведення належними доказами не дотримання обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні інших кримінальних правопорушення; велика кількість обвинувальних актів, які наразі перебувають на розгляді в інших судах, що створює реальний ризик повторення протиправної поведінки, зокрема щодо незаконного обігу зброї та наркотичних засобів, що його створює обвинувачений.
Разом з цим, суд приходить до висновку, що ризики, які були враховані судом при зміні ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт, на даний час зменшилися. Цілодобовий домашній арешт наразі є тим заходом, який в повній мірі забезпечить належну процесуальну поведінку обвинуваченого. Враховуючи строки перебування ОСОБА_16 саме під дією запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту, суд вважає, що клопотання сторони захисту про зміни умов перебування та встановлення обмежень лише у нічний час є передчасним.
Відповідно до ст.181 КПК України домашній арешт полягає в забороні обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі.
Враховуючи вказані обставини, суд вважає, що такий запобіжний захід як цілодобовий домашній арешт із застосуванням електронного засобу контролю за адресою: АДРЕСА_12 , забезпечить дотримання обвинуваченим процесуальних обов`язків покладанням на нього обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України.
Так, згідно клопотання прокурора щодо продовження строку тримання під вартою відносно ОСОБА_6 мотивовано наступним.
Відповідно встановлено, що обвинувачений ОСОБА_6 вчинив злочини, які згідно ч. 6 ст. 12 КК України, віднесено до категорії особливо тяжких, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк понад десяти років.
Як зазначає Європейський Суд з прав людини, у кожному випадку суд своїм рішенням повинен забезпечувати не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.
Жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України, з наступних підстав:
- при обранні особистого зобов`язання обвинувачений зобов`язується не відлучатися з населеного пункту, в якому він зареєстрований та проживає, без відповідного дозволу, що дасть йому змогу вільно пересуватись по території Запорізької області та враховуючи тяжкість вчиненого злочину, є ризики того, що ОСОБА_6 з метою уникнення покарання буде переховуватися від суду або вчинить інше кримінальне правопорушення.
Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 01.05.2024 щодо ОСОБА_6 змінено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на домашній арешт строком до 01.05.2024.
ОСОБА_6 в даному кримінальному провадженні обвинувачуються у вчиненні особливо тяжких злочинів, передбачених ч. 2 ст. 255, ч. 4 ст. 28 ч.3 ст. 307 КК України, за які передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до 12 років з конфіскацією майна.
Судом встановлено, що ОСОБА_6 не одружений, не має на своєму утриманні будь-яких осіб, не працевлаштований, має зареєстроване місце проживання в м. Запоріжжі, має батьків, вважається особою раніше не судимою.
Стороною захисту порушено питання про зміну саме умов перебування під домашнім арештом, а саме застосувати обмеження лише в нічний час, оскільки обвинувачений має бажання працювати.
Вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування цієї особи від правосуддя. При цьому, небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосуддя може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи, її зв`язками з державою, у якій його переслідують.
Наведені прокурором доводи по кримінальному провадженню на цій стаді провадження є достатніми для того щоб вважати, що вчинення інших кримінальних правопорушень ОСОБА_6 , в період воєнного стану, є реальним ризиком.
Вказані вище обставини, а також підвищена суспільна небезпечність кримінальних правопорушень, у вчиненні яких обвинувачується ОСОБА_6 , на думку суду, дають підстави дійти висновку, що існує з боку останнього ризик, передбачений п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме, можливість вчинення інших кримінальних правопорушень.
Таким чином, при вирішенні питання про продовження запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів оцінює в сукупності всі обставини, у тому числі, вагомість наявних доказів про вчинення обвинуваченим кримінальних правопорушень; тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_6 у разі визнання його винуватим у кримінальних правопорушень, у вчиненні яких він обвинувачується; кількість епізодів злочинної діяльності, працездатний вік та задовільний стан здоров`я обвинуваченого, оскільки доказів протилежного суду не надано; доведеність стороною захисту наявності в обвинуваченого міцних соціальних зв`язків за місцем його зареєстрованого проживання; нестабільний майновий стан останнього, недоведеність наявності постійних доходів; ризик продовження чи повторення протиправної поведінки, зокрема ризик вчинення іншого злочину, що його створює обвинувачений.
Отже, враховуючи доведеність на цій стадії провадження обґрунтованості обвинувачення, пред`явленого ОСОБА_6 та наявність ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК, суд вважає за можливе продовжити запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, що може нівелювати зазначений ризик.
За таких обставин, суд вважає, що ризики, які були встановлені судом при зміні відносно ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на домашній арешт, на даний час не зменшилися, та враховуючи те, що він на такому запобіжному заході знаходиться зовсім нетривалий час, підстав для зміни саме умов перебування під дією такого заходу є недоцільним.
Відповідно до ст.181 КПК України домашній арешт полягає в забороні обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі.
Враховуючи вказані обставини, суд вважає, що такий запобіжний захід як цілодобовий домашній арешт забезпечить дотримання обвинуваченим процесуальних обов`язків.
Так, згідно клопотання прокурора щодо продовження строку запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту відносно ОСОБА_8 мотивовано наступним.
Відповідно до ч. 1 ст. 184 КПК України встановлено наявність ризиків, передбачених пунктами 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: враховуючи тяжкість вчинених злочинів ОСОБА_8 перебуваючи на волі та усвідомлюючи невідворотність покарання за їх вчинення може переховуватися від суду та може вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити свою злочинну діяльність у зв`язку з відсутністю стійких соціальних зв`язків та постійного джерела доходів. Прокурор вважає, що жоден з менш суворих запобіжних заходів не здатен запобігти встановленим ризикам. Такі ризики на час надходження кримінального провадження до суду не зникли та не зменшилися. Навпаки, враховуючи, що злочини, в яких обвинувачується ОСОБА_8 є особливо тяжкими та злочинами у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів, а також вчинені злочинною організацією, взявши до уваги вік обвинуваченого, його матеріальне становище, відсутність постійного місця роботи, то, на думку прокурора, продовження запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту буде співмірним заходом зі встановленням обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.
Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 01.05.2024 щодо ОСОБА_8 продовжено запобіжний захід у вигляді домашнього арешту строком до 01.07.2024 включно.
ОСОБА_8 в даному кримінальному провадженні обвинувачуються у вчиненні, зокрема, особливо тяжких злочинів, передбачених ч. 2 ст. 255, ч. 4 ст. 28 ч.3 ст. 307 КК України, за які передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до 12 років з конфіскацією майна.
Судом встановлено, що ОСОБА_8 розлучений, має на своєму утриманні двох неповнолітніх дітей, не працевлаштований, має зареєстроване місце проживання в м. Запоріжжі, має батьків, вважається особою раніше не судимою, має незадовільний стан здоров`я, який став однією з підстав зміни йому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою під час досудового розслідування.
ОСОБА_8 та його захисник адвокат ОСОБА_10 в судовому засіданні проти задоволення клопотання прокурора не заперечували. Додатково зазначили, що обвинувачений може бути госпіталізований в червні 2024 року через необхідність оперативного втручання.
Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.
Як передбачено ч. 6 ст. 181 КПК України строк дії ухвали суду про тримання особи під домашнім арештом не може перевищувати двох місяців. У разі необхідності строк тримання особи під домашнім арештом може бути продовжений за клопотанням прокурора в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому статтею 199 цього Кодексу.
При вирішенні клопотання прокурора судом враховуються дані про особу обвинуваченого, а саме, що він зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_9 разом із батьками, має на утриманні двох неповнолітніх дітей, тому має достатні соціальні зв`язки.
Також судом враховуються, обставини, які стали підставами під час зміни запобіжного заходу, а саме, що ОСОБА_8 хворіє з 2018 року на тяжкі хвороби: захворювання нирок та серця. Відповідно до консультаційного висновку кардіолога від 18.07.2023, та консультативного огляду кардіолога від 21.11.2023 ОСОБА_8 переніс інфаркт міокарда у червні 2023 року, також при огляді виявлено: значна а-гіпокінезія усіх сегментів ЛШ, тяжка систолічна дисфункція ЛШ, у порожнині ЛШ візуалізується тромб, фіксований до верхівки, ішемічна кардіоміопатія, серцева недостатність зі значно зниженою СФЛШ, мітральна недостатність 2 ступеню, помірний перикардит без тампонади серця, двосторонній плеврит (ліворуч 1300 мл, праворуч 150 мд. ріднини виконано торакоцентез-відкачали голкою), та інші. На день затримання останнього лікарями було визначено на госпіталізацію до 5 міської лікарні. Філія державної установи «Центр охорони здоров`я Державної кримінально-виконавчої служби України» в Запорізькій області своїм листом від 22.11.2023 підтвердила факт лікування ОСОБА_8 в слідчому ізоляторі 20 та 21.11.2023. Медична служба слідчого ізолятору вивозила обвинуваченого до Запорізької обласної клінічної лікарні, де провели декілька обстежень та був встановлений діагноз: двосторонній плеврит (ліворуч 1300 мл, праворуч 150 мд. рідини виконано торакоцентез-відкачали голкою), ішемічна хвороба серця, постінфарктний кардіосклероз, ішемічна кардіоміопатія, серцева недостатність зі значно зниженою СФЛШ, мітральна недостатність 2 ступеню, помірний перикардит без тампонади серця, перенесений у минулому інфаркт міокарда, жовтуха, рекомендації: УЗД ОЧП, контроль крові гепатит, консультація хірурга та гастроентеролога, після медикаментозної терапії серцевої недостатності дообстеження кардіохірурга. Також Філія державної установи «Центр охорони здоров`я Державної кримінально-виконавчої служби України» в Запорізькій області повідомляла, що стан здоров`я ОСОБА_8 прогресивно погіршується за рахунок хронічної серцевої недостатності, та має перспективу до несприятливих прогнозів щодо його життя та здоров`я.
В ході розгляду клопотання прокурором доведено, що ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, встановлені під час розгляду клопотання про зміну запобіжного заходу ще на попередніх стадіях процесу не зменшилися, що на переконання суду виправдовує подальше тримання обвинуваченого під домашнім арештом.
Підстав для зміни запобіжного заходу в ході судового засідання не встановлено.
При цьому, суд, вважає за необхідне врахувати, що обвинуваченому з врахуванням його належної процесуальної поведінки під час перебування під дією запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту та необхідності проходження відповідного лікування, необхідно залишити часові обмеження, які були визначені раніше, обмежившись забороною залишати своє місце проживання саме у нічний час.
Підсумовуючи викладене, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту відносно ОСОБА_8 до 30.07.2024 включно з покладенням відповідних обов`язків.
Так, клопотання прокурора щодо продовження строку запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту відносно ОСОБА_9 мотивовано наступним.
Відповідно до ч. 1 ст. 184 КПК України встановлено наявність ризиків, передбачених пунктами 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: враховуючи тяжкість вчинених злочинів ОСОБА_9 перебуваючи на волі та усвідомлюючи невідворотність покарання за їх вчинення може переховуватися від суду та може вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити свою злочинну діяльність у зв`язку з відсутністю стійких соціальних зв`язків та постійного джерела доходів. Прокурор вважає, що жоден з менш суворих запобіжних заходів не здатен запобігти встановленим ризикам. Такі ризики на час надходження кримінального провадження до суду не зникли та не зменшилися. Навпаки, враховуючи, що злочини, в яких обвинувачується ОСОБА_9 є особливо тяжкими та злочинами у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів, а також вчинені злочинною організацією, взявши до уваги вік обвинуваченого, його матеріальне становище, відсутність постійного місця роботи, то, на думку прокурора, продовження запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту буде співмірним заходом зі встановленням обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.
Відповідно до ухвали суду від 01.05.2024 було задоволено клопотання захисника адвоката ОСОБА_14 про зміну запобіжного заходу з цілодобового домашнього арешту на домашній арешт у нічний час строком до 01.07.2024.
Обвинувачений ОСОБА_9 та його захисник ОСОБА_14 в судовому засіданні не заперечували проти задоволення клопотання прокурора щодо продовження запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту з обмеженнями визначеними на нічний час.
Судом встановлено, що ОСОБА_9 не одружений, будь-яких осіб на своєму утриманні не має, офіційно не працевлаштований, має зареєстроване місце проживання в АДРЕСА_13 , має статус внутрішньо переміщеної особи, є раніше не судимим, має задовільний стан здоров`я.
ОСОБА_9 в даному кримінальному провадженні обвинувачуються у вчиненні особливо тяжких злочинів, передбачених ч. 2 ст. 255, ч. 4 ст. 28 ч.3 ст. 307 КК України, за які передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до 12 років з конфіскацією майна.
Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.
На переконання суду такий запобіжний захід в повній мірі забезпечує належну процесуальну поведінку обвинуваченого ОСОБА_9 , оскільки будь-яких відомостей про його порушення матеріали кримінального провадження не містять.
Підсумовуюче викладене, клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту підлягає задоволенню, а строк дії запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту відносно ОСОБА_9 повинен бути продовженим до 30.07.2024 включно з покладенням на нього відповідних обов`язків, а саме щодо не залишення свого місця проживання у нічний час.
Окремо, прокурором було скеровано до суду клопотання про продовження строку дії обов`язків, покладених при застосуванні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у випадку внесення застави відносно обвинуваченої ОСОБА_15 та обвинуваченого ОСОБА_7 ..
Клопотання прокурора про продовження строку дії обов`язків, покладених при застосуванні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у випадку внесення застави відносно обвинуваченого ОСОБА_7 мотивовано наступним, останній усвідомлюючи ступінь тяжкості вчинених ним кримінальних правопорушень та невідворотності покарання за них, існує ризик того, що він буде переховуватися від суду, може продовжити злочинну діяльність та перешкоджати кримінальному провадженню шляхом умисної неявки за викликами суду. Зазначене, на думку прокурора, дає підстави стверджувати, що покладення на ОСОБА_7 обов`язків зможе ефективно попередити такі його спроби. З метою забезпечення дієвості даного кримінального провадження вбачає за доцільне покладення на ОСОБА_7 певних процесуальних обов`язків.
Разом з тим, в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 та його захисник адвокат ОСОБА_13 проти задоволення клопотання прокурора заперечували. Вказали на те, що наразі обвинувачений не допускав будь-яких порушень та своєю належною процесуальною поведінкою нівелює будь-які побоювання щодо подальшого ухилення його від розгляду справи в суді.
Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, ухвалою слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 13.02.2024 щодо ОСОБА_7 продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 20.03.2024 з визначенням розміру застави та покладення відповідних обов`язків у випадку її внесення.
ОСОБА_7 розмір застави був сплачений.
ОСОБА_7 в даному кримінальному провадженні обвинувачуються у вчиненні особливо тяжких злочинів, передбачених ч. 2 ст. 255, ч. 4 ст. 28 ч.3 ст. 307 КК України, за які передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до 12 років з конфіскацією майна.
Судом встановлено, що ОСОБА_7 не одружений, будь-яких осіб на своєму утриманні не має, працевлаштований, має зареєстроване місце проживання в м. Дніпро, є раніше не судимим, має задовільний стан здоров`я.
Встановлено, що обвинувачений ОСОБА_7 вніс визначений ухвалою слідчого судді розмір застави, а відтак згідно положень ст. 202 КПК України, останній вважається таким, до яких застосовано запобіжний захід у вигляді застави.
Згідно ч. 6 ст. 182 КПК України з моменту обрання запобіжного заходу у вигляді застави щодо особи, яка не тримається під вартою, в тому числі до фактичного внесення коштів на відповідний рахунок, а також з моменту звільнення підозрюваного, обвинуваченого з-під варти внаслідок внесення застави, визначеної слідчим суддею, судом в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, підозрюваний, обвинувачений, заставодавець зобов`язані виконувати покладені на них обов`язки, пов`язані із застосуванням запобіжного заходу у вигляді застави.
Згідно ч. 7 ст. 194 КПК України, обов`язки, передбачені частинами п`ятою та шостою цієї статті, можуть бути покладені на підозрюваного, обвинуваченого на строк не більше двох місяців. У разі необхідності цей строк може бути продовжений за клопотанням прокурора в порядку, передбаченому статтею 199 цього Кодексу. Після закінчення строку, в тому числі продовженого, на який на підозрюваного, обвинуваченого були покладені відповідні обов`язки, ухвала про застосування запобіжного заходу в цій частині припиняє свою дію і обов`язки скасовуються.
Згідно ч. 1, ч. 2 ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першоюцієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.
При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених уст. 177 КПК України, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі й ті, які зазначені в ч. 1 ст. 178 КПК України.
На момент проведення судового засідання, ризики, які стали підставою для застосування, а в подальшому і для продовження строку запобіжного заходу відносно кожного з зазначених обвинувачених, не змінилися та продовжують існувати.
Отже, враховуючи наведене та те, що строк дії попередньої ухвали закінчується 01.07.2024, то суд вважає за доцільне продовжити строк дії покладених на ОСОБА_7 обов`язків, визначених ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 01.05.2024 відповідно, терміном до 30.07.2024 включно.
Також, суд вважає за необхідне додатково звернути увагу останнього на те, що згідно ч. 8 ст. 182 КПК України, у разі невиконання обов`язків заставодавцем, а також, якщо підозрюваний (обвинувачений), будучи належним чином повідомлений, не з`явився за викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду без поважних причин чи не повідомив про причини своєї неявки, або якщо порушив інші покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору, а після звернення застави в дохід держави слідчий суддя, суд відповідно до ч. 10 ст. 182 КПК України вирішує питання про застосування до підозрюваного, обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді застави у більшому розмірі або іншого запобіжного заходу з урахуванням положень частини сьомої статті 194 цього Кодексу.
Відносно обвинуваченої ОСОБА_15 в судовому засіданні прокурором заявлено клопотання про визначення обвинуваченій обов`язків згідно ст. 194 КПК України.
Клопотання прокурора обґрунтовано тим, що вбачаються підстави для покладення на ОСОБА_15 обов`язків через те, що ризики, враховані судом при застосуванні відносно неї запобіжного заходу не зменшилися та продовжують існувати. Беручи до уваги зазначене, наразі виникла необхідність у покладені на ОСОБА_15 при застосуванні та продовжені запобіжного заходу
При обранні зазначеного запобіжного заходу слідчим суддею визнано доведеним обґрунтованість підозри ОСОБА_15 та наявність існування ризиків передбачених п.п. 1,2, 3, 4,5 ч. 1 ст. 177 КПК України, які на даний час не зменшились та не змінились.
Усвідомлюючи ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення та невідворотність покарання за його вчинення, існує ризик, що ОСОБА_15 буде переховуватись від суду, може продовжити злочинну діяльність, може перешкоджати кримінальному провадженню шляхом умисної неявки за викликами. Вказане дає підстави стверджувати, що покладення на ОСОБА_15 обов`язків зможе ефективно попередити спроби ухилитися від суду, забезпечити виконання її процесуальних обов`язків.
З метою забезпечення дієвості даного кримінального провадження вбачається доцільним покладення на ОСОБА_15 процесуальних обов`язків.
В судовому засіданні захисник обвинуваченої ОСОБА_15 адвокат ОСОБА_17 вважав, що наразі немає будь-яких підстав продовжувати або визначати обов`язки для його підзахисної, оскільки її процесуальна поведінка є належною і без цього.
Обвинувачена ОСОБА_15 в судовому засіданні підтримала позицію свого захисника.
ОСОБА_15 визначений розмір застави був сплачений.
ОСОБА_15 в даному кримінальному провадженні обвинувачуються у вчиненні особливо тяжких злочинів, передбачених ч. 1 ст. 255, ч. 1 ст. 306, ч.2 ст. 307, ч. 4 ст. 28 ч.3 ст. 307, ч. 3 ст. 307, ч. 2 ст. 309 КК України, за які передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до 12 років з конфіскацією майна.
Судом встановлено, що ОСОБА_15 розлучена, має на своєму утриманні двох малолітніх дітей, офіційно працевлаштована, має зареєстроване місце проживання в м. Запоріжжі, є раніше не судимою в порядку ст. 89 КК України, має задовільний стан здоров`я.
Згідно ч. 6 ст. 182 КПК України з моменту обрання запобіжного заходу у вигляді застави щодо особи, яка не тримається під вартою, в тому числі до фактичного внесення коштів на відповідний рахунок, а також з моменту звільнення підозрюваного, обвинуваченого з-під варти внаслідок внесення застави, визначеної слідчим суддею, судом в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, підозрюваний, обвинувачений, заставодавець зобов`язані виконувати покладені на них обов`язки, пов`язані із застосуванням запобіжного заходу у вигляді застави.
Згідно ч. 7 ст. 194 КПК України, обов`язки, передбачені частинами п`ятою та шостою цієї статті, можуть бути покладені на підозрюваного, обвинуваченого на строк не більше двох місяців. У разі необхідності цей строк може бути продовжений за клопотанням прокурора в порядку, передбаченому статтею 199 цього Кодексу. Після закінчення строку, в тому числі продовженого, на який на підозрюваного, обвинуваченого були покладені відповідні обов`язки, ухвала про застосування запобіжного заходу в цій частині припиняє свою дію і обов`язки скасовуються.
Згідно ч. 1, ч. 2 ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першоюцієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.
При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених уст. 177 КПК України, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі й ті, які зазначені в ч. 1 ст. 178 КПК України.
На момент проведення судового засідання, ризики, які стали підставою для застосування, а в подальшому і для продовження строку запобіжного заходу відносно ОСОБА_15 з зазначених обвинувачених, не змінилися та продовжують існувати.
Додатково звернути увагу ОСОБА_15 на те, що згідно ч. 8 ст. 182 КПК України, у разі невиконання обов`язків заставодавцем, а також, якщо підозрюваний (обвинувачений), будучи належним чином повідомлений, не з`явився за викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду без поважних причин чи не повідомив про причини своєї неявки, або якщо порушив інші покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору, а після звернення застави в дохід держави слідчий суддя, суд відповідно до ч. 10 ст. 182 КПК України вирішує питання про застосування до підозрюваного, обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді застави у більшому розмірі або іншого запобіжного заходу з урахуванням положень частини сьомої статті 194 цього Кодексу.
Керуючись ст. ст. 115, 177-178, 181-183, 193-194, 197, 199, 201-202, 205, 331, 369-372, 376 КПК України, суд,-
Оголосити перерву у судовому засіданні за об`єднаним кримінальним провадженням за обвинуваченням ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ч. 1 ст. 255, ч. 1 ст. 306, ч.2 ст. 307, ч. 4 ст. 28 ч.3 ст. 307, ч. 3 ст. 307, ч. 2 ст. 309 КК України, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у вчиненні кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ч. 2 ст. 255, ч. 4 ст. 28 ч.3 ст. 307 КК України, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у вчиненні кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ч. 2 ст. 255, ч. 1 ст. 263, ч. 1 ст. 309, ч. 2 ст. 309, ч.2 ст. 307, ч. 4 ст. 28 ч.3 ст. 307 КК України, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , у вчиненні кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ч. 2 ст. 255, ч.2 ст. 307, ч. 4 ст. 28 ч.3 ст. 307 КК України, ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , у вчиненні кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ч. 2 ст. 255, ч. 4 ст. 28 ч.3 ст. 307 КК України, ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , у вчиненні кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ч. 1 ст. 263, ч. 2 ст. 255, ч. 2 ст. 307, ч. 4 ст. 28 ч.3 ст. 307, ч. 1 ст. 311, ч. 1 ст. 313, ч.2 ст. 317 КК України, ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , у вчиненні кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ч. 2 ст. 255, ч. 4 ст. 28 ч.3 ст. 307 КК України до 11 год. 00 хв. 19 липня 2024 року.
Визначити резервну дату на 26 липня 2024 о 10.00 год.
У судове засідання викликати сторони кримінального провадження.
Клопотання прокурора Вознесенівської окружної прокуратури м. Запоріжжя про продовження запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, відносно обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , - задовольнити.
Продовжити обвинуваченому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту із застосуванням електронного засобу контролю строком на 2 місяці з дня його ухвалення рішення, тобто до 30 липня 2024 року включно.
Заборонити обвинуваченому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , цілодобово залишати житло розташоване за адресою: АДРЕСА_3 , окрім розумного фактичного часу необхідного для прибуття за викликом суду, перебування в суді та участі в судових засіданнях, надання невідкладної медичної допомоги в закладах охорони здоров`я та в інших невідкладних випадках, пов`язаних із врятуванням життя чи здоров`я в умовах воєнного стану.
Покласти на обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України:
- прибувати за кожною вимогою суду в цьому кримінальному проваджені;
- повідомляти суд про зміну місця проживання;
- носити електронний засіб контролю;
- утримуватися від спілкування зі свідками та обвинуваченими у даному кримінальному провадженні;
- здати на зберігання до компетентного органу документи, які дають право на виїзд з України та в`їзд в Україну.
Негайно доставити обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за місцем його проживання за адресою: АДРЕСА_3 , де звільнити останнього з-під варти.
Роз`яснити обвинуваченому, що відповідно до ч. 5 ст. 181 КПК України, працівники органу внутрішніх справ з метою контролю за його поведінкою, мають право з`являтись в житло, під арештом в якому він перебуває, вимагати надання усних чи письмових пояснень з питань, пов`язаних з виконанням покладених на нього зобов`язань.
Зобов`язати ВП № 3 ЗРУП ГУНП в Запорізькій області проводити заходи відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , щодо якого застосовано запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту.
Контроль за виконанням ухвали покласти на старшого з групи прокурорів за даним кримінальним провадженням.
Клопотання прокурора Вознесенівської окружної прокуратури м. Запоріжжя про продовження запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, відносно обвинуваченого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , - задовольнити.
Продовжити обвинуваченому ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту із застосуванням електронного засобу контролю строком на 2 місяці з дня його обрання, тобто до 30 липня 2024 року включно.
Заборонити обвинуваченому ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , цілодобово залишати житло розташоване за адресою: АДРЕСА_12 , окрім розумного фактичного часу необхідного для прибуття за викликом суду, перебування в суді та участі в судових засіданнях, надання невідкладної медичної допомоги в закладах охорони здоров`я та в інших невідкладних випадках, пов`язаних із врятуванням життя чи здоров`я в умовах воєнного стану.
Покласти на обвинуваченого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України:
- прибувати за кожною вимогою суду в цьому кримінальному проваджені;
- повідомляти суд про зміну місця проживання;
- носити електронний засіб контролю;
- утримуватися від спілкування зі свідками та обвинуваченими у даному кримінальному провадженні;
- здати на зберігання до компетентного органу документи, які дають право на виїзд з України та в`їзд в Україну.
Роз`яснити обвинуваченому, що відповідно до ч. 5 ст. 181 КПК України, працівники органу внутрішніх справ з метою контролю за його поведінкою, мають право з`являтись в житло, під арештом в якому він перебуває, вимагати надання усних чи письмових пояснень з питань, пов`язаних з виконанням покладених на нього зобов`язань.
Контроль за виконанням ухвали покласти на старшого з групи прокурорів за даним кримінальним провадженням.
Клопотання прокурора Вознесенівської окружної прокуратури м. Запоріжжя про продовження запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, відносно обвинуваченого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , - задовольнити.
Продовжити обвинуваченому ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту із застосуванням електронного засобу контролю строком на 2 місяці з дня його обрання, тобто до 30 липня 2024 року включно.
Заборонити обвинуваченому ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , цілодобово залишати житло розташоване за адресою: АДРЕСА_6 , окрім розумного фактичного часу необхідного для прибуття за викликом суду, перебування в суді та участі в судових засіданнях, надання невідкладної медичної допомоги в закладах охорони здоров`я та в інших невідкладних випадках, пов`язаних із врятуванням життя чи здоров`я в умовах воєнного стану.
Покласти на обвинуваченого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України:
- прибувати за кожною вимогою суду в цьому кримінальному проваджені;
- повідомляти суд про зміну місця проживання;
- носити електронний засіб контролю;
- утримуватися від спілкування зі свідками та обвинуваченими у даному кримінальному провадженні;
- здати на зберігання до компетентного органу документи, які дають право на виїзд з України та в`їзд в Україну.
Роз`яснити обвинуваченому, що відповідно до ч. 5 ст. 181 КПК України, працівники органу внутрішніх справ з метою контролю за його поведінкою, мають право з`являтись в житло, під арештом в якому він перебуває, вимагати надання усних чи письмових пояснень з питань, пов`язаних з виконанням покладених на нього зобов`язань.
Контроль за виконанням ухвали покласти на старшого з групи прокурорів за даним кримінальним провадженням.
Клопотання прокурора Вознесенівської окружної прокуратури м. Запоріжжя про продовження дії запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, обраного відносно обвинуваченого ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , задовольнити.
Продовжити запобіжний захід у вигляді домашнього арешту обраний відносно ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , до 30 липня 2024 року включно.
Покласти на обвинуваченого ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , наступні обов`язки:
- прибувати за викликом до суду;
- не відлучатися із місця проживання, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_9 , без дозволу суду, в певний період доби, а саме з 22:00 год. до 06:00 год.;
- повідомляти прокурора та суд про зміну свого місця проживання чи роботи;
- утримуватися від спілкування зі свідками та обвинуваченими у даному кримінальному провадженні.
Роз`яснити обвинуваченому ОСОБА_8 , що в разі не виконання покладених на нього обов`язків, до нього може бути застосований більш суворий запобіжний захід.
Копії ухвали про застосування до ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту передати для виконання органу Національної поліції за місцем проживання останнього.
Роз`яснити обвинуваченому ОСОБА_8 , що відповідно до ч.5 ст.181 КПК України, працівники органу Національної поліції з метою контролю за його поведінкою, як особи, яка перебуває під домашнім арештом, мають право з`являтися в його житло, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього зобов`язань.
Контроль за виконанням ухвали суду в цій частині покласти на старшого групи прокурорів у цьому кримінальному провадженні.
Клопотання прокурора Вознесенівської окружної прокуратури м. Запоріжжя про продовження дії запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, обраного відносно обвинуваченого ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , задовольнити.
Продовжити запобіжний захід у вигляді домашнього арешту обраний відносно ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , до 30 липня 2024 року включно.
Покласти на обвинуваченого ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , наступні обов`язки:
- прибувати за викликом до суду;
- не відлучатися із місця проживання, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_11 , без дозволу суду, в певний період доби, а саме з 22:00 год. до 06:00 год.;
- повідомляти прокурора та суд про зміну свого місця проживання чи роботи;
- утримуватися від спілкування зі свідками та обвинуваченими у даному кримінальному провадженні.
Роз`яснити обвинуваченому ОСОБА_9 , що в разі не виконання покладених на нього обов`язків, до нього може бути застосований більш суворий запобіжний захід.
Копії ухвали про застосування до ОСОБА_9 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту передати для виконання органу Національної поліції за місцем проживання останнього.
Роз`яснити обвинуваченому ОСОБА_9 , що відповідно до ч.5 ст.181 КПК України, працівники органу Національної поліції з метою контролю за його поведінкою, як особи, яка перебуває під домашнім арештом, мають право з`являтися в його житло, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього зобов`язань.
Контроль за виконанням ухвали суду в цій частині покласти на старшого групи прокурорів у даному кримінальному провадженні.
Клопотання прокурора Вознесенівської окружної прокуратури м. Запоріжжя про продовження строку дії обов`язків щодо обвинуваченого ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , - задовольнити.
Продовжити обвинуваченому ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , строк дії обов`язків, визначених ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 01.05.2024, а саме:
- прибувати до суду за викликом;
- не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває, без дозволу суду;
- повідомляти прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи.
Клопотання прокурора Вознесенівської окружної прокуратури м. Запоріжжя про визначення обов`язків щодо обвинуваченої ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , - задовольнити частково.
Визначити обвинуваченій ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строк дії обов`язків, визначених ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 30.07.2024, а саме:
- прибувати до суду за викликом;
- не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває, без дозволу суду.
Визначити строк дії ухвали суду щодо запобіжних заходів до 30 липня 2024 року включно.
Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала остаточна та оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали складено 30.05.2024 та проголошено о 16.00 год.

Суддя: ОСОБА_1