Справа № 194/704/24
Номер провадження 1-кс/194/202/24
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 червня 2024 року Слідчий суддя Тернівського міського суду Дніпропетровської області ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , за участю прокурора Павлоградської окружної прокуратури ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі Тернівського міського суду Дніпропетровської області клопотання прокурора Павлоградської окружної прокуратури ОСОБА_5 про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Душанбе, Таджикистан, громадянина України, з середньою-технічною освітою, офіційно не працюючого, одруженого, маючого на утриманні дітей 2010, 2014, 2022, 2024 року народження, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , та зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України та додані до клопотання матеріали, -

В С Т А Н О В И В:

Прокурор Павлоградської окружної прокуратури ОСОБА_5 звернувся до суду з клопотанням про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України.

Своє клопотання мотивує тим, 14.04.2024 року у ОСОБА_6 , через раніше виниклі неприязні відносини з ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , виник злочинний умисел на умисне, протиправне заподіяння смерті іншій людині, а саме ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . З метою вбивства ОСОБА_7 , ОСОБА_6 14.04.2024, більш точного часу в ході проведення досудового розслідування встановити не надалося можливим), знаходячись за місцем мешкання своєї матері у кв. АДРЕСА_3 , взяв кухонний ніж для спричинення ним тілесних ушкоджень ОСОБА_7

14.04.2024 року приблизно з 16:45 год. ОСОБА_6 , з метою доведення свого злочинного умислу, спрямованого на умисне, протиправне заподіяння смерті іншій людині, маючи при собі вищевказаний кухонний ніж, прийшов до магазину « ІНФОРМАЦІЯ_3 », розташованого по АДРЕСА_4 , біля якого знаходився ОСОБА_7 Підійшовши до вказаного магазину ОСОБА_6 покликав до себе ОСОБА_7 , для розмови, та останній підійшов до ОСОБА_6 . В подальшому ОСОБА_6 реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині, тримаючи у своїй правій руці вищевказаний кухонний ніж, умисно наніс ним один удар в область грудної клітини зліва потерпілому ОСОБА_7 , чим спричинив йому тілесне ушкодження у вигляді проникаючого колото-різаного поранення грудної клітини зліва по передній поверхні, по середньо-ключичній лінії, з ушкодженням лівої легені та серця, яке супроводжувалось лівостороннім гемотораксом ( 1200 мл крові) та ускладнилось гострою крововтратою, що й обумовило безпосередню причину смерті ОСОБА_7 , на місці вчинення кримінального правопорушення.

Прокурор зазначає, що встановлено наявність ризиків, передбачених у п.п. 1, 3, 4 ч. 1 ст. 177 КПК України, і в обґрунтування застосування запобіжного заходу щодо ОСОБА_6 покладається необхідність запобігання спробам переховуватися від суду, незаконно впливати на свідків у вказаному кримінальному провадженні, або перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином. У зв`язку з чим, прокурор просить продовжити строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_6 на два місяці.

Прокурор в судовому засіданні підтримав подане клопотання, посилаючись на обставини, викладені в клопотанні. Просить суд продовжити обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів.

Обвинувачений ОСОБА_6 в судовому засіданні пояснив, що він був раніше військовослужбовцем та вчинив кримінальне правопорушення внаслідок самозахисту та вчиненої образи з боку потерпілого. Також зазначив, що органом досудового розслідування не доведено, то він може втекти та погрожувати свідкам. У зв`язку з чим, просив обрати йому домашній арешт.

Захисник ОСОБА_4 заперечував щодо продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, просив обрав запобіжний захід у вигляді домашнього арешту. Зазначає, що клопотання обґрунтоване на тяжкості покарання, що не є підставою для обрання тримання під вартою. Крім того, обвинувачений сприяв при розслідування злочину, повідомив, де він знаходився до затримання. Також, ОСОБА_6 не може впливати на свідків. Крім того, ОСОБА_6 має постійне місце проживання, чотирьох неповнолітніх дітей, позитивно характеризується за місцем проживання.

Вислухавши прокурора, обвинуваченого, захисника, дослідивши доводи клопотання та надані письмові докази, приходжу до наступного висновку.

Відповідно до ч. 6 ст. 199 КПК України, у разі закінчення строку запобіжного заходу до проведення підготовчого судового засідання прокурор не пізніше ніж за п`ять днів до закінчення строку дії попередньої ухвали про застосування запобіжного заходу може подати клопотання про його продовження. Розгляд такого клопотання здійснюється слідчим суддею за правилами цієї статті.

Згідно листа Павлоградської окружної прокуратури від 06.06.2024 року за вих. №63-3030вих-24-63-106-1034-24, обвинувальний акт у кримінальному провадженні від 14.04.2024 року №0000189 за обвинуваченням ОСОБА_6 направлено до Тернівського міського суду Дніпропетровської області.

Згідно інформації з порталу Судова влада по справі № 194/1028/24, вбачається, що в Дніпровському апеляційному суді 07.06.2024 року призначено складу суду щодо вирішення питання про направлення подання про визначення підсудності обвинувального акту у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_6 .

Згідно ч. 4 ст. 176 КПК України, запобіжні заходи застосовуються: під час досудового розслідування та до початку підготовчого судового засідання - слідчим суддею за клопотанням слідчого, погодженим з прокурором, або за клопотанням прокурора, а під час судового провадження - судом за клопотанням прокурора.

Розглядаючи питання щодо обрання запобіжного заходу відносно обвинуваченого ОСОБА_6 , слідчий суддя враховує ст.ст. 177, 178 КПК України та вимоги ст. 194 КПК України, якою передбачено, що під час розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні кримінального правопорушення, наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, і на які вказує прокурор; недостатність підстав для застосування більш м`яких запобіжних заходів.

Перелік доказів зібраних під час досудового розслідування, та які долучені до матеріалів клопотання щодо підтвердження обставин, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри, є вагомими, при цьому слідчий суддя вважає, що більш детальну оцінку вказаним доказам надасть суд в ході судового розгляду під час вивчення змісту цих доказів та під час перебування в нарадчій кімнаті при прийнятті остаточного рішення у даному кримінальному провадженні, однак на даній стадії судового провадження, на думку слідчого судді, цього достатньо для вирішення питання щодо продовження обвинуваченому запобіжного заходу, про який йдеться у клопотанні прокурора.

Матеріали досудового розслідування внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 14.04.2024 року за №0000189 за ч. 1 ст. 115 КК України.

14.04.2024 року о 17-51 год. ОСОБА_6 було затримано в порядку ст.208 КПК України.

15.04.2024 року ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України.

15.04.2024 року ухвалою слідчого судді Тернівського міського суду Дніпропетровської області відносно ОСОБА_6 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 23-59 годин 11.06.2024 року.

06.06.2024 року ОСОБА_6 повідомлено про зміну раніше повідомленої підозри у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України.

В ході досудового розслідування було встановлено достатньо підстав вважати, що ОСОБА_6 вчинив зазначене кримінальне правопорушення, що підтверджується зібраними доказами: протоколом огляду місця події від 14.04.2024 року; протоколом допиту потерпілого ОСОБА_8 від 14.04.2024 року; протоколом огляду предмету від 14.04.2024 року; постановами про визнання в якості речового доказу від 14.04.2024 року, 15.04.2024 року; протоколом проведення слідчого експерименту зі свідком ОСОБА_9 від 14.04.2024 року; протоколами допиту свідків ОСОБА_10 від 14.04.2024 року, ОСОБА_11 від 14.04.2024 року, ОСОБА_12 від 14.04.2024 року, ОСОБА_13 від 14.04.2024 року, ОСОБА_14 від 14.04.2024 року, ОСОБА_15 від 14.04.2024 року, ОСОБА_16 від 14.04.2024 року, ОСОБА_17 від 14.04.2024 року, ОСОБА_17 від 26.04.2024 року; протоколами отримання зразків для проведення експертизи від 15.04.2024 року; висновком експерта №264 від 10.05.2024 року; висновком експерта №264 додатковий 1 від 22.05.2024 року; висновком експерта №264 додатковий 2 від 22.05.2024 року; висновком експерта №676/1134-БД від 10.05.2024 року; висновком експерта №676/1132-БД від 03.05.2024 року; висновком експерта №657/1133-БД від 24.05.2024 року; висновком експерта №676/1135-БД від 20.05.2024 року; висновком судово-психіатричного експерта №315.

Відповідно до практики Європейського Суду з прав людини вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування цієї особи від правосуддя. При цьому зазначено, що небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосуддя може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи, її зв`язками з державою, у якій його переслідують та міжнародними контактами. Суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

Крім того, відповідно до практики Європейського суду з прав людини доцільність продовження строку тримання під вартою ґрунтується на презумпції, що з перебігом ефективного розслідування справи зменшуються ризики, які стали підставою для взяття особи під варту на початковій стадії розслідування. Кожне наступне продовження строку тримання під вартою має містити детальне обґрунтування ризиків, що залишаються та їх аналіз, як підстава для втручання в право особи на свободу. Наявність підстав для тримання особи під вартою та доцільність продовження строку тримання під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Клішин проти України» («Klishyn v. Ukraine» № 306/1/04 від 23.02.2012) наявність кожного ризику повинна носити не абстрактний, а конкретний характер та доводитися відповідними доказами.

Слідчий суддя, враховує вимоги ст.ст. 177, 178, 183 КПК України та те, що ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, що у відповідності зі ст. 12 КК України є особливо тяжким злочином, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк до 15 років.

Під острахом отримання можливого покарання у виді позбавлення волі на строк до п`ятнадцяти років, обвинувачений ОСОБА_6 може переховуватися від суду, що унеможливить виконання завдань кримінального провадження, визначених у ст. 2 КПК України. Запобігання ризикам переховування підозрюваного/обвинуваченого від суду становить суспільний інтерес, який полягає в забезпеченні відправлення судочинства. Окрім того, обвинувачений не залишився на місці події, а втік та намагався сховатися і сховати ніж.

Також слідчий суддя враховує особу обвинуваченого, який має постійне місце проживання, офіційно не працює, одружений, учасник бойових дій, приймав участь в антитерористичній операції, має на утриманні дітей 2010, 2014, 2022, 2024 року народження, за місцем проживання охарактеризований позитивно, перебуває на обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра з діагнозом психічні та поведінкові розлади, викликані вживанням опіоїдів, синдром залежності, за місцем проходження військової служби охарактеризований позитивно, втім перебуваючи на свободі може переховуватися від суду.

Наявність ризику незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному правопорушенні обґрунтовується тим, що перебуваючи на свободі ОСОБА_6 , будь-яким чином може впливати на вказаних осіб, з метою зміни чи викривлення показів на його користь, оскільки їх добре знає, так як не офіційно з ними працює на териконі.

Наявність ризику перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, підтверджується тим, що згідно пред`явленого обвинувачення ОСОБА_6 після вчинення кримінального правопорушення вжив заходи щодо приховування знаряддя вчинення кримінального правопорушення, а саме ножа, який заховав у лісосмузі.

Зважаючи на те, що кримінальне правопорушення вчинено в умовах воєнного стану, слідчий суддя вважає, що в даному випадку суворість покарання, передбаченого за кримінальне правопорушення, в якому обвинувачується ОСОБА_6 є достатньо суттєвим елементом при оцінюванні ризику його переховування, оскільки на сьогодні в Україні продовжує діяти правовий режим воєнного стану.

Враховуючи, що ОСОБА_6 , захворювань, які б перешкоджали йому перебувати в місцях попереднього ув`язнення не має, характеру, обставин та тяжкості кримінального правопорушення у вчиненні якого він обвинувачується, менш суворий запобіжний захід, ніж тримання під вартою, не зможе запобігти ризикам, передбаченим п.п. 1, 3, 4 ч. 1 ст. 177 КПК України, оскільки вони не зменшились, не змінились та продовжують існувати.

Отже є всі підстави вважати, що ОСОБА_6 може переховуватися від суду, незаконно впливати на свідків у вказаному кримінальному провадженні, або перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, отже менш суворі запобіжні заходи не достатні для запобігання вищевказаним ризикам.

Таким чином, слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання прокурора є обґрунтованим, тому підлягає задоволенню.

Крім того, суд не ігнорує аргументи, які наводяться захисником, проте в даному конкретному випадку, суд оцінюючи вищевказані обставини, приймає до уваги практику ЄСПЛ, зокрема, що тяжкість підозри не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте така підозра у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту, у зв`язку з чим, клопотання захисника та обвинуваченого щодо застосування запобіжного заходу у виді домашнього арешту задоволенню не підлягає.

Отже, слідчим суддею враховано дані про особу обвинуваченого ОСОБА_6 , його вік, стан здоров`я, дані про соціальні зв`язки та спосіб життя, з урахуванням чого суд не знаходить підстав для застосування іншого, більш м`якого запобіжного заходу, оскільки враховуючи наявні ризики, підвищену суспільну небезпеку інкримінованого йому кримінального правопорушення, в даному випадку загальносуспільний інтерес переважає його інтереси на особисту свободу. Також слід зазначити, що не встановлено обставин, що за станом здоров`я обвинувачений не може утримуватися в умовах слідчого ізолятору.

Все вищевикладене в сукупності свідчить, що продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою до обвинуваченого та обмеження його конституційних прав, у даному випадку є виправданим з точки зору відповідного суспільного інтересу, що значно переважає інтереси однієї людини і таким, що відповідає практиці ЄСПЛ.

Слідчий суддя наголошує, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою є превентивним заходом та має на меті припинити та запобігти ймовірним ризикам у майбутньому.

Також, згідно пред`явленого обвинувачення, внаслідок вчиненого ОСОБА_6 кримінального правопорушення спричинено смерть ОСОБА_7 , тобто ним згідно пред`явленого обвинувачення вчинено злочин, що спричинив загибель людини, то з урахуванням п. 2 ч. 4 ст. 183 КПК України, слідчий суддя, вважає за необхідне не визначати розмір застави.

З урахуванням наведеного, враховуючи тяжкість інкримінованого кримінального правопорушення, з метою забезпечення належної процесуальної поведінки обвинуваченого слідчий суддя вважає доцільним продовжити ОСОБА_6 запобіжний захід у виді тримання під вартою до 60 днів.

Керуючись ст. 29 Конституції України, ст. ст. 32, 131, 132, 176, ч. 1 ст. 177, 178, 183- 184, 193-194, 196-197, 369, 372 КПК України, -

У Х В А Л И В:

В задоволенні клопотання захисника ОСОБА_4 та обвинуваченого ОСОБА_6 щодо обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту - відмовити.

Клопотання прокурора Павлоградської окружної прокуратури ОСОБА_5 про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_6 задовольнити частково.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 23-59 годин 29 липня 2024 року без визначення застави.

Ухвала слідчого судді діє до 23-59 годин 29 липня 2024 року та підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з моменту її оголошення, а особою, що утримується під вартою - протягом того ж строку з моменту вручення копії ухвали.

Повний текст ухвали оголошено 10.06.2024 року о 15-00 годині.

Слідчий суддя ОСОБА_1