єдиний унікальний номер справи 546/705/23
номер провадження 1-кп/546/16/24
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 червня 2024 року м. Решетилівка

Решетилівський районний суд Полтавської області в складі головуючого судді ОСОБА_1 , прокурорів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , обвинуваченої ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , представника потерпілого ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 , потерпілого та цивільного позивача ОСОБА_8 , представника потерпілого ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_9 , цивільного позивача ОСОБА_10 , представника цивільного позивача Полтавської міської ради ОСОБА_11 , представника цивільного відповідача Акціонерного товариства «Страхова компанія «Країна» ОСОБА_12 , секретарки судового засідання ОСОБА_13 , вивчивши матеріали кримінального провадження за № 0000920, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 28.12.2022, за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає по АДРЕСА_2 , українки, громадянки України, працює майстром АЗС №29 ТОВ «ТАТНЄФТЬ АЗС УКРАЇНА», розлученої, має на утриманні малолітню дитину ОСОБА_6 , раніше не судиму,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, -

встановив:

Формулювання обвинувачення у кримінальному провадженні, визнаного судом доведеним

28 грудня 2022 року близько 08 год. 10 хв. ОСОБА_4 , керуючи технічно справним автомобілем CHEVROLET AVEO, реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухаючись по автодорозі «Решетилівка - Диканька» з боку смт Диканька у напрямку м. Решетилівка, поблизу с. Білоконі Решетилівської ТГ Полтавського району Полтавської області, перед зміною та початку обгону не переконалася в безпеці виконання даного маневру, не врахувала дорожню обстановку та стан дорожнього покриття, виїхала на смугу зустрічного руху, де допустила зіткнення з автомобілем DACIA SANDERO, реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_8 , який рухався у зустрічному напрямку в межах своєї смуги для руху.

У результаті дорожньо-транспортної пригоди водію ОСОБА_8 спричинено тілесні ушкодження у вигляді: закритого травматичного вивиху лівого стегна, закритого перелому лівої сідничної кістки та осаднення шкіри чола, які кваліфікуються як ушкодження середнього ступеню тяжкості за ознакою тривалого розладу здоров`я.

Крім того, внаслідок дорожньо-транспортної пригоди пасажиру автомобіля CHEVROLET AVEO, реєстраційний номер НОМЕР_1 , малолітньому ОСОБА_6 було спричинено тілесні ушкодження у вигляді: закритої черепно - мозкової травми, забою головного мозку тяжкого ступеню, переломів кісток склепіння та лицевого черепа справа: (імпресійного багатоуламкового перелому лобної кістки зліва з інтракраніальним зміщенням з переходом лінії перелому на ліву тім`яно - скроневу кістку, верхню та латеральну стінку лівої орбіти, стінки фронтальної пазухи зліва, забою лівої лобної долі, пневмоцефалії та параорбітальної гематоми зліва, закритого перелому правого суглобового відростку нижньої щелепи), забою шийного відділу хребта, закритого перелому середньої та нижньої третин правого стегна зі зміщенням, закритого перелому середньої та нижньої третини правої гомілки зі зміщенням, закритого перелому середньої та нижньої третини лівого стегна зі зміщенням, які кваліфікуються як тяжкі тілесні ушкодження по ознаці небезпеки для життя.

Причиною вказаної дорожньо-транспортної пригоди та наслідків стало порушення водієм автомобіля CHEVROLET AVEO, реєстраційний номер НОМЕР_1 , ОСОБА_4 вимог п.п. 10.1., 14.2. в) та п.1.1 розділу 34 Правил дорожнього руху, згідно з якими:

10.1. Перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху.

14.2. в) Перед початком обгону водій повинен переконатися в тому, що смуга зустрічного руху, на яку він буде виїжджати, вільна від транспортних засобів на достатній для обгону відстані.

1.1 (вузька суцільна лінія) - поділяє транспортні потоки протилежних напрямків (осьова розмітка) на дорогах з двома чи трьома (2 + 1) смугами руху в обох напрямках, позначає межі смуг руху у попутному напрямку (розділювальна розмітка), позначає межі проїзної частини, на які в`їзд заборонено (напрямні острівці та острівці безпеки); розділяє пішохідний і велосипедний рух на суміжних пішохідних та велосипедних доріжках, позначених знаком 4.18; розділяє смуги на велосипедних доріжках з двостороннім рухом у разі наближення до велосипедного переїзду, позначеного розміткою 1.15.

Порушення вказаних вимог Правил дорожнього руху водієм ОСОБА_4 з технічної точки зору знаходилися у причинному зв`язку з виникненням вказаної дорожньо-транспортної пригоди.

Водій ОСОБА_4 мала технічну можливість уникнути зіткнення з автомобілем DACIA SANDERO, реєстраційний номер НОМЕР_2 , шляхом виконання вимог п.п. 10.1., 14.2. в) та п.1.1 розділу 34 Правил дорожнього руху.

Своїми діями ОСОБА_14 вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 286 КК України, тобто порушила правила безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілим середньої тяжкості тілесне ушкодження та тяжке тілесне ушкодження.

Позиція учасників кримінального провадження

Прокурор ОСОБА_3 у судовому засіданні вважав, що у судовому засіданні достеменно встановлено, що інкриміноване ОСОБА_4 кримінальне правопорушення вчинено останньою, тому просить суд визнати її винуватою та призначити покарання за ч. 2 ст. 286 КК України у виді позбавлення волі на строк чотири роки, на підставі статті 75 КК України звільнити обвинувачену від призначеного покарання з встановленням іспитового строку. Просив не призначати обвинуваченій додаткове покарання у виді позбавленням права керувати транспортними засобами. Заявлені цивільні позови прокурора в інтересах держави, потерпілого ОСОБА_8 та цивільної позивачки ОСОБА_10 просив задовольнити у повному обсязі, позовні вимоги ОСОБА_6 , від імені та в інтересах якого діє законний представник ОСОБА_15 , якого представляє адвокат ОСОБА_7 , в частині відшкодування моральної шкоди вважав необґрунтованими.

У судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_4 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, визнала повністю та суду пояснила, що 28 грудня 2022 року вона їхала на автомобілі з сином в школу. На одному із поворотів вона не врахувала, що була ожеледиця та дорога була слизька і її автомобіль занесло, що спричинило дорожньо - транспортну пригоду. Факту порушення Правил дорожнього руху не заперечувала. Просила не призначати додаткове покарання у виді позбавленням права керувати транспортними засобами, оскільки на її утримуванні перебуває малолітній син та батьки похилого віку. Позови прокурора обвинувачена ОСОБА_4 визнала у повному обсязі, позов ОСОБА_6 , від імені та в інтересах якого діє законний представник ОСОБА_15 , якого представляє адвокат ОСОБА_7 , обвинувачена не визнала у повному обсязі, а з позовами ОСОБА_8 та ОСОБА_10 погодилася лише в частині позовних вимог до страхової компанії.

Захисник ОСОБА_5 в судовому засіданні підтвердив позицію обвинуваченої, що остання визнає себе винуватою повністю, та просив призначити покарання у виді чотирьох років позбавлення волі, на підставі статті 75 КК України звільнити обвинувачену від призначеного покарання з встановленням іспитового строку тривалістю 1 рік. Зазначив, що обвинувачена у вчиненому злочині розкаялася та частково відшкодувала завдану шкоду. Просив не призначати обвинуваченій додаткове покарання у виді позбавленням права керувати транспортними засобами. Також зазначив, що сторона захисту позови прокурора визнає у повному обсязі, позов ОСОБА_6 , від імені та в інтересах якого діє законний представник ОСОБА_15 , якого представляє адвокат ОСОБА_7 , не визнає у повному обсязі, а з позовами ОСОБА_8 та ОСОБА_10 сторона захисту погоджується лише в частині позовних вимог до страхової компанії.

Потерпілий ОСОБА_8 у судовому засіданні повідомив, що 28 грудня 2022 року він їхав на автомобілі в с. Покровське Полтавського району Полтавської області за дітьми. Коли проїхав трасу та виїхав до с. Покровське перед поворотом йому назустріч виїхав автомобіль і відбулося лобове зіткнення. Після цього він нічого не пам`ятає. Швидкість руху його автомобіля була приблизно 60 км/год. Крім нього в автомобіля нікого не було. Стан дорожнього покриття був нормальний, ожеледиці не було. На запитання захисника повідомив, що до нього обвинувачена у лікарню не приходила. В якості відшкодування шкоди передавала певні кошти, але скільки точно йому не відомо, оскільки обвинувачена передавала їх його дружині. Внаслідок вчинення злочину він став інвалідом, та майже позбавлений можливості до фізичної праці. При призначенні покарання просив врахувати, що протягом півтора року обвинувачена до нього не зверталася, збитків не відшкодувала. Тому наполягав на призначенні найсуворішої міри покарання в межах санкції статті з позбавленням права керувати транспортними засобами.

Представник потерпілого та цивільного позивача ОСОБА_9 підтримав позицію потерпілого та просив задовольнити цивільний позов у повному обсязі. Також зазначив, що докази щодо розміру судових витрат будуть подані до суду протягом п`яти днів після проголошення рішення суду.

Цивільна позивачка ОСОБА_10 у судовому засіданні зазначила, що вже понад півтора роки вона позбавлена можливості користуватися транспортним засобом, який був єдиним. Внаслідок цього вона немає можливості відвозити дитину на навчання та гуртки, а також відвідувати батьків, оскільки вона проживає в іншому населеному пункті. Тому просила задовольнити її цивільний позов та стягнути з відповідачів 129187,20 грн в рахунок відшкодування матеріальної шкоди та 10000,00 грн - моральної шкоди. Щодо призначення покарання, то просила призначити найсуворішу міру покарання в межах санкції статті з позбавленням права керувати транспортними засобами.

Представник цивільної позивачки ОСОБА_9 просив стягнути із страхової компанії вартість автомобіля 129187,20 грн, а залишки вказаного автомобіля передати страховій компанії. Також зазначив, що докази щодо розміру судових витрат будуть подані до суду протягом п`яти днів після проголошення рішення суду.

Представник цивільного позивача ОСОБА_6 , від імені та в інтересах якого діє законний представник ОСОБА_15 , адвокат ОСОБА_7 позов просив задовольнити у повному обсязі. Просив призначити для обвинуваченої покарання у виді позбавлення волі на строк чотири роки, на підставі статті 75 КК України звільнити обвинувачену від призначеного покарання з встановленням іспитового строку. Також просив призначити обвинуваченій додаткове покарання у виді позбавленням права керувати транспортними засобами.

Представника цивільного позивача Полтавської міської ради ОСОБА_11 просив позов прокурора, поданий в інтересах держави в особі Полтавської міської ради задовольнити у повному обсязі.

Представник цивільного відповідача Акціонерного товариства «Страхова компанія «КРАЇНА» ОСОБА_12 позови ОСОБА_8 , ОСОБА_10 та ОСОБА_6 не визнав з підстав, викладених у відзиві на позови та просив у їх задоволенні відмовити.

Докази надані сторонами кримінального провадження

На обґрунтування винуватості ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, сторона обвинувачення посилається на наступні докази, які на думку прокурора є належними та допустимими засобами доказування тих обставин, що мають значення для доведення вини обвинуваченої у скоєнні інкримінованого злочину, і які були безпосередньо досліджені у судовому засіданні:

витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань у кримінальному провадженні №0000920 від 28.12.2022 (т. 2, а. п. 242);

протокол огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 28.12.2022 зі схемою дорожньо-транспортної пригоди до нього та фототаблицями, згідно з якими місцем події є автодорога Т-1718 «Диканька - Решетилівка», проїзна частина - горизонтальна ділянка, крива в плані (заокруглення ліворуч по напрямку до смт Диканька), де на транспортному засобі CHEVROLET AVEO, номерний знак НОМЕР_1 , було виявлено наступні пошкодження: руйнування переднього бампера, деформація передніх крил, деформація капота, деформація передньої лівої дверцяти, деформація передньої лівої стійки, деформація даху, розтріскування лобового скла, руйнування радіатора, відокремлення переднього правого блоку фар; на транспортному засобі DACIA SANDERO, номерний знак НОМЕР_2 , виявлено пошкодження: руйнування переднього бампера, деформація капота, деформація передніх крил, деформація та подряпини на передній лівій дверцяті, деформація передньої лівої стійки, деформація даху, розтріскування лобового скла, руйнування переднього правого лівого фар, руйнування переднього правого блоку фар (т. 2, а. п. 189-196);

висновок КНП «Решетилівська центральна лікарня Решетилівської міської ради Полтавської області» від 28.12.2022 щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з яким у ОСОБА_4 , станом на момент проведення огляду (09 год. 50 хв. 28.12.2022) ознак сп`яніння не виявлено (т. 2, а. п. 197);

протокол проведення слідчого експерименту від 25.03.2023 за участю потерпілого ОСОБА_8 з планом - схемою та ілюстративною таблицею з графічними зображеннями, згідно з яким було відтворено події, які мали місце 28.12.2022; потерпілим ОСОБА_8 детально описано місце зіткнення автомобілів, боковий інтервал відносно правового краю проїзної частини з яким рухався автомобіль Dacia Sandero перед зіткненням з автомобілем Chevrolet Aveo (т. 2, а. п. 198 - 203);

протокол проведення слідчого експерименту від 30.03.2023 за участю обвинуваченої ОСОБА_4 з планом - схемою, згідно з яким було відтворено події, які мали місце 28.12.2022; обвинуваченою ОСОБА_4 детально описано місце зіткнення автомобілів. На запитання слідчого щодо відповідності погодних умов, освітлення та геометричних параметрів проїзної частини тим, які були на даному місці в момент дорожньо - транспортної пригоди ОСОБА_4 пояснила, що відповідають лише геометричні параметри проїзної частини та умови освітлення, оскільки на момент ДТП була мокра погода, а проїзна частина була обледенілою (т. 2, а. п. 204-208);

висновок експерта №СЕ-19/117-23/1955-ІТ від 13.02.2023 за результатами проведеної судової інженерно - транспортної експертизи технічного стану транспортного засобу, відповідно до якого на момент проведення огляду (дослідження) ходова частина досліджуваного автомобіля Dacia Sandero, д.н.з. НОМЕР_2 знаходилась у несправному та непрацездатному стані у зв`язку із розгерметизацією переднього лівого колеса, пошкодженням у вигляді деформації ободу колісного диску переднього лівого колеса та зміщенням зі свого конструктивного місця елементів підвіски переднього лівого колеса. Робоча гальмівна система досліджуваного автомобіля Dacia Sandero, д.н.з. НОМЕР_2 , знаходилася у працездатному стані. Рульове керування знаходилось у несправному та непрацездатному стані у зв`язку з пошкодженням рульового колеса, заблокуванням виступаючими деформованими елементами кузову автомобіля та зміщенням елементів підвіски переднього лівого колеса автомобіля. Несправності ходової частини та рульового керування досліджуваного автомобіля настали внаслідок ДТП (т. 2, а. п. 209-216);

висновок експерта №СЕ-19/117-23/1954-ІТ від 17.02.2023 за результатами проведеної судової інженерно - транспортної експертизи технічного стану транспортного засобу, відповідно до якого на момент проведення огляду ходова частина досліджуваного автомобіля Chevrolet Aveo, д.н.з. НОМЕР_1 , знаходилась у непрацездатному у зв`язку зі зміщенням елементів підвіски переднього лівого колеса та пошкодженням стійки стабілізатора поперечної стійкості переднього лівого колеса. Станом на момент проведення огляду робоча ОСОБА_16 система досліджуваного автомобіля знаходилася в працездатному стані. Станом на момент проведення огляду рульове керування знаходилося у непрацездатному стані у зв`язку з пошкодженням рульового колеса разом з рульовою колонкою. Виявлені станом на момент проведення огляду пошкодження ходової частини та рульового керування настали внаслідок дорожньо - транспортної пригоди (т. 2, а. п. 217-224);

висновок експерта №СЕ-19/117-23/6074-ІТ від 28.04.2023 за результатами проведеної судової транспортно - трасологічної експертизи, відповідно до якого місце зіткнення автомобіля Dacia Sandero, д.н.з. НОМЕР_2 , та автомобіля Chevrolet Aveo, д.н.з. НОМЕР_1 , знаходиться на автодорозі Т1718 «Диканька - Решетилівка» в Полтавській області, на правій смузі для руху в напрямку смт Диканька, в районі концентрації осипу скла та фрагментів оздоблення та перед кінцевим розташуванням автомобіля Chevrolet Aveo, д.н.з. НОМЕР_1 , (по напрямку руху автомобіля) і кінцевим розташуванням автомобіля Dacia Sandero, д.н.з. НОМЕР_2 (т. 2, а. п. 225-228);

висновок експерта №СЕ-19/117-23/7724-ІТ від 17.05.2023 за результатами проведеної судової інженерно - транспортної експертизи, відповідно до якого в умовах заданої пригоди водій автомобіля Chevrolet Aveo, реєстраційний номер НОМЕР_1 , ОСОБА_4 мала технічну можливість уникнути зіткнення з автомобілем Dacia Sandero, реєстраційний номер НОМЕР_2 , шляхом виконання вимог п.п. 10.1., 14.2. в) та п. 1.1 розділу 34 Правил дорожнього руху. В заданій дорожній обстановці в діях водія автомобіля Chevrolet Aveo, реєстраційний номер НОМЕР_1 , ОСОБА_4 вбачаються невідповідності з вимогами п.п. 10.1., 14.2. в) та п. 1.1 розділу 34 Правил дорожнього руху, які з технічної точки зору знаходяться в причинному зв`язку з виникненням даної пригоди. В умовах заданої пригоди водій автомобіля Dacia Sandero, реєстраційний номер НОМЕР_2 , ОСОБА_8 не мав технічної можливості не тільки уникнути зіткнення з автомобілем Chevrolet Aveo, реєстраційний номер НОМЕР_1 , а й зреагувати на виниклу небезпеку та привести у дію робочу гальмівну систему автомобіля. В заданій дорожній обстановці в діях водія автомобіля Dacia Sandero, реєстраційний номер НОМЕР_2 , ОСОБА_8 будь - яких невідповідностей з вимогами Правил дорожнього руху, які з технічної точки зору знаходилися в причинному зв`язку з виникненням даної пригоди, не вбачається (т. 2, а. п. 229-234);

висновок експерта №309 від 27.04.2023 за результатами проведеної судово - медичної експертизи, відповідно до якого згідно представленої медичної документації у потерпілого ОСОБА_6 мали місце тілесні ушкодження у вигляді: закритої черепно - мозкової травми, забою головного мозку тяжкого ступеню, переломів кісток склепіння та лицевого черепа справа: (імпресійного багатоуламкового перелому лобної кістки зліва з інтракраніальним зміщенням з переходом лінії перелому на ліву тім`яно - скроневу кістку, верхню та латеральну стінку лівої орбіти, стінки фронтальної пазухи зліва, забою лівої лобної долі, пневмоцефалії та параорбітальної гематоми зліва, закритого перелому правого суглобового відростку нижньої щелепи), забою шийного відділу хребта, закритого перелому середньої та нижньої третин правого стегна зі зміщенням, закритого перелому середньої та нижньої третини правої гомілки зі зміщенням, закритого перелому середньої та нижньої третини лівого стегна зі зміщенням, які утворились від дії тупих предметів і які кваліфікуються як тяжкі тілесні ушкодження по ознаці небезпеки для життя (т. 2, а. п. 235-238);

висновок експерта №457 від 06.06.2023 за результатами проведеної судово - медичної експертизи, відповідно до якого на основі даних додаткової судово - медичної експертизи медичної документації у потерпілого ОСОБА_8 мали місце тілесні ушкодження у вигляді: закритого травматичного вивиху лівого стегна, закритого перелому лівої сідничної кістки та осаднення шкіри чола, які утворились від дії тупих предметів і кваліфікуються як ушкодження середнього ступеню тяжкості за ознакою тривалого розладу здоров`я (т. 2, а. п. 239-241).

Прокурором було також надано та досліджено у судовому засіданні наступні матеріали досудового розслідування:

постанова про визначення групи слідчих, які здійснюватимуть досудове розслідування від 28.12.2022 (т. 2, а. п. 243);

постанова про зміну групи слідчих, які здійснюватимуть досудове розслідування від 27.03.2023 (т. 2, а. п. 244);

постанова про визначення групи прокурорів, які здійснюватимуть повноваження прокурора у кримінальному провадженні від 29.12.2022 (т. 2, а. п. 245);

постанова про зміну правової кваліфікації кримінального провадження (т. 2, а. п. 246);

постанова про визнання речовими доказами та приєднання їх до матеріалів кримінального провадження (т. 2, а. п. 247-248);

копія свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу автомобіля ВАЗ 21013 , реєстраційний номер НОМЕР_4 , власником якого є ОСОБА_17 (т. 2, а. п. 249);

копія свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу автомобіля Dacia Sandero, реєстраційний номер НОМЕР_2 , власником якого є ОСОБА_10 (т. 2, а. п. 250);

копія свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу автомобіля Chevrolet Aveo, реєстраційний номер НОМЕР_1 , власником якого є ОСОБА_4 (т. 3, а. п. 1);

копія ухвали слідчого судді Октябрського районного суду від 30.12.2022 про накладення арешту на автомобіль «CHEVROLET AVEO» реєстраційний номер НОМЕР_1 , який на підставі свідоцтва про реєстрацію ТЗ серія НОМЕР_5 належить ОСОБА_4 , автомобіль ВАЗ-2101 реєстраційний номер НОМЕР_4 , який на підставі свідоцтва про реєстрацію ТЗ серія НОМЕР_6 належить ОСОБА_17 та автомобіль «DACIA SANDERO» реєстраційний номер НОМЕР_2 , який на підставі свідоцтва про реєстрацію ТЗ серія НОМЕР_7 належить ОСОБА_10 (т. 3 , а. п. 2);

вимога на судимість, згідно з якою ОСОБА_4 раніше до кримінальної відповідальності не притягувалася (т. 3, а. п. 7);

лист Комунального некомерційного підприємства «Решетилівська центральна лікарня Решетилівської міської ради Полтавської області» від 16.06.2023 №02.8-18/510, відповідно до якого ОСОБА_4 за медичною допомогою до лікаря психіатра та лікаря нарколога не зверталася (т. 3, а. п. 8);

копія паспорта громадянина України на ім`я ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (т. 3, а. п. 9 - 11);

довідка Виконавчого комітету Решетилівської міської ради Полтавської області від 24.03.2023 № 01-3-20/328 видана ОСОБА_4 про те, що вона проживає без реєстрації за адресою: АДРЕСА_2 та має такий склад сім`ї: ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , - син; ОСОБА_18 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , - мати; ОСОБА_19 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , - батько (т. 3, а. п. 12);

акт 10 обстеження житлово - побутових умов сім`ї ОСОБА_19 , який є батьком ОСОБА_4 (т. 3, а. п. 13);

копія свідоцтва про шлюб ОСОБА_20 та ОСОБА_4 серії НОМЕР_9 , який зареєстрований 10.09.2010 відділом реєстрації актів цивільного стану Решетилівського районного управління юстиції (т. 3, а. п. 14);

копія рішення Решетилівського районного суду Полтавської області від 18.11.2019, що набрало законної сили 19.12.2019, яким шлюб між ОСОБА_20 та ОСОБА_4 було розірвано (т. 3, а. п. 15);

копія свідоцтва про народження серія НОМЕР_10 , відповідно до якого батьками ОСОБА_6 є ОСОБА_15 та ОСОБА_4 (т. 3, а. п. 16);

копія посвідчення водія ОСОБА_4 серії НОМЕР_11 з відкритими категоріями А, В1, В (т. 3, а. п. 136).

Захисником у судовому засіданні було надано:

акт 10 обстеження житлово - побутових умов сім`ї ОСОБА_19 , який проживає за адресою АДРЕСА_2 , згідно якого фактично проживають за вказаною адресою: ОСОБА_19 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ОСОБА_18 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (т. 3, а. п. 142);

довідку - характеристику Виконавчого комітету Решетилівської міської ради Полтавської області від 20.03.2023 № 01-22/24, відповідно до якої компрометуючих матеріалів на ОСОБА_4 виконавчий комітет не має (т. 3, а. п. 143);

характеристику на ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , від сусідів по АДРЕСА_2 : ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , ОСОБА_25 , ОСОБА_26 , у якій вказано, що вищезазначені сусіди підтверджують, що ОСОБА_4 з березня 2019 року по теперішній час проживає за адресою: АДРЕСА_2 із малолітнім сином ОСОБА_6 та батьками. Про ОСОБА_4 сусіди відгукуються позитивно, характеризуючи її як товариську і добру людину, яка дотримується і поважає всі права своїх сусідів. Конфліктних ситуацій та скарг від сусідів за весь час її проживання не надходило (т. 3, а. п. 145);

характеристику на ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка зареєстрована та проживала по АДРЕСА_1 від сусідів: ОСОБА_27 , ОСОБА_28 , ОСОБА_29 , ОСОБА_30 , ОСОБА_31 , у якій вказано, що ОСОБА_4 з 20 квітня 2016 року зареєстрована за вищевказаною адресою, а з листопада 2010 року по березень 2019 року проживала за вказаною адресою з своїм чоловіком та сином. За роки проживання ОСОБА_4 проявила себе виключно з позитивного боку, комунікабельна, спокійна, урівноважена, веде здоровий спосіб життя, ввічлива з сусідами, доброзичлива. У конфліктних ситуаціях з сусідами не помічена, а навпаки - дружелюбна і по можливості надавала їм допомогу (т. 3, а. п. 146);

довідку №21 від 19.06.2023 ТОВ «Татнєфть - АЗС - Україна» (вул. Половки, 62, м. Полтава, Україна, 36010), видана ОСОБА_4 про те, що вона дійсно працює в ТОВ «Татнєфть - АЗС - Україна» з липня 2012 року на посаді майстра автозаправних станцій (АЗС) №29, розташованої за адресою смт Решетилівка, вул. Полтавська, 98 - а. Фактичне місце проживання ОСОБА_4 - АДРЕСА_2 . У своїй трудовій діяльності ОСОБА_4 використовує власний транспортний засіб (т. 3, а. п. 147);

довідку Опорного закладу «Решетилівський ліцей імені І.Л. Олійника Решетилівської міської ради» від 16.06.2023 №01-27/104, видану ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , про те що він дійсно навчається в 2-В класі Решетилівської філії І ступеня Опорного закладу «Решетилівський ліцей імені І.Л. Олійника Решетилівської міської ради» з 8.30 до 14.00, а постійне місце проживання - АДРЕСА_2 , (разом з матір`ю). Мама доставляє дитину в школу, використовуючи свій транспортний засіб (т. 3, а. п. 148).

Оцінка наданих доказів, показань учасників кримінального провадження, а також висновки суду щодо доведеності винуватості обвинуваченого у пред`явленому обвинуваченні.

Приписами статей 91, 92 КПК України визначено, що у кримінальному провадженні підлягають доказуванню, зокрема подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення); винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення. Обов`язок доказування обставин, передбачених статтею 91 цього Кодексу, за винятком випадків, передбачених частиною другою цієї статті, покладається на слідчого, прокурора та, в установлених цим Кодексом випадках, - на потерпілого. Обов`язок доказування належності та допустимості доказів, даних щодо розміру процесуальних витрат та обставин, які характеризують обвинуваченого, покладається на сторону, що їх подає.

Відповідно до положень частини 1 статті 94 КПК України суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Допитавши обвинувачену та потерпілого та дослідивши у судовому засіданні надані стороною обвинувачення докази, суд дійшов висновку про те, що надані докази повністю підтверджують вину обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України. При цьому вони є належними, оскільки прямо та непрямо підтверджують існування обставин, які визнані судом доведеними та свідчать про вчинення обвинуваченим саме вбивства з необережності.

Крім того, суд також вважає, що надані стороною обвинувачення докази є допустимими, оскільки зібрані у порядку, встановленому Кримінальним процесуальним кодексом України, та отримані без істотного порушення прав та свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, чи завдяки інформації, отриманій внаслідок істотного порушення прав та свобод людини. До того ж сторона захисту не посилалася на недопустимість доказів.

Проведеним у судовому засіданні дослідженням доказів судом також встановлено, що надані стороною обвинувачення докази є достовірними та достатніми, та у своїй сукупності надають можливість суду зробити висновок про доведеність винуватості обвинуваченого поза розумним сумнівом у передбаченому законом порядку.

Надані стороною обвинувачення матеріали досудового розслідування, такі як:

постанова про визначення групи слідчих, які здійснюватимуть досудове розслідування від 28.12.2022 (т. 2, а. п. 243);

постанова про зміну групи слідчих, які здійснюватимуть досудове розслідування від 27.03.2023 (т. 2, а. п. 244);

постанова про визначення групи прокурорів, які здійснюватимуть повноваження прокурора у кримінальному провадженні від 29.12.2022 (т. 2, а. п. 245);

постанова про зміну правової кваліфікації кримінального провадження (т. 2, а. п. 246);

постанова про визнання речовими доказами та приєднання їх до матеріалів кримінального провадження (т. 2, а. п. 247-248);

копія свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу автомобіля ВАЗ 21013 , реєстраційний номер НОМЕР_4 , власником якого є ОСОБА_17 (т. 2, а. п. 249);

копія свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу автомобіля Dacia Sandero, реєстраційний номер НОМЕР_2 , власником якого є ОСОБА_10 (т. 2, а. п. 250);

копія свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу автомобіля Chevrolet Aveo, реєстраційний номер НОМЕР_1 , власником якого є ОСОБА_4 (т. 3, а. п. 1);

копія ухвали слідчого судді Октябрського районного суду від 30.12.2022 про накладення арешту на автомобіль Chevrolet Aveo, реєстраційний номер НОМЕР_1 , автомобіль ВАЗ 21013, реєстраційний номер НОМЕР_4 , та автомобіль Dacia Sandero, реєстраційний номер НОМЕР_2 (т.3, а. п. 2);

вимога на судимість, згідно з якою ОСОБА_4 раніше до кримінальної відповідальності не притягувалася (т. 3, а. п. 7);

лист Комунального некомерційного підприємства «Решетилівська центральна лікарня Решетилівської міської ради Полтавської області» від 16.06.2023 №02.8-18/510, відповідно до якого ОСОБА_4 за медичною допомогою до лікаря психіатра та лікаря нарколога не зверталася (т. 3, а. п. 8);

копія паспорта громадянина України на ім`я ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (т. 3, а. п. 9 - 11);

довідка Виконавчого комітету Решетилівської міської ради Полтавської області від 24.03.2023 № 01-3-20/328 видана ОСОБА_4 про те, що вона проживає без реєстрації за адресою: АДРЕСА_2 та має такий склад сім`ї: ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , - син; ОСОБА_18 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , - мати; ОСОБА_19 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , - батько (т. 3, а. п. 12);

акт 10 обстеження житлово - побутових умов сім`ї ОСОБА_19 , який є батьком ОСОБА_4 (т. 3, а. п. 13);

копія свідоцтва про шлюб ОСОБА_20 та ОСОБА_4 серії НОМЕР_9 , який зареєстрований 10.09.2010 відділом реєстрації актів цивільного стану Решетилівського районного управління юстиції (т. 3, а .п. 14);

копія рішення Решетилівського районного суду Полтавської області від 18.11.2019, що набрало законної сили 19.12.2019, яким шлюб між ОСОБА_20 та ОСОБА_4 було розірвано (т. 3, а. п. 15);

копія свідоцтва про народження серія НОМЕР_10 , відповідно до якого батьками ОСОБА_6 є ОСОБА_15 та ОСОБА_4 (т. 3, а. п. 16),

та надані стороною захисту:

акт 10 обстеження житлово - побутових умов сім`ї ОСОБА_19 (т. 3, а. п. 142);

довідка - характеристика Виконавчого комітету Решетилівської міської ради Полтавської області від 20.03.2023 № 01-22/24 (т. 3, а. п. 143);

характеристика на ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , від сусідів по АДРЕСА_2 (т. 3, а. п. 145);

характеристика на ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка зареєстрована та проживала по АДРЕСА_1 від сусідів (т. 3, а. п. 146);

довідка №21 від 19.06.2023 ТОВ «Татнєфть - АЗС - Україна» (т. 3, а. п. 147);

довідка Опорного закладу «Решетилівський ліцей імені І.Л. Олійника Решетилівської міської ради» від 16.06.2023 №01-27/104 (т. 3, а. п. 148)

не є доказами в розумінні ст. 84 КПК України, а є процесуальними рішеннями, відомостями, що характеризують особистість обвинуваченої та потерпілого, окремими рішення, які вирішують певні процедурі питання досудового розслідування тощо. Тому суд їх не оцінював відповідно до положень ст. 94 КПК України.

Обставини, які пом`якшують або обтяжують покарання

Обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченої ОСОБА_4 , згідно статті 66 КК України, суд вважає активне сприяння розкриттю злочину, щире каяття у вчиненому кримінальному правопорушенні та часткове відшкодування завданого збитку.

Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_4 , згідно статті 67 КК України, судом не встановлено.

Мотиви призначення покарання

Юридична відповідальність особи має індивідуальний характер (ч. 2 ст. 61 Конституції України).

Відповідно до статті 50 КК України, покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Відповідно до вимог статті 65 КК України, суд призначає покарання у межах, установлених в санкції статті Основної частини КК України, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень.

У пункті 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» (із змінами) звернуто увагу судів на те, що вони при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, мають суворо додержувати вимог ст. 65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання. При цьому, призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.

Відповідно до змісту ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», при розгляді справ українські суди повинні застосовувати Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Рішення Європейського суду є офіційною формою роз`яснення основних (невідчужуваних) прав кожної людини, закріплених і гарантованих Конвенцією, яка є частиною національного законодавства, та у зв`язку з цим - джерелом законодавчого правового регулювання і правозастосування в Україні.

У справах «Бакланов проти Росії» (рішення від 09 червня 2005 року), «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 року) Європейський суд з прав людини зазначив, що «досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значним, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним». У справі «Ізмайлов проти Росії» (п.38 Рішення від 16 жовтня 2008 року) Європейський суд з прав людини вказав, що «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи».

При обранні виду і міри покарання суд враховує тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, яке згідно ст. 12 КК України, відноситься до тяжкого злочину. Також, суд враховує обставини вчинення злочину, особу обвинуваченої ОСОБА_4 , яка раніше не судима, стан її здоров`я, яка за медичною допомогою до лікаря психіатра та лікаря нарколога не зверталася, те, що потерпілий ОСОБА_6 проживає разом із обвинуваченою та перебуває на її утриманні, а також на утриманні обвинуваченої перебувають батьки похилого віку, наявність обставин, що пом`якшують покарання, як активне сприяння розкриттю злочину, щире каяття у вчиненому кримінальному правопорушенні та часткове відшкодування завданого збитку, та відсутність обставин, що обтяжують покарання, те, що вона правдиво розповіла про обставини вчиненого кримінального правопорушення, критично відноситься до своїх дій, частково відшкодувала завдані збитки, думку потерпілого, який наполягає на суворій мірі покарання, та думку прокурора, який просив призначити покарання обвинуваченому із застосуванням статті 75 КК України.

Суд також враховує висновок, викладений у постанові Верховного Суду від 20 березня 2018 року у справі №302/904/16-к, відповідно до якого загальні засади призначення покарання, визначені у ст. 65 КК України, наділяють суд правом вибору однієї із форм реалізації кримінальної відповідальності - призначити покарання або звільнити від покарання чи від його відбування, завданням якої є виправлення та попередження нових злочинів. Ця функція за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки потребує врахування та оцінки конкретних обставин справи, ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного, обставин, що впливають на покарання. Реалізація цієї функції становить правозастосовну інтелектуально-вольову діяльність суду, в рамках якої і приймається рішення про можливість застосування чи незастосування ст. 75 КК України, за змістом якої рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням суд може прийняти лише у випадку, якщо призначено покарання певного виду і розміру, враховано тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, і всі ці дані у сукупності спонукають до висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання.

Враховуючи сукупність цих обставин, суд доходить висновку, що виправлення обвинуваченої ОСОБА_4 можливе без ізоляції від суспільства та їй необхідно призначити покарання, що передбачене санкцією ч. 2 ст. 286 КК України у виді позбавлення волі на строк чотири роки із застосуванням положень ст. 75 КК України.

Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 76 КК України на ОСОБА_4 слід покласти обов`язки, передбачені п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України, а також передбачені п. 2 ч. 3 ст. 76 КК України, зокрема періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання, не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Призначення ОСОБА_4 саме такого покарання буде відповідати принципу необхідності і достатності для виправлення обвинуваченої, випливає з дотримання судом принципів «рівних можливостей» та «справедливого судового розгляду», встановлених ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основних свобод 1950 року, не суперечить практиці Європейського Суду з прав людини та нормам кримінального законодавства України, адже ефективність покарання залежить не лише і не в першу чергу від суворості санкції кримінально-правової норми, а і від спроможності не допустити безкарності злочинних діянь.

Щодо думки потерпілого ОСОБА_8 , який просив призначити максимально суворе покарання обвинуваченій ОСОБА_4 , суд зазначає, що думка потерпілого щодо міри та розміру покарання засудженому має враховуватися під час призначення покарання, водночас не є вирішальною для суду. Суд вважає, що призначення реального покарання обвинуваченій, враховуючи всі обставини, які були встановлені в ході судового розгляду, не відповідатиме тяжкості правопорушення і становити надмірний тягар для неї та її малолітнього сина ОСОБА_6 , який є потерпілим у даному кримінальному провадженні. При цьому суд підкреслює те, що потерпілий ОСОБА_6 проживає разом із матір`ю окремо від батька та перебуває на її повному утриманні. Суд також враховує вік потерпілого ОСОБА_6 , якому виповнилося лише вісім років. У свою чергу призначення реального покарання позбавить малолітню дитину материнського піклування, що безумовно не відповідатиме інтересам дитини.

Щодо призначення обвинуваченій додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами суд зазначає наступне.

Санкція частини другої статті 286 КК України надає можливість суду як призначити додаткове покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами, так і не застосовувати таке покарання до особи.

Вказане положення закону України про кримінальну відповідальність носить альтернативний характер, відтак питання про доцільність призначення додаткового покарання вирішується з урахуванням обставин конкретної справи, даних про особу винного та інших обставин, які суд при вирішенні такого питання визнає необхідними для постановлення законного, справедливого та достатнього покарання.

Як установлено судом, обвинувачена ОСОБА_4 має посвідчення водія серії НОМЕР_11 з відкритими категоріями А, В1, В (т. 3, а. п. 136).

Судом враховується те, що обвинувачена ОСОБА_4 вчинила злочин, що передбачений ч. 2 ст. 286 КК України, який є тяжким, хоча і необережним, під час керування транспортним засобом допустила грубе порушення Правил дорожнього руху, внаслідок якого потерпілому ОСОБА_6 заподіяно тяжкі тілесні ушкодження, а потерпілому ОСОБА_8 - середнього ступеню тяжкості, думка потерпілого, який просив призначити обвинуваченій дане покарання. У той же час судом враховується й думка прокурора, який просив не призначати обвинуваченій додаткового покарання у вигляді позбавлення права керувати транспортними засобами.

Вирішуючи дане питання суд виходить з того, що обвинувачена працює в ТОВ «Татнєфть - АЗС - Україна» на посаді майстра автозаправних станцій (АЗС) №29, розташованої за адресою смт Решетилівка, вул. Полтавська, 98 - а, а фактично проживає в АДРЕСА_2 . Тобто очевидною є та обставина, що для того, щоб дістатися обвинуваченій до свого місця роботи ОСОБА_4 має потребу у використанні транспортного засобу. Вказана обставина підтверджується відповідною довідкою з місця роботи ОСОБА_4 (т. 3, а. п. 147). Окрім того, як встановлено з довідки Опорного закладу «Решетилівський ліцей імені І.Л. Олійника Решетилівської міської ради» від 16.06.2023 №01-27/104, ОСОБА_4 доставляє свого сина ОСОБА_6 в школу, використовуючи свій транспортний засіб (т. 3, а. п. 148).

Таким чином позбавлення обвинуваченої права керувати транспортними засобами не відповідатиме інтересам дитини та ускладнить зобов`язання обвинуваченої перед потерпілим щодо відшкодування завданої шкоди у разі ухвалення відповідного рішення. Суд вважає, що незастосування до обвинуваченої додаткового покарання у вигляді позбавлення права керувати транспортними засобами не буде недостатнім для її виправлення та перевиховання.

З огляду на викладене, суд не вбачає підстав для призначення обвинуваченій ОСОБА_4 додаткового покарання, передбачене санкцією ч. 2 ст. 286 КК України, у виді позбавлення права керувати транспортними засобами.

Вирішення питання щодо цивільних позовів, заявлених в рамках даного кримінального провадження

У рамках даного кримінального провадження були заявлені цивільні позови.

До початку підготовчого засідання 19 вересня 2024 року до суду надійшов цивільний позов прокурора Решетилівської окружної прокуратури ОСОБА_2 в інтересах держави в особі Полтавської міської ради, Комунального підприємства «Дитяча міська клінічна лікарня Полтавської міської ради» Департаменту охорони здоров`я Полтавської міської ради до обвинуваченої ОСОБА_4 про відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого від злочину ОСОБА_6 та цивільний позов прокурора Решетилівської окружної прокуратури ОСОБА_2 в інтересах держави в особі Полтавської обласної ради, Комунального підприємства «Полтавська обласна клінічна лікарня ім. М.В. Скліфосовського Полтавської обласної ради» до обвинуваченої ОСОБА_4 про відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого від злочину ОСОБА_8 . У даних позовах прокурор просила: стягнути із ОСОБА_4 на користь Комунального підприємства «Полтавська обласна клінічна лікарня ім. М.В. Скліфосовського Полтавської обласної ради» витрати на стаціонарне лікування потерпілого ОСОБА_8 в сумі 47410,97 грн; стягнути з ОСОБА_4 на користь Комунального підприємства «Дитяча міська клінічна лікарня Полтавської міської ради» Департаменту охорони здоров`я Полтавської міської ради в сумі 31792,70 грн та на рахунок НСЗУ - 55031,88 грн. Крім цього прокурором, з посиланням на норми ЦПК України, Закону України «Про прокуратуру» та інші нормативні акти, а також практику Верховного Суду, було наведено обґрунтування порушення інтересів держави та підстав для їх представництва прокурором в суді (т. 1, а. п. а. п. 87- 96, 114 - 123).

18 вересня 2023 року до суду надійшов позов потерпілого ОСОБА_8 до ОСОБА_4 про стягнення моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо - транспортної пригоди, у якому позивач зазначив, що у результаті ДТП, внаслідок отриманих травм, ОСОБА_8 вимушений був лікуватися в КНП «Решетилівська центральна лікарня Решетилівської міської ради Полтавської області» з 28.12.2022 по 12.01.2023 та КП «ПОКЛ ім. М.В. Скліфосовського ПОР» з 12.01.2023 по 25.01.2023. На придбання ліків позивачем було витрачено 18011,00 грн. Відповідачкою було відшкодовано лише 8000,00 грн. Таким чином не відшкодовано 10011,00 грн. Крім того внаслідок травм позивачу було необхідно нести витрати на облаштування душової кабінки у своєму помешканні, оскільки за станом здоров`я він не міг здійснювати гігієнічні обмивання у звичайній ванні. Також позивачу було заподіяно моральної шкоди, яка полягає в тому, що внаслідок ДТП він отримав тілесні ушкодження і став інвалідом ІІІ групи. Лікування було тривалим та болісним. Довгий час після операції позивач не міг рухатися. З моменту ДТП і по даний час він потребує сторонньої допомоги і через це відчуває дискомфорт і незручність, оскільки проживає лише зі своєю дружиною ОСОБА_32 , яка є пенсіонеркою, має похилий вік і є особою з інвалідністю ІІІ групи. Позивач навіть після 7 місяців після отримання травм відчуває біль та страждання, втратив спокій та нормальний сон, вимушений часто відвідувати лікарняні заклади. Поряд з цим позивач ОСОБА_8 зазначає, що має у власності земельну ділянку, площею 0,8 га для ведення особистого селянського господарства, завдяки якій отримував додатковий дохід. Внаслідок отриманих травм він втратив можливість обробляти вказану земельну ділянку, що вкрай негативно вплинуло на його психологічний стан та фінансове становище. Посилаючись на викладені обставини, позивач просив стягнути із ОСОБА_4 на його користь матеріальну шкоду у розмірі 10011,00 грн, моральну шкоду у розмірі 150000,00 грн та судові витрати у розмірі 3000,00 грн (т. 1, а. п. 48 - 51).

19 вересня 2023 року до суду від ОСОБА_10 надійшов цивільний позов про стягнення матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок ДТП, у якому вона зазначила, що внаслідок дорожньо - транспортної пригоди був пошкоджений і став непридатним для використання належний їй на праві власності автомобіль Dacia Sandero, реєстраційний номер НОМЕР_2 , вартістю 200000,00 грн. Крім того їй спричинена моральна шкода, яка полягає у знищенні її майна, неможливості оперативного пересування транспортним засобом до місця роботи з с. Покровське Полтавського району Полтавської області до м. Решетилівка та до місця проживання її батька для надання йому допомоги після отриманих травм. Враховуючи викладене, позивачка ОСОБА_10 просила стягнути з ОСОБА_4 на її користь матеріальну шкоду в сумі 200000,00 грн, моральну шкоду в сумі 10000,00 грн та судові витрати - 3000,00 грн (т. 1, а. п. 132 - 135).

За клопотанням позивачів ОСОБА_8 та ОСОБА_10 ухвалою суду від 18.10.2023 до участі у справі у якості співвідповідача було залучено Акціонерне товариство «Страхова компанія «КРАЇНА».

Окрім того до початку судового засідання 18 жовтня 2023 року до суду надійшов цивільний позов ОСОБА_6 , від імені та в інтересах якого діє законний представник ОСОБА_15 , якого представляє адвокат ОСОБА_7 , до обвинуваченої ОСОБА_4 та Акціонерного товариства «Страхова компанія «КРАЇНА» про відшкодування завданої матеріальної та моральної шкоди, у якому позивач вказав, що його син ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , проходив лікування у відділенні анестезіології та інтенсивної терапії КП «ДМКЛ ПМР» з 28.12.2022 по 03.01.2023, потім у хірургічному відділенні по 07.02.2023, загалом 41 людино - день. ОСОБА_6 отримав тяжкі тілесні ушкоджень та вимушений був пройти ряд операційних втручань. При цьому ОСОБА_15 , як батько, постійно був поруч та здійснював оплату всіх витрат, пов`язаних з лікуванням. Тому вважав, що із страхової компанії слід стягнути на його користь документально підтверджені витрати на суму 31976,26 грн. Щодо понесених моральних страждань позивач зазначав, що наслідки злочину, вчиненого відповідачем, завдали позивачу фізичних та моральних страждань та мають тривалий характер. У зв`язку з тяжкістю тілесних ушкоджень ОСОБА_6 вимушений тривалий час лікуватись та обстежуватись у лікарів, порушено його нормальний спосіб життя. Посилаючись на практику Європейського Суду з прав людини, відповідно до якої завжди призначається компенсація за порушення прав людини та розмір компенсації зазвичай становить 2000 - 5000 євро, представник позивача просив стягнути з відповідача ОСОБА_4 на користь потерпілого ОСОБА_6 в особі законного представника ОСОБА_15 100000,00 грн. Посилаючись на викладені обставини, представник позивача ОСОБА_7 просив: стягнути з Акціонерного товариства «Страхова компанія «КРАЇНА» на користь ОСОБА_15 , як законного представника потерпілого ОСОБА_6 , кошти в сумі 31976,26 грн в якості відшкодування завданої матеріальної шкоди та 1598,81 грн у якості моральної шкоди; стягнути із ОСОБА_4 на користь ОСОБА_15 , як законного представника потерпілого ОСОБА_6 , кошти в сумі 98401,18 грн у якості моральної шкоди (т. 1, а. п. 188 - 192).

Ухвалами суду від 19.09.2023 та 18.10.2023 дані позовні заяви прийнято до розгляду в судовому провадженні.

19 жовтня 2024 року до суду від позивачки ОСОБА_10 надійшла уточнена позовна заява до Акціонерного товариства «Страхова компанія «КРАЇНА» та ОСОБА_4 про стягнення матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок ДТП, у якому вона просила стягнути з Акціонерного товариства «Страхова компанія «КРАЇНА» на її користь 160000,00 грн матеріальної шкоди, 10000,00 грн моральної шкоди та стягнути з ОСОБА_4 на її користь матеріальну шкоду в сумі 40000,00 грн матеріальної шкоди та судові витрати - 3000,00 грн (т. 1, а. п. 219 - 222).

У цей же день 19 жовтня 2024 року до суду від позивача ОСОБА_8 надійшла уточнена позовна заява до Акціонерного товариства «Страхова компанія «КРАЇНА» та ОСОБА_4 про стягнення матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок ДТП, у якому він просив стягнути з Акціонерного товариства «Страхова компанія «КРАЇНА» на його користь 10011,00 грн матеріальної шкоди, 900,00 грн моральної шкоди та стягнути з ОСОБА_4 на його користь моральну шкоду в сумі 149100,00 грн та судові витрати - 3000,00 грн (т. 1, а. п. 223 - 228).

Верховний Суд неодноразово звертав увагу на те, що процесуальним законом не передбачено права позивача на подання заяв (клопотань) про «доповнення» або «уточнення» позовних вимог. Тому в разі надходження до суду однієї із зазначених заяв (клопотань) останній, виходячи з її змісту, а також змісту раніше поданої позовної заяви та конкретних обставин справи, повинен розцінювати її як: подання іншого (ще одного) позову, чи збільшення або зменшення розміру позовних вимог, чи об`єднання позовних вимог, чи зміну предмета або підстав позову.

Ураховуючи раніше подані позови, вказані позовні заяви ОСОБА_8 та ОСОБА_10 суд розцінює як заяви із зміненими підставами позову.

07 листопада 2023 року до суду через підсистему електронний суд від цивільного відповідача Акціонерного товариства «Страхова компанія «КРАЇНА» до суду надійшов відзив на позов ОСОБА_8 у якому представник відповідача ОСОБА_12 зазначив наступне. Так, 30.12.2022 до АТ «СК «Країна» від ОСОБА_4 надійшло повідомлення про дорожньо- транспортну пригоду, яка мала місце 28.12.2022 року на автомобільній дорозі «С-172003 - БІЛОКОНІ - /ДИКАНЬКА - РЕШЕТИЛІВКА/ , 5 км, 20 м», за участю транспортного засобу «CHEVROLET AVEO», реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням останньої, транспортного засобу «ВАЗ», реєстраційний номер НОМЕР_4 , під керуванням ОСОБА_33 , та транспортного засобу «DACIA SANDERO», реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_8 . На момент вказаної вище дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність водія транспортного засобу «CHEVROLET AVEO», реєстраційний номер НОМЕР_1 , була забезпечена в АТ «СК «Країна» згідно полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № НОМЕР_12 (далі по тексту - Поліс), з лімітом відповідальності, за шкоду, заподіяну життю і здоров`ю - 260 000,00 грн., з лімітом відповідальності, за шкоду, заподіяну майну - 130 000,00 грн., франшиза - 0 грн. 30.12.2022 АТ «СК «Країна» було отримано повідомлення про дорожньо- транспортну пригоду від ОСОБА_33 - водія транспортного засобу «ВАЗ», реєстраційний номер НОМЕР_4 . Інші особи, причетні до вищевказаної ДТП, до АТ «СК «Країна» як страховика цивільно-правової відповідальності власника наземного транспортного засобу «CHEVROLET AVEO», реєстраційний номер НОМЕР_1 , із повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду, заявою про страхове відшкодування, іншими заявами, зверненнями чи документами тощо, не зверталися. Чинне законодавство чітко розмежовує повідомлення про ДТП та заяву про страхове відшкодування, що є цілком закономірним, оскільки повідомлення подається в стислі строки для забезпечення можливості страховика у розслідуванні причин та обставин ДТП та визначення розміру збитків (ст.ст. 33, 33-1, 34 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»), а заява є підставою для прийняття рішення про виплату та порядок виплати страхового відшкодування і складання страхового акту. Тобто, Законом передбачено, що обов`язковою умовою отримання страхового відшкодування є звернення потерпілої особи чи іншої особи, яка має право на отримання відшкодування до Страховика із заявою на виплату страхового відшкодування, а також виконання інших дій, передбачених Законом. Таким чином, Позивач не звертався з заявою про страхове відшкодування до Страховика, тому останній позбавлений можливості у прийнятті вмотивованого рішення, про здійснення страхового відшкодування або відмову у такому здійсненні, як того вимагає п. 36.1. ст. 36 Закону, у зв`язку з чим, вважаємо, що відсутні підстави для задоволення заявленого позову до АТ «СК «Країна», оскільки відсутні порушені, невизнані або оспорювані законні права та інтереси Позивача, натомість вбачається невиконання останнім, своїх обов`язків, визначених спеціальним Законом.

Щодо розміру заявленого до стягнення з АТ «СК «Країна» страхового відшкодування, пов`язаного з лікуванням Позивача та моральної шкоди представник цивільного відповідача зазначив, що зважаючи на те, що ОСОБА_34 не звертався до АТ «СК «Країна» ані з повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду, ані з заявою на виплату страхового відшкодування, не надавав жодних документів, які б підтверджували понесені ним витрати на лікування, останнє не має правових підстав визнати його майнові вимоги та прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування всупереч встановленому Законом порядку отримання страхового відшкодування. На підтвердження пройденого курсу лікування Позивачем надається копія виписки із медичної картки стаціонарного хворого № 184/45 та виписки з медичної картки стаціонарного хворого № 1156, згідно яких наводиться перелік лікарських засобів, які застосовувалися під час курсу лікування, однак при дослідженні наданих в якості додатків до позовної заяви фіскальних чеків, було встановлено, що низка лікарських засобів не мають лікарських призначень, деякі товари не мають відношення до лікування або з їх змісту неможливо встановити, на які цілі були витрачені кошти тощо. З посиланням на Детальний перелік з наведенням причин неврахування наведених витрат на лікування позивача, представник відповідача вказав, що із загальної заявленої суми витрат на лікування, яка становить 18 183,65 грн., можуть бути обґрунтованими та документально підтвердженими витрати лише на суму 13 236,28 грн. Крім того, відповідно до ст. 9 Закону України «Про страхування» та ст. 988 ЦК України, страхове відшкодування - страхова виплата, яка здійснюється страховиком у межах страхової суми за договорами майнового страхування і страхування відповідальності при настанні страхового випадку. Страхове відшкодування не може перевищувати розміру прямого збитку, якого зазнав страхувальник. Непрямі збитки вважаються застрахованими, якщо це передбачено договором страхування. У разі коли страхова сума становить певну частку вартості застрахованого предмета договору страхування, страхове відшкодування виплачується у такій же частці від визначених по страховій події збитків, якщо інше не передбачено умовами страхування. Звертав особливу увагу Суду, що згідно відомостей позовної заяви зазначено, що Відповідачкою, тобто ОСОБА_4 , відшкодовано Позивачу 8 000,00 грн. на придбання ліків. Таким чином, з урахуванням фактичних обставин справи, розмір можливого страхового відшкодування, яке АТ «СК «Країна» мало би можливість здійснити на користь Позивача, становить: 5 035,28 грн. = 13 236,28 грн. - 8 000,00 грн., де 13 236,28 грн. - обґрунтовані та документально підтверджені відповідним закладом охорони здоров`я, понесені витрати на лікування Позивача; 8 000,00 грн. - відшкодовані ОСОБА_4 , витрати на лікування Позивача. Згідно ст. 26-1 Закону, страховиком (у випадках, передбачених підпунктами "г" і "ґ" пункту 41.1 та підпунктом "в" пункту 41.2 статті 41 цього Закону, - МТСБУ) відшкодовується потерпілому - фізичній особі, який зазнав ушкодження здоров`я під час дорожньо-транспортної пригоди, моральна шкода у розмірі 5 відсотків страхової виплати за шкоду, заподіяну здоров`ю. Враховуючи, що можливий розмір страхової виплати за шкоду, заподіяну здоров`ю Позивача становить 5 035,28 грн., з урахуванням приписів ст. 26-1 Закону, підлягає відшкодуванню моральна шкода на суму 251,76 грн. (251,76 = 5 035,28 грн. х 5 %). У підсумку, на даний час АТ «СК «Країна» відповідно до чинного законодавства України не має підстав для здійснення означеного страхового відшкодування, оскільки Позивачем не дотриманий передбачений законодавством порядок звернення для отримання страхового відшкодування, у зв`язку з чим, відсутні порушені, невизнані чи оспорені законні права та інтереси останнього, тому слід відмовити у задоволенні позовних вимог в цій частині (т. 1, а. п. 236 - 241).

07 листопада 2023 року до суду через підсистему електронний суд від цивільного відповідача Акціонерного товариства «Страхова компанія «КРАЇНА» до суду надійшов відзив на позов ОСОБА_10 у якому представник відповідача ОСОБА_12 зазначив наступне. 30.12.2022 року до АТ «СК «Країна» від ОСОБА_4 надійшло повідомлення про дорожньо - транспортну пригоду, яка мала місце 28.12.2022 року на автомобільній дорозі «С-172003 - БІЛОКОНІ - /ДИКАНЬКА - РЕШЕТИЛІВКА/ , 5 км, 20 м», за участю транспортного засобу «CHEVROLET AVEO», реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням останньої, транспортного засобу «ВАЗ», реєстраційний номер НОМЕР_4 , під керуванням ОСОБА_33 , та транспортного засобу «DACIA SANDERO», реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_8 . На момент вказаної вище дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність водія транспортного засобу «CHEVROLET AVEO», реєстраційний номер НОМЕР_1 , була забезпечена в АТ «СК «Країна» згідно полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № НОМЕР_12 , з лімітом відповідальності, за шкоду, заподіяну життю і здоров`ю - 260 000,00 грн., з лімітом відповідальності, за шкоду, заподіяну майну - 130 000,00 грн., франшиза - 0 грн. 30.12.2022 року АТ «СК «Країна» було отримано повідомлення про дорожньо- транспортну пригоду від ОСОБА_33 - водія транспортного засобу «ВАЗ», реєстраційний номер НОМЕР_4 . Інші особи, причетні до вищевказаної ДТП, до АТ «СК «Країна» як страховика цивільно-правової відповідальності власника наземного транспортного засобу «CHEVROLET AVEO», реєстраційний номер НОМЕР_1 , із повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду, заявою про страхове відшкодування, іншими заявами, зверненнями чи документами тощо, не зверталися. В цей же день, АТ «СК «Країна» направило до Решетилівського ВП ГУ НП в Полтавській області запит щодо отримання відомостей, необхідних для своєчасного здійснення страхового відшкодування. 12.06.2023 року АТ «СК «Країна» направило запит до Слідчого відділу Сектору поліцейської діяльності № 1 відділу поліції № 2 Полтавського РУП ГУ НП в Полтавській області щодо надання відомостей про стан розгляду кримінального провадження по вищезгаданій дорожньо-транспортній пригоді. Чинне законодавство чітко розмежовує повідомлення про ДТП та заяву про страхове відшкодування, що є цілком закономірним, оскільки повідомлення подається в стислі строки для забезпечення можливості страховика у розслідуванні причин та обставин ДТП та визначення розміру збитків (ст.ст. 33, 33-1, 34 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»), а заява є підставою для прийняття рішення про виплату та порядок виплати страхового відшкодування і складання страхового акту. Тобто, Законом передбачено, що обов`язковою умовою отримання страхового відшкодування є звернення потерпілої особи чи іншої особи, яка має право на отримання відшкодування до Страховика із заявою на виплату страхового відшкодування, а також виконання інших дій, передбачених Законом, натомість позовна заява ОСОБА_10 не містить жодного обов`язкового документу та переліку відомостей, які необхідні для отримання страхового відшкодування. Відповідно до п. 32.1 ст. 32 Закону, встановлено, що Страховик не відшкодовує шкоду, заподіяну при експлуатації забезпеченого транспортного засобу, але за спричинення якої не виникає цивільно-правової відповідальності відповідно до закону. Крім того, відповідно до абз. 4 п. 36.2 ст. 36 Закону, якщо дорожньо-транспортна пригода розглядається в цивільній, господарській або кримінальній справі, перебіг цього строку припиняється до дати, коли страховику (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) стало відомо про набрання рішенням у такій справі законної сили. Вказана вище норма не містить виключень або обмежень, а тому твердження представника Позивачів, що АТ «СК «Країна» порушує норми Закону, фактично діючи у відповідності із його вимогами, є недоречним. Станом на сьогоднішній день, вищезазначена дорожньо-транспортна пригода розглядається в кримінальному провадженні, а наявність чи відсутність вини кожного з учасників ДТП не встановлена, що в свою чергу має значення для кваліфікування страхового випадку та подальшого розрахунку страхового відшкодування. Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Отже, причинний зв`язок між протиправним діянням заподіювача шкоди та шкодою, завданою потерпілому, є однією з обов`язкових умов настання деліктної відповідальності. Причинно-наслідковий зв`язок між діянням особи та заподіянням шкоди полягає в тому, що шкода є наслідком саме протиправного діяння особи, а не якихось інших обставин. Проста послідовність подій не повинна братися до уваги. Об`єктивний причинний зв`язок як умова відповідальності виконує функцію визначення об`єктивної правової межі відповідальності за шкідливі наслідки протиправного діяння. Заподіювач шкоди відповідає не за будь-яку шкоду, а тільки за ту шкоду, яка завдана його діями. Відсутність причинного зв`язку означає, що шкода заподіяна не діями заподіювача, а викликана іншими обставинами. Звертав увагу, що Позивач не має права звертатися до суду з позовними вимогами до АТ «СК «Країна», оскільки його права станом на день звернення з позовною заявою жодним чином Страховиком не порушено, оскільки наразі цивільно-правова відповідальність ОСОБА_4 не настала, оскільки станом на день надання цього відзиву відсутнє рішення/постанова/вирок суду про визнання останнього винним у вчиненні вищевказаної дорожньо-транспортної пригоди. Згідно ст. 17 Кримінального процесуального кодексу України визначено, що особа вважається невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено у порядку, передбаченому цим Кодексом, і встановлено обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили. Таким чином, Позивач не зверталася з заявою про страхове відшкодування до Страховика, тому останній позбавлений можливості у прийнятті вмотивованого рішення, про здійснення страхового відшкодування або відмову у такому здійсненні, як того вимагає п. 36.1. ст.36 Закону, у зв`язку з чим, вважаємо, що відсутні підстави для задоволення заявленого позову до АТ «СК «Країна», оскільки відсутні порушені, невизнані або оспорювані законні права та інтереси Позивача, натомість вбачається невиконання останньою, своїх обов`язків, визначених спеціальним Законом.

Щодо заявленого до стягнення з АТ «СК «Країна» страхового відшкодування, пов`язаного з пошкодженням транспортного засобу, у розмірі 160 000,00 грн представник цивільного відповідача вказав, що зважаючи на те, що Позивач не зверталася до АТ «СК «Країна» ані з повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду, ані з заявою на виплату страхового відшкодування, у зв`язку з чим, останнє позбавлене можливості направити свого представника (працівника або експерта) до місцезнаходження пошкодженого майна, а саме транспортного засобу «DACIA SANDERO», реєстраційний номер НОМЕР_2 , для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків. Отже, відсутні правові підстави, як для визнання, так і відповідно стягнення страхового відшкодування у межах даного судового розгляду за пошкодження внаслідок настання дорожньо-транспортної пригоди належного їй транспортного засобу «DACIA SANDERO», реєстраційний номер НОМЕР_2 . Крім того, за результатами аналізу отриманої позовної заяви та доданих до неї доказів, встановлено відсутність документів підтверджуючих вартість відновлюваного ремонту та розмір реальних збитків, завданих Позивачу, внаслідок пошкодження транспортного засобу «DACIA SANDERO», реєстраційний номер НОМЕР_2 , тому заявлена матеріальна шкода у загальному розмірі 200 000,00 грн., являється абсолютно не аргументованою та безпідставною. Отже, на момент звернення до суду, Позивач не повідомила АТ «СК «Країна» про настання дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 28.12.2022, не надала пошкоджений автомобіль на огляд Відповідачу-1 для складання акту огляду та звіту про оцінку, ремонтної калькуляції транспортного засобу, тощо, що призвело до неможливості Страховика визначити самостійно причини настання страхового випадку та розмір заподіяної шкоди, як того вимагають норми спеціального Закону. Підсумовуючи, зазначав про відсутність серед матеріалів справи належного засобу доказування, зокрема, звіту (акту) про оцінку майна, який складено у відповідності до чинного законодавства, щодо визначення розміру матеріального збитку і відповідно обсягу відповідальності Страховика перед Позивачем, як потерпілою особою у разі настання страхового випадку, що свідчить про безпідставність заявлених позовних вимог до АТ «СК «Країна» в частині стягнення страхового відшкодування на суму 160 000,00 грн., за пошкодження транспортного засобу «DACIA SANDERO», реєстраційний номер НОМЕР_2 . У свою чергу АТ «СК «Країна» позбавлене можливості надати Суду та долучити до матеріалів справи власний розрахунок розміру страхового відшкодування оскільки Позивачем не дотриманий передбачений законодавством порядок звернення для його отримання, у зв`язку з чим, вважаємо заявлені позовні вимоги в цій частині передчасними та необґрунтованими, у задоволенні яких слід відмовити.

Щодо позовної вимоги про стягнення з АТ «СК «Країна» моральної шкоди на користь Позивача, у розмірі 10 000,00 грн. Правовідносини, що склалися між учасниками даної справи, є зобов`язальними. У разі порушення зобов`язання моральна шкода може відшкодовуватися лише тоді, якщо це встановлено договором або законом. У даному випадку слід виходити з того, що між сторонами існують договірні відносини, які врегульовані спеціальним Законом України «Про страхування» та Цивільним кодексом України, норми статей 625, 992 якого не передбачають такого виду відповідальності страховика, як відшкодування моральної шкоди. Можливість відшкодування моральної шкоди у таких правовідносинах не виключається у випадку, якщо сторони передбачили таку відповідальність в укладеному договорі. На підставі вищевикладеного, представник цивільного відповідача зазначав, що згідно приписів спеціального Закону, визначено чіткий перелік випадків коли саме Страховик зобов`язаний здійснити страхове відшкодування моральної шкоди на користь потерпілого, а саме моральної шкоди, що полягає у фізичному болю та стражданнях, яких потерпілий - фізична особа зазнав у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я (ст. 23 Закону): відшкодовується потерпілому - фізичній особі, який зазнав ушкодження здоров`я під час дорожньо-транспортної пригоди, моральна шкода у розмірі 5 відсотків страхової виплати за шкоду, заподіяну здоров`ю (ст. 26-1 Закону); Страховик відшкодовує моральну шкоду, заподіяну смертю фізичної особи, її чоловіку (дружині), батькам (усиновлювачам) та дітям (усиновленим). Загальний розмір такого страхового відшкодування (регламентної виплати) цим особам стосовно одного померлого становить 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законодавством на день настання страхового випадку, і виплачується рівними частинами (п. 27.3. ст. 27 Закону). У зв`язку з чим, вважають, що вимога про стягнення з АТ «СК «Країна» відшкодування моральної шкоди, у розмірі 10 000,00 грн., ні в який спосіб не відповідає вимогам Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», оскільки не вбачається отримання Позивачем в наслідок означеної дорожньо-транспортної пригоди каліцтва або іншого ушкодження здоров`я (т. 2, а. п. 5-9).

Також, в це же день 07 листопада 2023 року до суду через підсистему електронний суд від цивільного відповідача Акціонерного товариства «Страхова компанія «КРАЇНА» до суду надійшов відзив на позов ОСОБА_15 , який діє в інтересах та від імені ОСОБА_6 , у якому представник відповідача ОСОБА_12 , посилаючись на ті ж норми права та обставини, що і у відзиві на позов ОСОБА_8 , зазначив, що позивач не має права звертатися до суду з позовними вимогами до АТ «СК «Країна», оскільки його права станом на день звернення з позовною заявою жодним чином Страховиком не порушено, оскільки наразі цивільно-правова відповідальність ОСОБА_4 не настала, оскільки станом на день надання цього відзиву відсутнє рішення/постанова/вирок суду про визнання останнього винним у вчиненні вищевказаної дорожньо-транспортної пригоди. Позивач не звертався з заявою про страхове відшкодування до Страховика, тому останній позбавлений можливості у прийнятті вмотивованого рішення, про здійснення страхового відшкодування або відмову у такому здійсненні, як того вимагає п. 36.1. ст. 36 Закону, у зв`язку з чим, вважають, що відсутні підстави для задоволення заявленого позову до АТ «СК «Країна», оскільки відсутні порушені, невизнані або оспорювані законні права та інтереси Позивача, натомість вбачається невиконання останнім, своїх обов`язків, визначених спеціальним Законом.

Щодо розміру заявленого до стягнення з АТ «СК «Країна» страхового відшкодування, пов`язаного з лікуванням потерпілого та моральної шкоди представник позивача вказав, що зважаючи на те, що позивач не звертався до АТ «СК «Країна» ані з повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду, ані з заявою на виплату страхового відшкодування, не надавав жодних документів, які б підтверджували понесені ним витрати на лікування, останнє не має правових підстав визнати його майнові вимоги та прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування всупереч встановленому Законом порядку отримання страхового відшкодування. Таким чином, вимога позивача про стягнення з АТ «СК «Країна» 31 976,26 грн. в рахунок відшкодування витрат на лікування та 1 598,81 грн. не підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Згідно з п. 22.1 ст. 22 Закону у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Статтею 23 Закону передбачено, що шкодою, заподіяною життю та здоров`ю потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, є зокрема, шкода, пов`язана з лікуванням потерпілого. В силу вимог пункту 24.1. статті 24 Закону відшкодовуються лише обґрунтовані витрати. Витрати та необхідність їх здійснення мають бути підтверджені документально відповідним закладом охорони здоров`я. Так, згідно з цією нормою у зв`язку з лікуванням потерпілого відшкодовуються обґрунтовані витрати, пов`язані з доставкою, розміщенням, утриманням, діагностикою, лікуванням, протезуванням та реабілітацією потерпілого у відповідному закладі охорони здоров`я, медичним піклуванням, лікуванням у домашніх умовах та придбанням лікарських засобів. Зазначені в цьому пункті витрати та необхідність їх здійснення мають бути підтверджені документально відповідним закладом охорони здоров`я. Позивач до Суду, так і до Відповідача-2, в якості додатків до позовної заяви надав на підтвердження витрат на лікування лише копії чеків, однак, не надав медичну документацію, яка б свідчила про призначення лікарем (лікарями) зазначених ліків для лікування потерпілого.

Вимога щодо відшкодування з боку АТ «СК «Країна» моральної шкоди в сумі 1 598,81 грн. не підлягає задоволенню виходячи з наступного. Відповідно до ст. 26-1 Закону, страховиком (у випадках, передбачених підпунктами «г» і «ґ» пункту 41.1 та підпунктом "в" пункту 41.2 статті 41 цього Закону, - МТСБУ) відшкодовується потерпілому - фізичній особі, який зазнав ушкодження здоров`я під час дорожньо-транспортної пригоди, моральна шкода у розмірі 5 відсотків страхової виплати за шкоду, заподіяну здоров`ю. Таким чином цей розмір може бути розрахований тільки після підтвердження позивачем розміру понесених витрат на лікування документами медичного закладу здоров`ю, а відтак вимога про стягнення з АТ «СК «Країна» моральної шкоди в розмірі 5 % від завданої шкоди є передчасною, а тому на даний час відсутні підстави для задоволення даної вимоги.

Крім того, проаналізувавши долучені чеки та квитанції щодо лікарських засобів, враховуючи виключно інформацію з тексту позовної заяви, у відповідності до переліку отриманих травм потерпілим внаслідок настання дорожньо-транспортної пригоди, представник цивільного відповідача вважає, що необхідність їх придбання не підтверджена жодним долученим доказом до неї, тобто медичною документацією, як того вимагають приписи Закону. Попередній аналіз можливого розміру страхової виплати за шкоду, заподіяну здоров`ю потерпілого, становить 12 763,34 грн., з урахуванням приписів ст. 26-1 Закону, попередньо визначений розмір моральної шкоди становить 638,17 грн. (638,17 грн. = 12 763,34 грн. х 5 %). У підсумку, на даний час АТ «СК «Країна» відповідно до чинного законодавства України не має підстав для здійснення заявленого до стягнення страхового відшкодування, оскільки Позивачем не дотриманий передбачений законодавством порядок звернення для отримання страхового відшкодування, не надано належних та допустимих доказів на підтвердження розміру позовних вимог, у зв`язку з чим, слід відмовити у їх задоволенні (т. 2, а. п. 18 - 21).

Як було зазначено, у судовому засіданні позови прокурора обвинувачена ОСОБА_4 та її захисник ОСОБА_5 визнали у повному обсязі, позов ОСОБА_6 , від імені та в інтересах якого діє законний представник ОСОБА_15 , якого представляє адвокат ОСОБА_7 - сторона захисту не визнала у повному обсязі, а з позовами ОСОБА_8 та ОСОБА_10 погодилися лише в частині позовних вимог до страхової компанії.

28 травня 2024 року до суду через підсистему «Електронний суд» надійшло клопотання представника цивільного відповідача АТ «СК «Країна» ОСОБА_35 , у якому він зазначив, що у випадку якщо розгляд цивільних позовів заплановано під час судового засідання 30 травня 2024 року, відкласти такий розгляд на іншу дату (т. 3, а. п. 130).

Суд, заслухавши думку учасників судового провадження, вважає, що жодних поважних причин для відкладення судового засідання у клопотанні представника цивільного відповідача наведено не було, а тому у його задоволенні слід відмовити.

Суд, вивчивши доводи цивільних позивачів та цивільного відповідача, доходить наступних висновків.

Згідно з положеннями частини 2 статті 127 КПК України шкода, завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.

Відповідно до статті 128 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.

Цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні правовідносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

Щодо цивільного позову прокурора Решетилівської окружної прокуратури ОСОБА_2 в інтересах держави в особі Полтавської міської ради, Комунального підприємства «Дитяча міська клінічна лікарня Полтавської міської ради» Департаменту охорони здоров`я Полтавської міської ради до обвинуваченої ОСОБА_4 про відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого від злочину ОСОБА_6 та цивільного позову прокурора Решетилівської окружної прокуратури ОСОБА_2 в інтересах держави в особі Полтавської обласної ради, Комунального підприємства «Полтавська обласна клінічна лікарня ім. М.В. Скліфосовського Полтавської обласної ради» до обвинуваченої ОСОБА_4 про відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого від злочину ОСОБА_8 суд зазначає наступне.

Відповідно до частини 1 статті 1206 ЦК України, особа, яка вчинила кримінальне правопорушення, зобов`язана відшкодувати витрати закладові охорони здоров`я на лікування потерпілого від цього кримінального правопорушення, крім випадку завдання шкоди при перевищенні меж необхідної оборони або у стані сильного душевного хвилювання, що виникло раптово внаслідок насильства або тяжкої образи з боку потерпілого.

З досліджених матеріалів кримінального провадження, зокрема листа Комунального підприємства «Полтавська обласна клінічна лікарня ім. М.В. Скліфосовського Полтавської обласної ради» від 05.06.2023 № 04-04/1984, судом установлено, що потерпілий ОСОБА_8 проходив стаціонарне лікування в КП «ПОКЛ ім. М.В. Скліфосовського ПОР» з 12.01.2023 по 25.01.2023. Вартість 1 ліжко - дня складають 2347,88 грн (без медикаментів по фактичних за грудень 2022 - 13 л/дн). Вартість лікування (без медикаментів) 13 л/дн х 2347,88 грн = 30522,44 грн. За період лікування у відділенні анестезіології та інтенсивної терапії було використано медикаментів на суму 19940,63 грн та 1947,90 грн - у ортопедо - травматологічному відділенні. Загальна вартість лікування склала 52410,97 грн (т. 1, а. п. 101 - 103).

Відповідно до платіжної інструкції № @2PL973882 від 22.06.2023 ОСОБА_4 за лікування ОСОБА_8 було сплачено 52410,97 грн (т. 1, а. п. 107).

Крім того, як установлено із листа Комунального підприємства «Дитяча міська клінічна лікарня Полтавської міської ради» від 29.08.2023 №1632 ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , поступив 28.12.2022 до КП «ДМКЛ ПМР», де проходив лікування у відділенні анестезіології та інтенсивної терапії з 28.12.2022 по 03.01.2023, потім в хірургічному відділенні по 07.02.2023, загалом 41 л/день. Діагноз: Поєднана травма. ВЧМТ. ДТП (28.12.2022). Забій головного мозку середнього ступеню тяжкості. Перелом стегон та правої гомілки. 28.12.22 - Резекція вдавленого перелому лобно скроневої ділянки зліва. 30.12.22 - 1. Закрита репозиція, остеосинтез правої великогомілкової кістки TEN. 2. Закрита репозиція, остеосинтез TEN 3,5 мм лівої стегнової кістки. 19.01.23 - Пластика кісткового дефекту черепа титановою пластиною. Виписаний 07.02.2023. Витрати лікарні на лікування хворої дитини ОСОБА_6 склали 86824,58 грн, з них на рахунок коштів НСЗУ - 55031,88 грн та коштів місцевого бюджету Полтавської територіальної громади - 31792,70 грн (т. 1, а. п. 107).

Зазначена вартість лікування ОСОБА_37 також підтверджується Інформацією про кількість ліжко - днів та вартість лікування хворої дитини ОСОБА_6 , яка перебувала на лікуванні в КП КП «ДМКЛ ПМР» з 28.12.2022 по 07.02.2023, загалом 41 л/день з переліком витрат на медикаменти, харчування, накладні витрати, енергоносії (т. 3, а. п. 138- 140).

Відповідно до частини 3 статті 1206 ЦК України, якщо лікування проводилося закладом охорони здоров`я, що є у державній власності, у власності Автономної Республіки Крим або територіальної громади, спільній власності територіальних громад, кошти на відшкодування витрат на лікування зараховуються до відповідного бюджету, за рахунок якого таке лікування фінансувалося. Якщо лікування проводилося закладом охорони здоров`я, який за відповідні надані медичні послуги отримує кошти згідно з договором про медичне обслуговування населення за програмою медичних гарантій, такі кошти зараховуються до Державного бюджету України.

Ураховуючи те, що вина обвинуваченої ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України повністю підтверджується дослідженими доказами, позови прокурора Решетилівської окружної прокуратури ОСОБА_2 в інтересах держави в особі Полтавської міської ради, Комунального підприємства «Дитяча міська клінічна лікарня Полтавської міської ради» Департаменту охорони здоров`я Полтавської міської ради та в інтересах держави в особі Полтавської обласної ради, Комунального підприємства «Полтавська обласна клінічна лікарня ім. М.В. Скліфосовського Полтавської обласної ради» до обвинуваченої ОСОБА_4 про відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілих від злочину підлягають до задоволення.

У зв`язку з цим до стягнення із цивільного відповідача ОСОБА_4 на рахунок «Полтавської обласної клінічної лікарні ім. М.В. Скліфосовського Полтавської обласної ради» підлягає сума 47410,97 грн (52410,97 грн - 5000,00 грн), та сума - 86824,58 грн, які необхідно стягнути з ОСОБА_4 до місцевого бюджету Полтавської територіальної громади та на рахунок Національної служби здоров`я України.

При цьому, надаючи оцінку викладеним у позовах прокурора обставинам щодо обґрунтування підстав для захисту прокурором інтересів держави в суді, суд зазначає наступне.

Відповідно до вимог частини 3 статті 128 КПК України цивільний позов інтересах держави може бути поданий прокурором у випадках, встановлених законом. Прокурор, який пред`являє цивільний позов у кримінальному провадженні, повинен обґрунтувати наявність підстав для здійснення представництва інтересів громадянина або держави в суді, передбачених Законом України «Про прокуратуру».

Прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу.

Наявність таких обставин обґрунтовується прокурором у порядку, передбаченому частиною четвертою цієї статті (частина третя статті 23 Закону України «Про прокуратуру»).

Вказаним приписам кореспондують відповідні приписи ЦПК України, зокрема у частині четвертій статті 56 цього Кодексу визначено, що прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах.

Прокурор, звертаючись до суду з позовом, має обґрунтувати та довести підстави для представництва, однією з яких є бездіяльність компетентного органу.

Бездіяльність компетентного органу означає, що він знав або повинен був знати про порушення інтересів держави, але не звертався до суду з відповідним позовом у розумний строк.

Звертаючись до відповідного компетентного органу до подання позову в порядку, передбаченому статтею 23 Закону України «Про прокуратуру», прокурор фактично надає йому можливість відреагувати на стверджуване порушення інтересів держави, зокрема, шляхом призначення перевірки фактів порушення законодавства, виявлених прокурором, вчинення дій для виправлення ситуації, а саме подання позову або аргументованого повідомлення прокурора про відсутність такого порушення.

Невжиття компетентним органом жодних заходів протягом розумного строку після того, як цьому органу стало відомо або повинно було стати відомо про можливе порушення інтересів держави, має кваліфікуватися як бездіяльність такого органу. Розумність строку визначається судом з урахуванням того, чи потребували інтереси держави невідкладного захисту (зокрема, через закінчення перебігу позовної давності чи можливість подальшого відчуження майна, яке незаконно вибуло із власності держави), а також таких чинників, як: значимість порушення інтересів держави, можливість настання невідворотних негативних наслідків через бездіяльність компетентного органу, наявність об`єктивних причин, що перешкоджали такому зверненню, тощо.

Щоб інтереси держави не залишилися незахищеними, прокурор виконує субсидіарну роль, замінює (доповнює) в судовому провадженні відповідний компетентний орган, який усупереч вимогам закону не здійснює захисту або робить це неналежно.

Такі висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 26 травня 2020 року у справі № 912/2385/18 (провадження № 12-194гс19).

Виходячи зі змісту наведених норм права, підставою для представництва прокурором інтересів держави в суді є належне обґрунтування, підтверджене достатніми доказами, зокрема, але не виключно, вжиття прокурором всіх передбачених чинним законодавством заходів, які передують зверненню прокурора до суду для здійснення представництва інтересів держави, повідомленням прокурора на адресу відповідного органу про звернення до суду від його імені, відповідними запитами, а також копіями документів, отриманих від органу, що свідчать про наявність підстав для такого представництва.

Таким чином, у кожному такому випадку прокурор повинен навести, а суд - перевірити причини, які перешкоджають захисту інтересів держави належним суб`єктом і які є підставами для звернення прокурора до суду (постанова Верховного Суду від 28 квітня 2022 року у справі № 209/2265/21).

Звертаючись до суду з позовом в інтересах держави в особі Полтавської обласної ради Комунального підприємства «Полтавська обласна клінічна лікарня ім. М.В. Скліфосовського Полтавської міської ради», прокурор посилалася на те, що Полтавська обласна рада є органом, уповноваженим на здійснення відповідних функцій у спірних правовідносинах. Засновником, власником Комунального підприємства «Полтавська обласна клінічна лікарня ім. М.В. Скліфосовського Полтавської обласної ради» є Полтавська обласна рада. Підставою представництва прокурором інтересів держави в суді відповідно до с. 131-1 Конституції України та ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» є нездійснення або неналежним чином здійснення захисту інтересів держави органом державної влади, органом місцевого самоврядування чи іншим суб`єктом владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу.

На підтвердження зазначених обставин прокурор, серед іншого, надав повідомлення в порядку частини 4 статті 23 Закону України «Про прокуратуру», надіслане Решетилівською окружною прокуратурою Полтавської області на адресу Головного лікаря КП «Полтавська обласна клінічна лікарня ім. М.В. Скліфосовського Полтавської обласної ради» та Полтавської обласної ради (т. 1, а. п. а. п. 104 - 105, 108 - 111).

Згідно листа КП «Полтавська обласна клінічна лікарня ім. М.В. Скліфосовського Полтавської міської ради» №01-19/2919 від 08.09.2023 у зв`язку із відсутністю необхідних документів, на підставі яких можливо звернутися до суду із позовною заявою про стягнення з ОСОБА_4 витрат на стаціонарне лікування ОСОБА_8 , комунальне підприємство не має можливості самостійно підготувати та направити позовну заяву до суду. Комунальне підприємство не заперечує проти звернення прокурора з таким позовом до суду (т. 1, а. п. 106).

Листом від 13.09.2023 №01-28/1816/28/3717 Полтавська обласна рада проінформувала прокурора про те, що Полтавська обласна рада не зверталася та не планує звертатися з позовом до суду, оскільки не наділена повноваженнями на представництво інтересів КП «Полтавська обласна клінічна лікарня ім. М.В. Скліфосовського Полтавської міської ради» в судах та не заперечує проти звернення прокурора з позовом про стягнення витрат понесених на лікування потерпілого (т. 1, а. п. 112 - 113).

Щодо позову, поданого прокурором в інтересах держави в особі Комунального підприємства «Дитяча міська клінічна лікарня Полтавської міської ради», прокурор посилалася на те, що засновником, власником Комунального підприємства «Дитяча міська клінічна лікарня Полтавської міської ради» є також Полтавська обласна рада. Підставою представництва прокурором інтересів держави в суді відповідно до с. 131-1 Конституції України та ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» є нездійснення або неналежним чином здійснення захисту інтересів держави органом державної влади, органом місцевого самоврядування чи іншим суб`єктом владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу.

Прокурором було надано суду повідомлення в порядку частини 4 статті 23 Закону України «Про прокуратуру», надіслане Решетилівською окружною прокуратурою Директору КП «Дитяча міська клінічна лікарня Полтавської міської ради» та Полтавської обласної ради (т. 1, а. п. а. п. 124 - 126, 129 - 131).

Згідно листа КП «Дитяча міська клінічна лікарня Полтавської міської ради» від 29.08.2023 №1632 позовна заява від КП «ДМКЛ ПМР» до суду з метою стягнення з винної особи завданих її діями матеріальних збитків щодо дитини ОСОБА_6 не подавалася. Лікувальний заклад в подальшому не має наміру звертатись до суду з даного питання, відповідно не заперечує проти звернення прокурора з таким позовом до суду. Заходи, направлені на стягнення коштів адміністрацією підприємства не вживались, вище вказані витрати на лікування ОСОБА_6 на даний час не відшкодовані (т. 1, а. п. а. п. 127 - 128).

Ураховуючи, що прокурор у позовних заявах навів підставу для представництва інтересів держави, обґрунтував, у чому полягає порушення цих інтересів, суд вважає, що вказані доводи є обґрунтованими та слушними.

Щодо цивільного позову ОСОБА_8 до Акціонерного товариства «Страхова компанія «КРАЇНА» та ОСОБА_4 про стягнення матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок ДТП, який надійшов до суду 19 жовтня 2024 року. Позивач просив стягнути з Акціонерного товариства «Страхова компанія «КРАЇНА» на його користь 10011,00 грн матеріальної шкоди, 900,00 грн моральної шкоди та стягнути з ОСОБА_4 на його користь моральну шкоду в сумі 149100,00 грн та судові витрати - 3000,00 грн (т. 1, а. п. 223 - 228).

На підтвердження своїх позовних вимог було подано наступні докази.

Так відповідно до довідки Виконавчого комітету Решетилівської міської ради Полтавської області від 16.06.2023 №10-17/1432, виданої ОСОБА_8 , він зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 і має такий склад сім`ї: ОСОБА_32 , ІНФОРМАЦІЯ_7 - дружина (т. 1, а. п. 54).

Згідно довідки серія 7-66 ТЕ №0089010 ОСОБА_32 є особою з інвалідністю ІІІ групи з 12.07.2011 по причині загальні захворювання (т. 1, а. п. 55).

Відповідно до довідки до акта огляду медико - соціальною експертною комісією серія 12 ААГ №102787 ОСОБА_8 з 26.07.2023 встановлено ІІІ групу інвалідності по причині загальні захворювання (т. 1, а. п. 57).

З довідки ЛКК №362 встановлено, що ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , оглянутий МСЕК 31.07.2023 - визнаний інвалідом ІІІ групи з 26.07.2023 внаслідок травми (т. 1, а. п. 59).

Відповідно до довідки №75 Комунального некомерційного підприємства «Решетилівська центральна лікарня Решетилівської міської ради Полтавської області», ОСОБА_8 відвідував лікаря хірурга 01.08.2023 з 09 год. 00 хв. до 13 год. 00 хв. (т. 1, а. п. 60).

Про факт отримання ОСОБА_8 травми лівої нижньої кінцівки, яка потребувала хірургічного втручання, свідчить також фотокартка з ОСОБА_8 (т. 1, а. п. 62).

На підтвердження понесених витрат на придбання медикаментів потерпілим та цивільним позивачем ОСОБА_8 було надано: товарний чек №10522 від 23.05.2023 з фіскальним чеком на суму 95,20 грн; товарний чек №834433 від 09.02.2023 з фіскальним чеком на суму 66,50 грн; товарний чек №829856 від 30.01.2023 з фіскальним чеком на суму 497,50 грн; чек №8391 від 09.02.2023 з фіскальним чеком на суму 172,50 грн; товарний чек №835740 від 12.02.2023 з фіскальним чеком на суму 189,20 грн; товарний чек №7252 від 12.02.2023 з фіскальним чеком на суму 2664,40 грн; товарний чек №Т-00121974 від 23.01.2023 з фіскальним чеком на суму 955,60 грн; товарний чек від 09.01.2023 з фіскальним чеком на суму 208,00 грн; товарний чек №903570 від 02.08.2023 з фіскальним чеком на суму 1111,86 грн; товарний чек від 12.01.2023 з фіскальним чеком на суму 353,93 грн; товарний чек від 09.01.2023 з фіскальним чеком на суму 225,00 грн; товарний чек від 09.01.2023 з фіскальним чеком на суму 167,50 грн; товарний чек від 27.01.2023 з фіскальним чеком на суму 187,76 грн; копію товарного чеку № Е-00121201 від 20.01.2023 з фіскальним чеком на суму 2467,47 грн; чек №9463 з фіскальним чеком на суму 168,60 грн; чек №49853 від 05.03.2023 з фіскальним чеком на суму 193,80; товарний чек №863032 від 18.04.2023 з фіскальним чеком на суму 83,50 грн; товарний чек №890359 від 27.06.2023 з фіскальним чеком на суму 204,50 грн; товарний чек №888269 від 21.06.2023 з фіскальним чеком на суму 434,10 грн; фіскальні чеки на суму 87,15 грн від 13.01.2023, на суму 283,40 грн від 13.01.2023, на суму 457,39 грн від 03.01.2023, на суму 322,96 грн від 29.12.2022, на суму 219,68 грн від 02.01.2023, на суму 258,60 грн від 30.12.2022, на суму 110,57 грн від 28.12.2022, на суму 62,50 грн від 29.12.2022, на суму 31,03 грн від 02.01.2023; чек №9258 від 25.01.2023 з фіскальним чеком на суму 1141,20 грн; товарний чек №388 від 25.01.2023 з фіскальним чеком на суму 1030,94 грн; товарний чек №386 від 12.01.2023 на суму 2008,00 грн; товарний чек №387 від 12.01.2023 з фіскальним чеком на суму 2212,10 грн (т. 1, а. п. а. п. 62 - 86).

Товарний чек №386 від 12.01.2023 на суму 2008,00 грн судом до уваги не береться, оскільки позивачем не було доведено факт оплати вказаної суми, тобто не було долучено копію фіскального чеку. Сам по собі товарний чек не свідчить про оплату зазначеної у ньому суми.

За правилами статті 23 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» шкодою, заподіяною життю та здоров`ю потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, є: шкода, пов`язана з лікуванням потерпілого; шкода, пов`язана з тимчасовою втратою працездатності потерпілим; шкода, пов`язана із стійкою втратою працездатності потерпілим; моральна шкода, що полягає у фізичному болю та стражданнях, яких потерпілий - фізична особа зазнав у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; шкода, пов`язана із смертю потерпілого.

Згідно частиною 24.1 статті 24 цього Закону у зв`язку з лікуванням потерпілого відшкодовуються обґрунтовані витрати, пов`язані з доставкою, розміщенням, утриманням, діагностикою, лікуванням, протезуванням та реабілітацією потерпілого у відповідному закладі охорони здоров`я, медичним піклуванням, лікуванням у домашніх умовах та придбанням лікарських засобів. Зазначені в цьому пункті витрати та необхідність їх здійснення мають бути підтверджені документально відповідним закладом охорони здоров`я.

Однак позивачем крім фіскальних чеків не було долучено жодного іншого доказу на підтвердження обґрунтованості, понесених витрат на лікування.

Суд зазначає, що у додатках до позовної заяви зі зміненими підставами позову позивач ОСОБА_8 вказує ксерокопію виписки №184/45 із медичної картки стаціонарного хворого та ксерокопію виписки №1156 із медичної картки стаціонарного хворого, однак до суду зазначені докази подані не були.

Між тим у відзиві на позов представника відповідача ОСОБА_12 підтвердив, що із загальної заявленої суми витрат на лікування, яка становить 18 183,65 грн., можуть бути обґрунтованими та документально підтвердженими витрати лише на суму 13 236,28 грн.

Відповідно до частини 1 статті 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.

З огляду на викладене суд вважає, що є підстави для задоволення позовних вимог на суму, яка визнається цивільним відповідачем у розмірі 13 236,28 грн.

Окрім того судом враховується те, що подані позивачем чеки в межах зазначеної суми містять вказівки на лікарські препарати та датовані часом перебування потерпілого ОСОБА_8 на лікуванні, або наступним місяцем після цього. Витрати по вказаних чеках підтверджені наявністю фіскальних чеків.

Враховуючи те, що позивач у позові підтвердив те, що відповідачкою було відшкодовано 8000,00 грн, невідшкодованою залишилася матеріальна шкода у сумі 5236,28 грн (13 236,28 грн - 8000,00 грн).

Як встановлено в ході розгляду кримінального провадження, відповідальність водія ОСОБА_4 на момент дорожньо - транспортної пригоди була застрахована страховиком Акціонерного товариства «Страхова компанія «КРАЇНА», що підтверджується копією полісу № 2798302 обов`язкового страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (т. 1, звор. а. п. 242). Страхова сума на одного потерпілого за шкоду, заподіяну життю та здоров`ю, визначена в сумі 260 000,00 грн, за шкоду заподіяна майну - 130 000, 00 грн, розмір франшизи - нуль.

У постанові від 04 липня 2018 року у справі № 755/18006/15-ц Велика Палата Верховного Суду вказала, що відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування.

Покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).

Розмір шкоди, заподіяної здоров`ю потерпілого ОСОБА_8 не перевищує встановлений у договорі про обов`язкове страхування цивільно - правової відповідальності, укладеному між ОСОБА_4 та АТ «Страхова компанія «КРАЇНА», а отже позовні вимоги в частині відшкодування матеріальної шкоди до страховика підлягають до часткового задоволення на суму 5236,28 грн.

Щодо доводів представника цивільного відповідача Акціонерного товариства «Страхова компанія «КРАЇНА» про те, що позивач не звертався з заявою про страхове відшкодування до Страховика, тому останній позбавлений можливості у прийнятті вмотивованого рішення, про здійснення страхового відшкодування або відмову у такому здійсненні суд зазначає наступне.

Згідно з висновком Великої Палати Верховного Суду, викладеним у постанові від 19 червня 2019 року в справі №465/4621/16-к, для розгляду в межах кримінального провадження цивільного позову потерпілого до страховика про стягнення шкоди, завданої внаслідок вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст. 286 КК України, попереднє звернення потерпілого до страховика із заявою про виплату страхового відшкодування в порядку, визначеному ст. 35 Закону № 1961-IV, не є обов`язковим.

Порядок звернення потерпілого чи іншої особи до страховика із заявою про здійснення страхового відшкодування є не досудовим порядком урегулювання спору, визначеним як обов`язковий у розумінні ст. 124 Конституції України, а позасудовою процедурою здійснення страхового відшкодування, яка загалом не виключає право особи безпосередньо звернутися до суду з позовом про стягнення відповідного відшкодування.

Обов`язок відшкодування шкоди, завданої дорожньо-транспортною пригодою, у тому числі, коли йдеться про вчинення злочину, передбаченого ст. 286 КК України, обумовлений не порушенням певного договірного зобов`язання, а фактом спричинення шкоди майну, здоров`ю та життю людини.

З урахуванням наведеного доводи представника АТ «Страхова компанія «Країна» про те, що потерпілий з метою вирішення питання страхового відшкодування повинен була подати відповідну заяву безпосередньо до страховика, а не звертатися з позовом до суду, є необґрунтованими та безпідставними.

До подібного висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 19 травня 2022 року у справі № 389/807/20.

Щодо стягнення з відповідачів на користь цивільного позивача ОСОБА_8 моральної шкоди суд зазначає наступне.

Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, завдання моральної шкоди іншій особі (пункт 3 частини другої статті 11 ЦК України).

Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути відшкодування моральної (немайнової) шкоди (пункт 9 частини другої статті 16 ЦК України).

Відповідно до статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення.

Відповідно до п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31.03.1995 року - під морально шкодою слід розуміти витрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних страждань, заподіяних фізичній або юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Відповідно до пункту 9 постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди, розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди», суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Як убачається з матеріалів кримінального провадження, в результаті вчинення ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, потерпілому ОСОБА_8 було завдано середньої тяжкості тілесне ушкодження у вигляді: закритого травматичного вивиху лівого стегна, закритого перелому лівої сідничної кістки та осаднення шкіри чола, які утворились від дії тупих предметів і кваліфікуються як ушкодження середнього ступеню тяжкості за ознакою тривалого розладу здоров`я.

У зв`язку з отриманими травмами ОСОБА_8 перебував на стаціонарному лікуванні в КНП «Решетилівська центральна лікарня Решетилівської міської ради Полтавської області», після чого з огляду на характер тілесних ушкоджень продовжував лікування з 12.01.2023 по 25.01.2023 у КП «Полтавська обласна клінічна лікарня ім. М.В. Скліфосовського Полтавської міської ради» (т. 1, а. п. 101 - 103). Внаслідок отриманих тілесних ушкоджень ОСОБА_8 став особою з інвалідністю ІІІ групи (т. 1, а. п. а. п. 57, 59). Зазначені обставини призвели також до тривалої непрацездатності ОСОБА_8 . Через це ОСОБА_8 безумовно зазнав сильного фізичного болю та мук, як під час травмування, так і лікування, а також сильних душевних страждань та переживань щодо відновлення стану здоров`я, емоційного стресу через негативний вплив наслідків злочину на якість життя останнього, вимушених змін у трудових відносинах. Для організації лікування та облаштування побуту по новому виникла необхідність у витрачанні ОСОБА_8 значного часу й прикладанні додаткових зусиль.

Крім того допитана у судовому засіданні в рамках пред`явленого позову свідок ОСОБА_32 , дружина потерпілого ОСОБА_8 , суду повідомила, що її чоловік ОСОБА_8 внаслідок отриманих травм не тривалий час не міг самостійно пересуватися, тому їй доводилося годувати його з ложки, проводити гігієнічні процедури. У подальшому ОСОБА_8 було присвоєно ІІІ групу інвалідності. Зазначила, що у її чоловіка постійні болі, від чого болить серце. Все господарство тепер лежить на ній, а вона також є особою з інвалідністю ІІІ групи.

Свідок ОСОБА_10 , дочка потерпілого ОСОБА_8 , суду повідомила, що через дорожньо - транспортну пригоду батько тривалий час лікувався у травматологічному відділенні, після чого вони забрали його додому. Йому дуже важко пересуватися самостійно. З милицями йому ходити важко. В даний час він не ходить без ціпка.

Ураховуючи характер та обсяг фізичних та душевних страждань, яких зазнав ОСОБА_8 , характер немайнових втрат, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, обставини лікування ОСОБА_8 та враховуючи те, що на даний час йому виповнилося 68 років, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, суд вважає, що завдана ОСОБА_8 моральна шкода підлягає відшкодуванню в сумі 100 000 гривень. Вказана сума буде обґрунтованою компенсацією за спричинену йому моральну шкоду.

Відповідно до статті 23 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» шкодою, заподіяною життю та здоров`ю потерпілого внаслідок ДТП, є: шкода, пов`язана з лікуванням потерпілого; шкода, пов`язана з тимчасовою втратою працездатності потерпілим; шкода, пов`язана із стійкою втратою працездатності потерпілим; моральна шкода, що полягає у фізичному болю та стражданнях, яких потерпілий - фізична особа зазнав у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; шкода, пов`язана із смертю потерпілого.

Страховиком (у випадках, передбачених підпунктами "г" і "ґ" пункту 41.1 та підпунктом "в" пункту 41.2 статті 41 цього Закону, - МТСБУ) відшкодовується потерпілому - фізичній особі, який зазнав ушкодження здоров`я під час дорожньо-транспортної пригоди, моральна шкода у розмірі 5 відсотків страхової виплати за шкоду, заподіяну здоров`ю (стаття 26-1 цього закону)

Верховний Суд у постанові від 04 жовтня 2023 року у справі №755/62/21 зазначив, що положеннями статті 26-1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» обмежується розмір виплати моральної шкоди страховиком п`ятьма відсотками від страхової виплати за шкоду, заподіяну здоров`ю, що нерозривно пов`язує питання визначення ліміту відповідальності страховика за відшкодування моральної шкоди з належним визначенням суми відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної здоров`ю, адже саме з цієї суми вираховуються указаний вище п`ятивідсотковий ліміт.

Ураховуючи те, що невідшкодована матеріальна шкода, заподіяна здоров`ю потерпілого ОСОБА_8 , становить 5236,28 грн, то сума ліміту відповідальності страховика за моральну шкоду буде становити п`ять відсотків від цієї суми, що відповідно становитиме 261,81 грн.

Відповідно решту присудженої судом моральної шкоди у розмірі 99738,19 грн (100000,00 грн - 261,81 грн) слід стягнути з обвинуваченої ОСОБА_4 .

Щодо цивільного позову ОСОБА_10 до Акціонерного товариства «Страхова компанія «КРАЇНА» та ОСОБА_4 про стягнення матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок ДТП суд зазначає наступне.

У своєму позові позивачка ОСОБА_10 просила стягнути з Акціонерного товариства «Страхова компанія «КРАЇНА» на її користь 160000,00 грн матеріальної шкоди, 10000,00 грн моральної шкоди та стягнути з ОСОБА_4 на її користь матеріальну шкоду в сумі 40000,00 грн матеріальної шкоди та судові витрати - 3000,00 грн (т. 1, а. п. 219 - 222). У судовому засіданні з урахуванням висновку експерта позивачка та її представник зменшили позовні вимоги в частині відшкодування матеріальної шкоди та просила стягнути з Акціонерного товариства «Страхова компанія «КРАЇНА» на її користь 129187,20 грн.

Внаслідок ДТП, яке мало місце 28.12.2020, автомобіль автомобіля DACIA SANDERO, реєстраційний номер НОМЕР_2 , отримав механічні пошкодження.

Власником автомобіля автомобіля DACIA SANDERO, реєстраційний номер НОМЕР_2 , 2009 року випуску є ОСОБА_10 (т. 1, а. п. 138).

Ухвалою суду від 11.03.2024 за клопотанням цивільної позивачки було призначено судову автотоварознавчу експертизу на вирішення якої було поставлено запропоновані цивільною позивачкою питання: 1) Яка вартість відновлювального ремонту автомобіля DACIA SANDERO, н.з. НОМЕР_2 , станом на час дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася 28 грудня 2022 року? 2) Яка вартість відновлювального ремонту автомобіля DACIA SANDERO, н.з. НОМЕР_2 , станом на час дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася 28 грудня 2022 року з врахуванням коефіцієнта фізичного зносу без врахування ПДВ? (т. 3, а. п. 32 - 33).

До суду 01.05.2024 надійшов висновок експерта №12-03 від 17.04.2024 з фототаблицями, в якому експертом було надано наступні відповіді: 1) вартість відновлювального ремонту автомобіля DACIA SANDERO, н.з. НОМЕР_2 , на дату дослідження 28 грудня 2022 року складає 295989,63 грн; 2) вартість відновлювального ремонту автомобіля DACIA SANDERO, н.з. НОМЕР_2 , з врахуванням коефіцієнту фізичного зносу складає 167154,41 грн без врахування ПДВ (т. 3, а. п. 80 - 116). Окрім того в даному висновку експертом було зазначено, що ринкова вартість досліджуваного КТЗ на момент пошкодження з урахуванням встановлених значень коригування складає 129187,20 грн (сторінка 10 висновку).

Суд зазначає, що в ухвалі суду від 30 травня 2024 року обґрунтовуючи відмову у задоволенні клопотання про виклик та допит у судовому засіданні судового експерта судом зазначено про те, що надання інформації експертом щодо визначення ним ринкової вартості досліджуваного КТЗ на момент пошкодження з урахуванням встановлених значень у сумі 129187,20 грн не є по своїй суті роз`ясненням висновку експерта та не може бути враховано судом при вирішенні цивільного позову. Однак дане твердження зазначалося судом виключно в межах заявленого клопотання.

Без визначення ринкової вартості транспортного засобу на момент його пошкодження вирішення цивільного позову та ухвалення справедливого рішення в рамках заявленого цивільного позову є неможливим.

Суд зазначає, що відповідно до частини першої статті 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Конституційний Суд України у Рішенні від 02 листопада 2004 року № 15-рп/2004 зазначив, що «верховенство права - це панування права в суспільстві. Верховенство права вимагає від держави його втілення у правотворчу та правозастосовну діяльність, зокрема у закони, які за своїм змістом мають бути проникнуті передусім ідеями соціальної справедливості, свободи, рівності тощо. Одним з проявів верховенства права є те, що право не обмежується лише законодавством як однією з його форм, а включає й інші соціальні регулятори, зокрема норми моралі, традиції, звичаї тощо, які легітимовані суспільством і зумовлені історично досягнутим культурним рівнем суспільства. Всі ці елементи права об`єднуються якістю, що відповідає ідеології справедливості, ідеї права, яка значною мірою дістала відображення в Конституції України. Таке розуміння права не дає підстав для його ототожнення із законом, який іноді може бути й несправедливим, у тому числі обмежувати свободу та рівність особи. Справедливість - одна з основних засад права, є вирішальною у визначенні його як регулятора суспільних відносин, одним із загальнолюдських вимірів права».

Верховний Суд у окремих своїх постановах керується аксіомою цивільного судочинства: «Placuit in omnibus rebus praecipuum esse iustitiae aequitatisque quam stricti iuris rationem», яка означає «У всіх юридичних справах правосуддя й справедливість мають перевагу перед строгим розумінням права».

Ураховуючи викладене, виходячи з таких засад цивільного законодавства як справедливість, добросовісність та розумність, ураховуючи правомірні очікування власника пошкодженого транспортного засобу на відшкодування завданих збитків, суд приймає до уваги зазначену у висновку експерта №12-03 від 17.04.2024 ринкову вартість автомобіля DACIA SANDERO на момент пошкодження у сумі 129187,20 грн.

При цьому суд також звертає увагу, що експертом із наведення відповідних формул було розраховано середню ринкову ціну для КТЗ, яка склала 134570,00 грн. Тобто ринкова вартість автомобіля DACIA SANDERO на момент пошкодження була визначена експертом з врахуванням стану автомобіля та виходячи з середньої ринкової ціни КТЗ. А тому підстав не враховувати визначену експертом ринкову вартість автомобіля у суду немає.

Як було заначено вище, відповідальність водія ОСОБА_4 на момент дорожньо - транспортної пригоди була застрахована страховиком Акціонерного товариства «Страхова компанія «КРАЇНА», що підтверджується копією полісу № 2798302 обов`язкового страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (т. 1, звор. а. п. 242). Страхова сума на одного потерпілого за шкоду, заподіяну життю та здоров`ю, визначена в сумі 260 000,00 грн, за шкоду заподіяна майну - 130 000, 00 грн, розмір франшизи - нуль.

Відповідно до висновку експерта вартість відновлювального ремонту автомобіля DACIA SANDERO, реєстраційний номер НОМЕР_2 , з врахуванням коефіцієнту фізичного зносу складає 167154,41 грн без врахування ПДВ, що є більшим, ніж вартість автомобіля DACIA SANDERO на момент пошкодження (129187,20 грн).

Стаття 30 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначає порядок відшкодування шкоди, пов`язаної із фізичним знищенням транспортного засобу. Відповідно до норм наведеної статті транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з аварійним сертифікатом (рапортом), звітом (актом) чи висновком про оцінку, виконаним аварійним комісаром, оцінювачем або експертом відповідно до законодавства, витрати на відновлювальний ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди. Якщо транспортний засіб вважається знищеним, його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а також витрати на евакуацію транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди.

Згідно роз`яснень, викладених у пункті 15 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» від 01 березня 2013 року № 4, у разі, якщо власник транспортного засобу не згоден із визнанням транспортного засобу фізично знищеним, йому відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а також витрати з евакуації транспортного засобу з місця цієї пригоди. Якщо ж транспортний засіб визнано фізично знищеним, відшкодування шкоди виплачується у розмірі, який відповідає вартості транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди та витратам з евакуації транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди.

Таким чином, ремонт автомобіля DACIA SANDERO, реєстраційний номер НОМЕР_2 , вважається економічно необґрунтованим, а отже, автомобіль вважається фізично знищеним.

В судовому засіданні цивільна позивачка та її представник з урахуванням висновку експерта просили стягнути з відповідача Акціонерного товариства «Страхова компанія «КРАЇНА» 129187,20 грн вартість автомобіля DACIA SANDERO на момент пошкодження у сумі 129187,20 грн, а залишки даного транспортного засобу передати відповідачу.

Враховуючи, що ліміт цивільно-правової відповідальності Акціонерного товариства «Страхова компанія «КРАЇНА» за шкоду, завдану майну, становить 130 000 грн, суд вважає за можливе стягнути з відповідача Акціонерного товариства «Страхова компанія «КРАЇНА» на користь позивача ОСОБА_8 129187,20 грн за шкоду, завдану майну потерпілої.

З огляду викладене, залишки автомобіля DACIA SANDERO, реєстраційний номер НОМЕР_2 , необхідно передати відповідачу Акціонерному товариству «Страхова компанія «КРАЇНА».

Згідно з частинами 1, 3 статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Крім того положеннями статті 139 ЦПК України визначаються витрати, пов`язані, зокрема з проведенням експертиз. Так, відповідно до частин 4, 6 цієї статті суми, що підлягають виплаті залученому судом експерту, спеціалісту, перекладачу або особі, яка надала доказ на вимогу суду, сплачуються особою, на яку суд поклав такий обов`язок, або судом за рахунок суми коштів, внесених для забезпечення судових витрат. Розмір витрат на підготовку експертного висновку на замовлення сторони, проведення експертизи, залучення спеціаліста, оплати робіт перекладача встановлюється судом на підставі договорів, рахунків та інших доказів.

Відповідно до квитанції №12-03/2024 від 27.03.2024 ОСОБА_10 за проведення експертизи було сплачено 12259,20 грн (т. 3, а. п. 79).

У зв`язку з цим витрати за проведення експертизи, понесені ОСОБА_10 , відповідно до квитанції №12-03/2024 від 27.03.2024 у розмірі 12259,20 грн слід стягнути з цивільного відповідача Акціонерного товариства «Страхова компанія «КРАЇНА».

Доводам представника цивільного відповідача Акціонерного товариства «Страхова компанія «КРАЇНА» відносно того, що позивач не зверталася з заявою про страхове відшкодування до Страховика, тому останній позбавлений можливості у прийнятті вмотивованого рішення, про здійснення страхового відшкодування або відмову у такому здійсненні, суд надавав оцінку вище, мотивуючи прийняття рішення щодо позову ОСОБА_8 . Так, судом було зазначено, що обов`язок відшкодування шкоди, завданої дорожньо-транспортною пригодою, у тому числі, коли йдеться про вчинення злочину, передбаченого ст. 286 КК України, обумовлений не порушенням певного договірного зобов`язання, а фактом спричинення шкоди майну, здоров`ю та життю людини. З урахуванням наведеного доводи представника АТ «Страхова компанія «Країна» про те, що потерпілий з метою вирішення питання страхового відшкодування повинен була подати відповідну заяву безпосередньо до страховика, а не звертатися з позовом до суду, є необґрунтованими та безпідставними.

Щодо відсутності відсутність документів, підтверджуючих вартість відновлюваного ремонту та розмір реальних збитків, завданих Позивачу, внаслідок пошкодження транспортного засобу «DACIA SANDERO», реєстраційний номер НОМЕР_2 , про що зазначав представник відповідача, то суд зазначає, що розмір відшкодування визначений судом із урахуванням висновку експерта, який було надано на виконання ухвали суду.

Щодо відшкодування моральної шкоди ОСОБА_10

Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки (пункт 1 частини другої статті 1167 ЦК України).

Особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я (частина перша та пункт 1 частини другої статті 23 ЦК України).

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості (абзац другий частини третьої статті 23 ЦК України).

Відповідно до ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Європейський суд з прав людини вказує, що оцінка моральної шкоди по своєму характеру є складним процесом, за винятком випадків коли сума компенсації встановлена законом (STANKOV v. BULGARIA,№ 68490/01, § 62, ЄСПЛ, 12 липня 2007 року).

Суд зазначає, що моральна шкода заподіяна позивачці ОСОБА_10 , полягає в отриманих та триваючих до даного часу моральних стражданнях у зв`язку з порушеним її правом власності через вщент пошкоджений власний автомобіль DACIA SANDERO, реєстраційний номер НОМЕР_2 , відновлення якого через його фізичне знищення, є економічно недоцільним, у зв`язку з цим, з моменту ДТП, 28.12.2022 року і до теперішнього часу, було порушено нормальний спосіб життя позивачки та життя її сім`ї, що в свою чергу суттєво вплинуло і порушило їх соціальні зв`язки. У зв`язку з неможливістю розпоряджатись своєю власністю, використовувати власний автомобіль за призначенням, було порушено право власності позивачки. Так, до даного часу позивачка була позбавлена можливості добиратися на власному транспортному засобі до місця своєї роботи з с. Покровське Полтавського району Полтавської області до міста Решетилівка та до місця проживання її батька, а тому фактичне знищення власності позивачки порушило нормальний стан її життя і таким чином змушує до даного часу відчувати моральні страждання.

Оскільки позивачці діями відповідачки було завдано моральну шкоду, суд вважає, що визначений у позові її розмір у сумі 10000,00 відповідає вимогам розумності та справедливості.

Між тим суд погоджується з твердженням представника відповідача щодо того, що моральна шкода не підлягає до стягнення з страховика з таких підстав.

Шкодою, заподіяною життю та здоров`ю потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, є, зокрема моральна шкода, що полягає у фізичному болю та стражданнях, яких потерпілий - фізична особа зазнав у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я (стаття 23 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).

Оскільки підстави компенсації моральної шкоди не пов`язані з ушкодження здоров`я, то належним відповідачем у стягненні моральної шкоди є саме завдавач такої шкоди, тобто обвинувачена

ОСОБА_4 свою чергу у заяві із зміненими підставами позову цивільна позивачка просила стягнути моральну шкоду лише із відповідача Акціонерного товариства «Страхова компанія «КРАЇНА».

Відповідно до положень частини 1 статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Враховуючи, що вимоги про стягнення моральної шкоди були пред`явлені до неналежного відповідача, то позов у даній частині до задоволення не підлягає.

Щодо заявленого у судовому засіданні клопотання представника цивільних позивачів ОСОБА_9 про те, що витрати на професійну правничу допомогу цивільних позивачів ОСОБА_8 та ОСОБА_10 у вироку суду не слід вирішувати та докази понесених витрат на професійну правничу допомогу будуть подані протягом п`яти днів за аналогією з нормами ЦПК України суд зазначає наступне.

Згідно з частинами 1, 3 статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами (частини 1, 2 статті 137 ЦПК України).

Відповідно до частини 1, пункту 2 частини 2 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача.

Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 вересня 2018 року у справі № 751/3840/15-ц зазначено про те, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг тощо), розрахунок наданих послуг, документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Наявність документального підтвердження витрат на правову допомогу та їх розрахунок є підставою для задоволення вимог про відшкодування таких витрат.

У свою чергу представником потерпілого ОСОБА_8 та цивільного позивача ОСОБА_10 ОСОБА_9 не було надано надав жодного із вищезазначених документів на підтвердження вимоги про стягнення витрат на правову допомогу, а його посилання на застосування положень частини 8 статті 141 ЦПК України, судом до уваги не беруться.

Як зазначила Велика Палата Верховного Суду у постанові від 17 червня 2020 року по справі № 598/1781/17 правову природу процесуальних витрат у кримінальному провадженні встановлено статтею 118 КПК України, а саме, що процесуальні витрати складаються, зокрема, із витрат на правову допомогу. Тобто положення, які стосуються процесуальних витрат, регламентовані главою 8 КПК України. Натомість положення, які стосуються цивільного позову, визначені главою 9 КПК України. Це свідчить про різну правову природу процесуальних витрат та шкоди, завданої кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням. Процесуальні витрати виникають та пов`язані зі здійсненням кримінального провадження, є матеріальними витратами органів досудового розслідування, прокуратури, суду та інших учасників кримінального провадження. Натомість шкода у кримінальному провадженні пов`язана не з процесуальними відносинами, а з матеріально-правовими - вчиненням кримінального правопорушення чи іншого суспільно-небезпечного діяння. Вирішення питання про розподіл процесуальних витрат полягає у висновку суду про стягнення або відмову у стягненні певної грошової суми, яка є процесуальними витратами у розумінні КПК України.

За таких обставин, суд доходить висновку, що підстави для стягнення витрат на професійну правничу допомогу відсутні.

Щодо позову ОСОБА_6 , від імені та в інтересах якого діє законний представник ОСОБА_15 , якого представляє адвокат ОСОБА_7 , до обвинуваченої ОСОБА_4 та Акціонерного товариства «Страхова компанія «КРАЇНА» про відшкодування завданої матеріальної та моральної шкоди, суд зазначає наступне. (т. 1, а. п. 188 - 192).

На підтвердження понесених витрат на придбання медикаментів цивільним представником було надано копії фіскальних чеків: від 29.12.2022 на суму 2326,00 грн, від 29.12.2022 на суму 332,40 грн, від 29.12.2022 на суму 6170,00 грн, від 31.12.2022 на суму 58,00 грн, від 29.12.2022 на суму 19200,00 грн як оплату за пристосування для лікування переломів, від 30.12.2022 на суму 480,60 грн, від 31.12.2022 на суму 718,90 грн, від 02.01.2023 на суму 860,96 грн, від 02.01.2023 на суму 62,80 грн, від 01.01.2023 на суму 240,00 грн, від 04.01.2023 на суму 1449,00 грн, від 01.01.2023 на суму 140,43 грн та від 04.01.2023 на суму 1449,80 грн. Всього стороною цивільного позивача було подано фіскальних чеків на загальну суму 33488,12 грн. Представник позивача просив стягнути з відповідача Акціонерного товариства «Страхова компанія «КРАЇНА» 31976,26 грн.

Суд не приймає посилання представника відповідача на те, що позивач не має права звертатися до суду з позовними вимогами до АТ «СК «Країна», оскільки його права станом на день звернення з позовною заявою жодним чином Страховиком не порушено, і позивач не звертався з заявою про страхове відшкодування, оскільки попереднє звернення потерпілого у випадках, передбачених законом, до страховика із заявою про виплату страхового відшкодування не є обов`язковим та не виключає право особи звернутися безпосередньо до суду із позовом про стягнення відповідного страхового відшкодування в межах річного строку, про що зазначила Велика Палата Верховного Суду у постанові від 11.12.2019 по справі № 465/4287/15.

Однак у відзиві на позов представник цивільного відповідача Акціонерного товариства «Страхова компанія «КРАЇНА» також зазначав, що позивач до як суду, так і до Відповідача-2, в якості додатків до позовної заяви надав на підтвердження витрат на лікування лише копії чеків, однак, не надав медичну документацію, яка б свідчила про призначення лікарем (лікарями) зазначених ліків для лікування потерпілого, що є підставою для відмови у задоволенні в позову в цій частині.

Суд погоджується з такими доводами представника відповідача з огляду на наступне.

Як було зазначено вище, за правилами статті 23 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» шкодою, заподіяною життю та здоров`ю потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, є: шкода, пов`язана з лікуванням потерпілого; шкода, пов`язана з тимчасовою втратою працездатності потерпілим; шкода, пов`язана із стійкою втратою працездатності потерпілим; моральна шкода, що полягає у фізичному болю та стражданнях, яких потерпілий - фізична особа зазнав у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; шкода, пов`язана із смертю потерпілого.

Згідно частиною 24.1 статті 24 цього Закону у зв`язку з лікуванням потерпілого відшкодовуються обґрунтовані витрати, пов`язані з доставкою, розміщенням, утриманням, діагностикою, лікуванням, протезуванням та реабілітацією потерпілого у відповідному закладі охорони здоров`я, медичним піклуванням, лікуванням у домашніх умовах та придбанням лікарських засобів. Зазначені в цьому пункті витрати та необхідність їх здійснення мають бути підтверджені документально відповідним закладом охорони здоров`я.

Однак позивачем крім фіскальних чеків не було долучено жодного іншого доказу на підтвердження обґрунтованості, понесених витрат на лікування, зокрема листків лікарських призначень, виписки із медичної карти амбулаторного хворого тощо, у яких було б перелічено лікарські засоби та вироби медичного призначення, які застосовувалися в процесі лікування.

Без безпосереднього дослідження цих витрат та доказів, які їх підтверджують в конкретно визначених розмірах, суд позбавлений можливості встановити чи є вони обґрунтованими та чи пов`язані вони з лікуванням потерпілого ОСОБА_6 .

Зважаючи на викладене позов у цій частині до задоволення не підлягає.

Щодо відшкодування позивачу ОСОБА_6 , від імені та в інтересах якого діє законний представник ОСОБА_15 , якого представляє адвокат ОСОБА_7 , завданої моральної шкоди

Відповідно до положень статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна.

У силу положень частини першої статті 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Розглядаючи позовні вимоги щодо відшкодування моральної шкоди суд, ураховуючи вже ним наведе, уважає, що в судовому засіданні було достеменно доведено наявність підстав вважати, що малолітньому потерпілому ОСОБА_6 спричинено моральну шкоду. Такі висновки суду ґрунтується на тому, що він отримав тяжкі тілесні ушкодження, проходив тривале лікування. При цьому, слід урахувати, що отримання тілесних ушкоджень, супроводжується відчуттям відповідного болю та стражданнями як фізичного так і психологічного характеру, ступень яких залежіть виду ушкодження, способу завдання та його наслідків і тривалості лікування (відновлення).

У той же час суд вважає, що даний позов не підлягає до задоволення з огляду на наступне.

Цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства (частина 5 статті 128 ЦПК України).

За змістом частини 1 статті 129 КПК суд, ухвалюючи обвинувальний вирок, залежно від доведеності підстав та розміру цивільного позову задовольняє його повністю або частково чи відмовляє в ньому.

Загальними вимогами цивільного процесуального права визначено обов`язковість встановлення судом під час вирішення спору обставин, що мають значення для справи, а також оцінки всіх доказів, з яких суд виходив при вирішенні позову.

Відповідно до частини 1 та 2 статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно частини 1 статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази, позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів) (частина 5 статті 177 ЦПК).

При цьому суд зобов`язаний усебічно, повно й об`єктивно дослідити обставини справи, з`ясувати характер і розмір витрат, зумовлених злочином, установити злочинний зв`язок між діянням і шкодою, що настала, і дати у вироку належну оцінку таким обставинам.

У свою чергу представником позивача не було долучено жодного доказу на підтвердження викладених у позові обставин, зокрема доказів на підтвердження родинних відносин між потерпілим ОСОБА_6 та його законним представником ОСОБА_15 , щодо обставин перебування потерпілого на лікуванні та характеру тілесних ушкоджень та щодо заподіяної потерпілому моральної шкоди тощо.

Враховуючи дані обставини, суд вважає необхідним відмовити в задоволенні позову у частині відшкодування моральної шкоди у зв`язку з недоведеністю позовних вимог.

Мотиви ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку, та положення закону, якими керувався суд

Враховуючи ту обставину, що стосовно обвинуваченої запобіжний захід не застосовувався, а сторони провадження не заявили клопотання про застосування запобіжного заходу, суд не вбачає підстав для застосування запобіжного заходу до набрання вироком законної сили відносно обвинуваченої.

По даному кримінальному провадженню є процесуальні витрати на залучення експерта для проведення:

судової експертизи технічного стану транспортного засобу (висновок експерта № СЕ-19/117-23/1954-ІТ від 17.02.2023 в сумі 755,12 грн;

судової експертизи технічного стану транспортного засобу (висновок експерта № СЕ-19/117-23/1955-ІТ від 13.02.2023 в сумі 755,12 грн;

судової транспортно - трасологічної експертизи (висновок експерта № СЕ-19/117-23/6074-ІТ від 28.04.2023 в сумі 956,00 грн;

судової інженерно - транспортної експертизи (висновок експерта № СЕ-19/117-23/7724-ІТ від 17.05.2023 в сумі 1912,00 грн,

а всього на загальну суму 4378,24 грн.

Вказані витрати на залучення експерта відповідно до ч. 2 ст. 124 КПК України підлягають стягненню з обвинуваченої на користь держави, оскільки обвинувачена визнається винним. З огляду на те, що до кожної з вищевказаних експертиз експертною установою додані належно оформлені довідки про витрати на проведення експертиз з указанням їх складності, кількості використаних експертогодин та вартості однієї експертогодини та визначена загальна сума вартості проведення кожної з вищевказаних експертиз і кожна довідка підписана уповноваженими особами експертної установи, суд вважає дані витрати доведеними належним чином.

Питання про долю речових доказів суд вважає за необхідне вирішити відповідно до положень статті 100 КПК України.

Відповідно до ч. 4 ст. 174 КПК України суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна. Суд скасовує арешт майна, зокрема, у випадку виправдання обвинуваченого, закриття кримінального провадження судом, якщо майно не підлягає спеціальній конфіскації, непризначення судом покарання у виді конфіскації майна та/або незастосування спеціальної конфіскації, залишення цивільного позову без розгляду або відмови в цивільному позові.

Враховуючи викладене суд вважає за необхідне скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Октябрського районного суду м. Полтава від 30.12.2022 на автомобіль «CHEVROLET AVEO» реєстраційний номер НОМЕР_1 , який на підставі свідоцтва про реєстрацію ТЗ серія НОМЕР_5 належить ОСОБА_4 , автомобіль ВАЗ-2101 реєстраційний номер НОМЕР_4 , який на підставі свідоцтва про реєстрацію ТЗ серія НОМЕР_6 належить ОСОБА_17 та автомобіль «DACIA SANDERO» реєстраційний номер НОМЕР_2 , який на підставі свідоцтва про реєстрацію ТЗ серія НОМЕР_7 належить ОСОБА_10 , які передані на відповідальне зберігання до майданчика СПД №1 ВП №2 Полтавського РУП ГУНП в Полтавській області.

Керуючись статтями 7, 100, 124, 337, 368-371, 373, 374, 376, 392, 395 КПК України, суд, -

ухвалив:

Визнати ОСОБА_4 винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, та призначити їй покарання у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі без позбавлення права керувати транспортними засобами.

Відповідно до статті 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком тривалістю 2 (два) роки.

Відповідно до пунктів 1, 2 частини 1, пункту 2 частини 3 статті 76 КК Українипокласти на ОСОБА_4 обов`язки:

періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання або роботи;

не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Роз`яснити ОСОБА_4 , що іспитовий строк обчислюється з моменту проголошення вироку суду.

Запобіжний захід обвинуваченій ОСОБА_4 до набрання вироком суду законної сили не обирати.

Цивільний позов прокурора Решетилівської окружної прокуратури ОСОБА_2 в інтересах держави в особі Полтавської міської ради, Комунального підприємства «Дитяча міська клінічна лікарня Полтавської міської ради» Департаменту охорони здоров`я Полтавської міської ради до обвинуваченої ОСОБА_4 про відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого від злочину ОСОБА_6 задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь Комунального підприємства «Дитяча міська клінічна лікарня Полтавської міської ради» (, вул. Олександра Бідного, 2, м. Полтава, 36004, на р/р UA 0036766, ДКСУ м. Київ, МФО 820172) витрати на стаціонарне лікування потерпілого ОСОБА_6 в сумі 31792 (тридцять одна тисяча сімсот дев`яносто дві) гривні 70 копійок та на рахунок НСЗУ (вул. Олександра Бідного, 2, м. Полтава, р/р UA 1206316 ПРУ КБ Приватбанк, м. Полтава, МФО 305299, ) в сумі 55031 (п`ятдесят п`ять тисяч тридцять одна гривня) 88 копійок, а всього 86824 (вісімдесят шість тисяч вісімсот двадцять чотири) гривні 58 копійок.

Цивільний позов прокурора Решетилівської окружної прокуратури ОСОБА_2 в інтересах держави в особі Полтавської обласної ради, Комунального підприємства «Полтавська обласна клінічна лікарня ім. М.В. Скліфосовського Полтавської обласної ради» до обвинуваченої ОСОБА_4 про відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого від злочину ОСОБА_8 задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь Комунального підприємства «Полтавська обласна клінічна лікарня ім. М.В. Скліфосовського Полтавської обласної ради» (, вул. Шевченка, 23, м. Полтава, 36011, р/р UA 1206402 в АТ КБ «Приватбанк», , ІПН 11, Св-во ПДВ №100064861) витрати на стаціонарне лікування потерпілого ОСОБА_8 в сумі 47410 (сорок сім тисяч чотириста десять) гривень 97 копійок.

Цивільний позов ОСОБА_8 до Акціонерного товариства «Страхова компанія «КРАЇНА» та ОСОБА_4 про стягнення матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок ДТП, задовольнити частково.

Стягнути з Акціонерного товариства «Страхова компанія «КРАЇНА» на користь ОСОБА_8 5236 (п`ять тисяч двісті тридцять шість) гривень 28 копійок у якості відшкодування завданої кримінальним правопорушенням матеріальної шкоди та 261 (двісті шістдесят одну) гривню 81 копійку - в якості відшкодування моральної шкоди.

Стягнути ОСОБА_4 на користь ОСОБА_8 99738 (дев`яносто дев`ять тисяч сімсот тридцять вісім) гривень 19 копійок у якості відшкодування завданої кримінальним правопорушенням моральної шкоди.

В іншій частині позову відмовити.

Цивільний позов ОСОБА_10 до Акціонерного товариства «Страхова компанія «КРАЇНА» та ОСОБА_4 про стягнення матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок ДТП задовольнити частково.

Стягнути з відповідача Акціонерного товариства «Страхова компанія «КРАЇНА» на користь позивачки ОСОБА_10 129187 (сто двадцять дев`ять тисяч сто вісімдесят сім) гривень 20 копійок у якості відшкодування завданої кримінальним правопорушенням матеріальної шкоди.

Залишки автомобіля DACIA SANDERO, реєстраційний номер НОМЕР_2 , передати відповідачу Акціонерному товариству «Страхова компанія «КРАЇНА».

Стягнути з відповідача Акціонерного товариства «Страхова компанія «КРАЇНА» на користь позивачки ОСОБА_10 процесуальні витрати (витрати за проведення експертизи) у розмірі 12259 (дванадцять тисяч двісті п`ятдесят дев`ять) гривень 20 копійок.

В іншій частині позову відмовити.

У задоволенні позову ОСОБА_6 , від імені та в інтересах якого діє законний представник ОСОБА_15 , якого представляє адвокат ОСОБА_7 , до обвинуваченої ОСОБА_4 та Акціонерного товариства «Страхова компанія «КРАЇНА» про відшкодування завданої матеріальної та моральної шкоди відмовити.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави в рахунок відшкодування процесуальних витрат на залучення експертів за проведення судових експертиз на загальну суму 4378 (чотири тисячі триста сімдесят вісім) гривень 24 копійки.

Скасувати арешт, накладений накладений ухвалою слідчого судді Октябрського районного суду м. Полтава від 30.12.2022 на автомобіль «CHEVROLET AVEO» реєстраційний номер НОМЕР_1 , який на підставі свідоцтва про реєстрацію ТЗ серія НОМЕР_5 належить ОСОБА_4 , автомобіль ВАЗ-2101, реєстраційний номер НОМЕР_4 , який на підставі свідоцтва про реєстрацію ТЗ серія НОМЕР_6 належить ОСОБА_17 та автомобіль «DACIA SANDERO» реєстраційний номер НОМЕР_2 , який на підставі свідоцтва про реєстрацію ТЗ серія НОМЕР_7 належить ОСОБА_10 , які передані на відповідальне зберігання до майданчика СПД №1 ВП №2 Полтавського РУП ГУНП в Полтавській області.

Речові докази по кримінальному провадженню: автомобіль марки «CHEVROLET AVEO» реєстраційний номер НОМЕР_1 , який на підставі свідоцтва про реєстрацію ТЗ серія НОМЕР_5 належить ОСОБА_4 , що знаходиться на відповідальному зберіганні на майданчику СПД №1 ВП №2 Полтавського РУП ГУНП в Полтавській області, повернути власнику;

автомобіль ВАЗ-2101, реєстраційний номер НОМЕР_4 , який на підставі свідоцтва про реєстрацію ТЗ серія НОМЕР_6 належить ОСОБА_17 , що знаходиться на відповідальному зберіганні на майданчику СПД №1 ВП №2 Полтавського РУП ГУНП в Полтавській області, повернути власнику;

автомобіль «DACIA SANDERO» реєстраційний номер НОМЕР_2 , який на підставі свідоцтва про реєстрацію ТЗ серія НОМЕР_7 належить ОСОБА_10 , що знаходиться на відповідальному зберіганні на майданчику СПД №1 ВП №2 Полтавського РУП ГУНП в Полтавській області,передати в розпорядження Акціонерного товариства «Страхова компанія «КРАЇНА», в якості залишків фізично знищеного транспортного засобу.

Вирок може бути оскаржений до Полтавського апеляційного суду через Решетилівський районний суд Полтавської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.

Суддя ОСОБА_1