ДЗЕРЖИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КРИВОГО РОГУ
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
В И Р О К

іменем України

Справа № 171/1900/22

Провадження № 1-кп/210/87/24

21 березня 2024 року

Дзержинський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

секретаря судового засідання ОСОБА_2 , ОСОБА_3

за участю:

прокурора ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_5

захисника ОСОБА_6 , ОСОБА_7

потерпілого ОСОБА_8

свідків ОСОБА_9

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду матеріали кримінального провадження за яким обвинувачується:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженка м. Южно Сахалінськ, Сахалінської області, Росія, українка, громадянка України, має середню освіту, не працює, не заміжня, на утриманні неповнолітніх дітей та інших осіб не має, проживає без реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судима.

у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України,

В С Т А Н О В И В:

Судовий розгляд було розпочато за обвинуваченням ОСОБА_5 у скоєнні злочину, передбаченого ч.1 ст.15, ч.1 ст.115 КК України, однак в ході судового слідства прокурором було змінено обвинувачення на ч.1 ст.121 КК України.

При цьому, судом було встановлено наступні фактичні обставини справи (формулювання обвинувачення):

11 жовтня 2022 року, приблизно о 17 годині 45 хвилин, ОСОБА_5 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, знаходилася за місцем проживання - будинок АДРЕСА_1 , разом зі своїм співмешканцем ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який також перебував в стані алкогольного сп`яніння, де під час спілкування, між ними виникла сварка на ґрунті побутових питань.

В ході сварки ОСОБА_8 словесно ображав ОСОБА_5 та застосовував до неї фізичне насильство, що виразилося у нанесені побоїв останній, внаслідок чого у ОСОБА_5 виникла гостра неприязнь до ОСОБА_8 та намір на заподіяння йому тілесних ушкоджень.

Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_5 , 11.10.2022, приблизно о 17 годині 45 хвилин, перебуваючи в кімнаті будинку АДРЕСА_1 , діючи умисно з мотивів раптово виниклої гострої неприязні до ОСОБА_8 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки у вигляді заподіяння тілесних ушкоджень небезпечних для життя ОСОБА_8 і бажаючи їх настання та не переслідуючи при цьому мету заподіяти йому смерть, взяла зі столу кухонний ніж, тим самим підшукавши собі знаряддя злочину, та утримуючи його в правій руці нанесла ним один удар в область шиї зліва ОСОБА_8 , який знаходився в положенні стоячи обличчям до неї.

Після чого, виконавши всі дії, які вважала необхідними для доведення злочину до кінця, припинила їх.

Внаслідок умисних злочинних дій ОСОБА_5 згідно висновку судово-медичного експерта № 89 від 25.11.2022, потерпілому ОСОБА_8 спричинено тілесні ушкодження у вигляді: колото різаного поранення на лівій бічній поверхні шиї, у середній її третині з ушкодженням загальної сонної артерії та внутрішньої яремної вени, яке за своїм характером відноситься до категорії тілесних ушкоджень тяжкого ступеню тяжкості, за ознакою як такі, що небезпечні для життя.

Допитана у якості обвинуваченої ОСОБА_5 показала, що вину у скоєнні даного злочину вона визнає повністю.

Вони з потерпілим співмешкають у хаті його батька, де відбулися усі події. 11.10.2022 року вона зранку прийшла на поле, де потерпілий пас худобу, сказала, що до них в гості приїде її знайома. Вони випивали. Потім посварилися.

Близько 16 години в будинок приїхала їх знайома ОСОБА_10 , близько 17 години прийшов потерпілий. Вони разом випивали. Потерпілий ніби заснув, сидів тихо, вона зі ОСОБА_10 розмовляли.

Раптово потерпілий став безпричинно на неї кричати, ображати та бити, після чого відійшов до вікна. Вона стала прибирати на столі, і тут потерпілий раптово підійшов, став перед нею і почав її душити за шию. Від цього вона відхилилася назад, на стіл, намагалася відштовхнути його, але це не виходило. Їй під руку щось попало, вона це схопила і вдарила один раз потерпілого. Вона не знала і не бачила, що то був ніж.

Потерпілий одразу її відпустив і відійшов на крок-два назад. З шиї пішла кров. Він вибіг з хати і почав тікати через город, потім впав. Вона побігла за ним, ніж залишився у кімнаті.

Потім вона взяла мобільний телефон і викликала поліцію і швидку допомогу. Поки їхала «швидка» - тримала потерпілому затиснутою рану на шиї, їй так сказали зробити по телефону у «швидкій».

Вона не наносила удар в шию спеціально, просто намагалася його відштовхнути, бо він її душив, і вона просто хотіла це припинити. Все відбулося дуже швидко.

Він бив її періодично під час сварок в домі.

Також він бив свого батька, в домі якого вони проживають.

Зараз, після звільнення з-під варти, вже тривалий час вони продовжують жити разом. Алкогольні напої вживати перестали, живуть дружно.

В судовому засіданні потерпілий ОСОБА_11 показав, що обвинувачена його співмешканка.

Події він не пам`ятає, бо вони сильно напилися в той день. Пам`ятає, що обвинувачена вдарила його один раз ножем.

Вони тоді були втрьох, до них приїхала в гості знайома.

Вони сиділи в залі на дивані, випивали. Він був винен їй гроші, але не віддав. Він вдарив її один раз. Як і чим вона його вдарила, де взяла ніж він не пам`ятає.

Пам`ятає, що вибіг на город, з шиї йшла кров.

Претензій до обвинуваченої не має. Продовжують проживати разом. Конфліктів не мають. Просить ніяк обвинувачену не карати.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_9 показав, що він є батьком потерпілого. Потерпілий і обвинувачена проживають разом з ним у його будинку.

Обвинувачену знає тільки з найкращого боку. Чудова хазяйка, добре веде господарство, доглядає за ним, допомагає, тощо.

Його син її часто «ображав».

В той день до них приїхала в гості їх знайома-інвалід. Усі сиділи і випивали. Він випив з ними і пішов спати до себе в кімнату.

Коли його покликали вже після подій, він побачив кров у кімнаті, розбитий сервант, тощо.

Особисто він нічого не бачив, але чув шум сварки і що його син її бив, чув, як вона закричала, питала: «За що»?

З-за чого це відбувалося не знає.

Син її бив і раніше, у них були сварки щомісяця.

Водночас, допитати в судовому засіданні свідка ОСОБА_12 , яка була присутня під час вказаних подій в будинку ОСОБА_9 та була безпосереднім очевидцем скоєння злочину, не видалося можливим, оскільки остання на даний час померла (т.2, а.с.121).

На підставі викладеного, за клопотанням прокурора та з урахуванням позиції учасників процесу, жоден з яких проти задоволення клопотання не заперечував, судом було оголошено в судовому засіданні свідчення ОСОБА_12 , надані нею слідчому в ході допиту у якості свідка на досудовому розслідуванні.

При цьому, враховуючи, що, фактично, надані нею свідчення, викладені у протоколі допиту (т.1, а.с.79-81), повністю збігаються зі свідченнями обвинуваченої, потерпілого та свідка ОСОБА_9 , суд у даній виключній ситуації вважає за можливе визнати їх, як належний та допустимий доказ та прийняти до уваги при винесенні даного вироку.

Крім того, приймаючи рішення щодо вини чи невинуватості обвинуваченої у скоєнні даного злочину згідно пред`явленого обвинувачення, суд оцінює у їх сукупності свідчення обвинуваченої, потерпілого, свідків у справі (та досліджені судом у судовому засіданні в обсязі, визначеному судом за клопотанням сторін, документи, докази та матеріали, що (за оцінкою суду) мають відношення для встановлення вини чи невинуватості обвинувачених у даних епізодах обвинувачення, та доходить до висновку, що вина обвинуваченої у скоєнні інкримінованого їй злочину, передбаченого ч.1 ст.121 КК України доводиться, зокрема:

Протоколом огляду місця події; фототаблиця (а.с.8-16);

Постановою про визнання речових доказів, квитанція (17-18);

Висновком медичного огляду (а.с.23);

Протоколом затримання особи (а.с.24-30);

Протоколом огляду речей (а.с.31 -33);

Постановою про визнання речових доказів, квитанція (а.с.34-35);

Постановою про відібрання біологічних зразків (а.с.-36);

Протоколом отримання зразків (а.с.38-39);

Висновком експерта (а.с. 64-65);

Протоколом тимчасового доступу (а.с,91-93).

На підставі викладеного, враховуючи усі досліджені докази, свідчення свідків, потерпілих та обвинуваченої, суд доходить до висновку, що усі вищенаведені докази у їх сукупності повністю доводять вину ОСОБА_5 у скоєнні інкримінованого їй злочину, передбаченого ч.1 ст.121 КК України.

При цьому суд зазначає, що обвинувачена, фактично, з самого початку повністю визнавала фактичний механізм вчинення неї даного діяння, давала такі самі покази з самого початку досудового розслідування та в судовому засіданні і не визнавала вину за ч.1 ст.15 та ч.1 ст.115 КК України згідно первинного обвинувачення виключно з-за його кваліфікації за ст.115 КК України, а не ст.121 КК України, оскільки ніякого умислу на вбивство потерпілого у неї не було.

Суд приймає до уваги також той факт, що, як встановлено в ході розгляду справи, обвинувачена самостійно викликала потерпілому «швидку допомогу» і до її приїзду активно надавала потерпілому першу домедичну допомогу шляхом притискання рани на шиї для зменшення кровотечі, тобто добровільно, тривалий час, безпосередньо після нанесення удару, вживала заходи для збереження життя потерпілого, що, на переконання суду, явно свідчить про відсутність у неї під час зазначених подій умислу на позбавлення його життя, тобто умисного вбивства.

Суд окремо зазначає, що не спростовує своїми висновками положення ч.3 ст.63 Конституції України та ч.4 ст.17 КПК України, оскільки доходить до висновку, що оцінка усіх наявних у справі доказів у їх сукупності дозволяє уникнути сумнівів у вині обвинуваченого та будь-яких припущень щодо цього, оскільки сукупність наведених вище доказів є, на переконання суду, достатньою та повною для об`єктивного доведення причетності обвинуваченого до скоєння інкримінованих злочинів та вини обвинуваченого у їхскоєнні.

Таким чином, на переконання суду, та у відповідності до вимог ч.2 ст.17 КПК України, вина обвинуваченого у вчиненні даних злочинів доведена поза розумним сумнівом, оскільки за таких обставин та такої сукупності доказів у поінформованого розсудливого стороннього спостерігача не виникне розумних сумнівів у доведеності вини обвинуваченого у скоєнні даних злочинів, що, власне, і складає суть принципу доведення «поза розумними сумнівами».

Отже, суд вважає, що вина обвинуваченої у скоєні даного кримінального правопорушення доведена у повному обсязі, а її дії вірно кваліфіковані за ч.1 ст.121 КК України за ознаками «умисне тяжке тілесне ушкодження, тобто умисне тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння».

Призначаючи покарання обвинуваченій суд, згідно ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості скоєного злочину, особу обвинуваченої та обставини, що пом`якшують чи обтяжують покарання.

ОСОБА_5 раніше не судима, не перебуває на обліку лікарів нарколога та психіатра, за місцем проживання характеризується позитивно (т.1 а.с.40-47, т.2 а.с.129-130).

Обставин, що обтяжують чи пом`якшують покарання, не встановлено.

При цьому, оцінюючи характеристику особи та суспільної небезпеки обвинуваченої для призначення йому покарання, суд приймає до уваги той факт, що обвинувачена позитивно характеризується особами, з якими проживає, у тому числі самим потерпілим, який взагалі просить ніяк її не карати, продовжує проживати з ним за тією ж адресою, змінила разом з потерпілим спосіб життя, перестали зловживати спиртними напоями, тощо.

Вказане, на переконання суду, свідчить про низький рівень суспільної небезпеки обвинуваченої, і, отже, про можливість призначення їй покарання у розмірі, наближеному до мінімального покарання.

Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне з урахуванням обставин справи та осіб обвинуваченого призначити йому покарання у вигляді позбавлення волі.

Разом з тим, враховуючи обставини скоєння та тяжкість даного злочину, особу та поведінку обвинуваченої, яка повністю визнала себе винною, розкаялася, суд вважає можливим призначити покарання з випробуванням відповідно до ст.75 КК України, оскільки доходить до висновку про можливість виправлення засудженої без відбування покарання.

Обов`язки, покладені на обвинувачену впродовж іспитового строку, суд визначає згідно ст.76 КК України.

Питання про речові докази вирішується судом згідно вимог ч.9 ст.100 КПК України, а саме:

-змиви рідини з поверхні столу, з ґрунту, з долоней ОСОБА_5 , кухонний ніж (передано на зберігання до камери схову ВП №8 КРУП ГУНП т.1, а.с.18) знищити;

-штани, кофту, светр, кросівки ( передано на зберігання до камери схову ВП №8 КРУП ГУНП, т.1, а.с.35) знищити;

-зразки крові ( передано на зберігання до камери схову ВП №8 КРУП ГУНП, т.1, а.с.120) знищити.

Відповідно до п.1 ч.4 ст.374 КПК України суд вважає за необхідне обраний у відношенні обвинуваченої ОСОБА_5 запобіжний захід домашній арешт залишити без змін до набрання вироком законної сили, продовживши дію вказаного запобіжного заходу до набрання вироком законної сили, або ж до спливу гранично встановленого строку дії такого запобіжного заходу 60 днів від дати винесення вироку, тобто до 20.05.2024 року при відсутності інших судових рішень з даного приводу.

Документально підтверджені витрати на залучення експерта у справі відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.369-371, 373-374 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

Визнати ОСОБА_5 винною у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України та призначити їй покарання у вигляді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

На підставі ст.75 КК України звільнити засуджену від відбування призначеного покарання у вигляді позбавлення волі з іспитовим строком у 3 (три) роки, якщо вона протягом вказаного іспитового с троку не вчинить нового злочину і виконає покладені на неї обов`язки.

Згідно п.п.1,2 ч.1 ст.76 КК України, п.2 ч.3 ст.76 КК України, покласти на засуджену обов`язки повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; періодично з`являтися в уповноважений орган з питань пробації для реєстрації, не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Речові докази:

- змиви рідини з поверхні столу, з ґрунту, з долоней ОСОБА_5 , кухонний ніж ( передано на зберігання до камери схову ВП №8 КРУП ГУНП, т.1, а.с.18) знищити;

- штани, кофту, светр, кросівки ( передано на зберігання до камери схову ВП №8 КРУП ГУНП, т.1, а.с.35) знищити;

- зразки крові (передано на зберігання до камери схову ВП №8 КРУП ГУНП, т.1, а.с.120) знищити.

Обраний у відношенні обвинуваченої ОСОБА_5 запобіжний захід домашній арешт залишити без змін до набрання вироком законної сили, продовживши дію вказаного запобіжного заходу до набрання вироком законної сили, або ж до спливу гранично встановленого строку дії такого запобіжного заходу 60 днів від дати винесення вироку, тобто до 20.05.2024 року при відсутності інших судових рішень з даного приводу.

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду через Дзержинський районний суд м. Кривого Рогу впродовж 30 днів з дня його проголошення.

Суддя: ОСОБА_1