Справа № 581/458/24
Провадження № 1-кп/581/38/24
У Х В А Л А

про відмову у задовленні клопотання

03 червня 2024 року с-ще Липова Долина

Липоводолинський районний суд Сумської області в складі: головуючого судді ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , у присутності сторін кримінального провадження: прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , потерпілої ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в селищі Липова Долина кримінальне провадження №0000067 від 14 квітня 2024 року, відносно

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уроженця с. Капустинці Липоводолинського району Сумської області, українця, громадянина України, із зареєстрованим місцем проживання в АДРЕСА_1 , із професійно-технічною освітою, одруженого, військовослужбовця Збройних Сил України, інвалідності не маючого, не перебуваючого на «Д» обліку у лікарів нарколога та психіатра, маючого на утриманні двох неповнолітніх дітей, ідентифікаційний номер платника податків НОМЕР_1 , раніше не судимого,

по обвинуваченню у вчиненні кримінального правопорушення (проступку), передбаченого ч.1 ст.125 КК України

В С Т А Н О В И В:

Прокурор обвинувачує ОСОБА_4 у вчиненні протиправних дій, які виразилися в умисному нанесенні потерпілій ОСОБА_5 одного удару дерев`яною палицею, яку тримав у лівій руці, в ділянку правого передпліччя, а також завдання послідуючих двох ударів передньою частиною стопи правої ноги в ділянку нижньої частини живота потепірлої 13 квітня 2024 року близько 14 год. 00 хв під час перебування за місцем свого мешкання в АДРЕСА_1 , що призвело до завдання легких тілесних ушкоджень, які не спричинили короткочасний розлад здоров`я, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України (умисне легке тілесне ушкодження).

До початку підготовчого провадження потерпіла ОСОБА_5 подала письмове клопотання про закриття провадження у справі відносно ОСОБА_4 за ч.1 ст.125 КК України у зв`язку з її відмовою від обвинувачення у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення, яке особисто підтримала у судовому засіданні. Підтвердила, що наслідки відмови від обвинувачення їй є зрозумілі, вона жодних претензій до обвинуваченого не має, вона з обвинуваченим на даний час відновили сімейні відносини.

Обвинувачений ОСОБА_4 підтримав клопотання потерпілої і також просив закрити кримінальне провадження відносно нього.

Прокурор ОСОБА_3 не заперечував проти закриття кримінального провадження у зв`язку з відмовою потерпілого від обвинувачення, оскільки така відмова є виключним правом потерпілого у кримінальній справі приватного обвинувачення.

Суд, вислухавши думку учасників процесу, приходить до висновку, що кримінальне провадження підлягає закриттю, виходячи із такого.

Відповідно до ч.4 ст.26 КПК України кримінальне провадження у формі приватного обвинувачення розпочинається лише на підставі заяви потерпілого. Відмова потерпілого від обвинувачення є безумовною підставою для закриття кримінального провадження у формі приватного обвинувачення.

Згідно з ч.1 ст.477 КПК України кримінальним провадженням у формі приватного обвинувачення є провадження, яке може бути розпочате слідчим, прокурором лише на підставі заяви потерпілого щодо кримінальних правопорушень, передбачених, зокрема, ч.1 ст.125 КК України.

За приписом п.7 ч.1 ст.284 КПК України кримінальне провадження закривається в разі, якщо потерпілий відмовився від обвинувачення у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення, крім кримінального провадження щодо кримінального правопорушення, пов`язаного з домашнім насильством.

Якщо обставини, передбачені п.7 частини першої цієї статті виявляються під час судового чи підготовчого провадження, суд постановляє ухвалу про закриття кримінального провадження на відповідній стадії в суді.

Згідно зі ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» ( далі Закон N 2229-VIII) під домашнім насильством розуміється діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь. Відповідно до п.17 ст.1 вищезазначеного закону фізичне насильство - форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру.

Водночас у п. "b" ст.3 Конвенція Ради Європи про запобігання насильству стосовно жінок і домашньому насильству та боротьбу з цими явищами (далі - Стамбульська конвенція) визначає домашнє насильство як всі акти фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, які відбуваються в лоні сім`ї чи в межах місця проживання або між колишніми чи теперішніми подружжями або партнерами, незалежно від того, чи проживає правопорушник у тому самому місці, що й жертва, чи ні або незалежно від того, чи проживав правопорушник у тому самому місці, що й жертва, чи ні. Як наголошується у Стамбульській конвенції (ст.2), її положення застосовуються до всіх форм насильства щодо жінок, у тому числі до домашнього насильства, яке зачіпає жінок непропорційно.

Формулювання поняття "злочин, пов`язаний із домашнім насильством" є ширшим за поняття "домашнє насильство" у нормі ст. 126-1 КК і може полягати не лише у вчиненні цього злочину, а й в інших суспільно небезпечних діяннях, які мають ознаки домашнього насильства. Тому поняття "злочин, пов`язаний із домашнім насильством" не є відсилочним, у розумінні законодавця має комплексний характер й регламентується у різних сферах суспільних відносин. Тому при встановленні змісту згаданого поняття слід виходити з конкретних фактичних обставин справи, а не тільки з кваліфікації дій винуватця.

У контексті зазначеного "злочином, пов`язаним із домашнім насильством" слід вважати будь-яке кримінальне правопорушення, обставини вчинення якого містять хоча б один із елементів, перелічених у ст.1 Закону N 2229-VIII, незалежно від того, чи вказано їх у відповідній статті (частині статті) КК як ознаки основного або кваліфікованого складу злочину.

За змістом сформульованого прокурором обвинувачення, викладеного в обвинувальному акті, обвинувачений ОСОБА_4 спричинив легкі тілесні ушкодження своїй дружині, завдавши їй три удари по тілу потерпілої, під час перебування за їх у спільному місці проживання однією сім`єю в АДРЕСА_1 , на міжособистому ґрунті.

Таким чином, аналізуючи комплексний характер домашнього насильства та виходячи з тлумачення закону, до злочину, пов`язаного з домашнім насильством, на який поширюється заборона у п.7 ч.1 ст.284 КПК, слід відносити не тільки злочин, передбачений ст. 126-1 КК, та злочин, що містить кваліфікуючу ознаку "вчинення злочину щодо подружжя чи колишнього подружжя або іншої особи, з якою винний перебуває (перебував) у сімейних або близьких відносинах", але й кримінальне правопорушення з ознаками діяння (дії або бездіяльність), поняття якого визначено у ст.1 Закону N 2229-VIII.

У даному кримінальному провадженні обвинуваченому пред`явлено обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення, який пов`язувалося із завданням легких тілесних ушкоджень потерпілій, як дружині обвинуваченого, під час виникнення між ними сварки на міжособистому ґрунті, тобто пов`язувалося із фізичним насильством по відношенні до потерпілої, як дружини обвинуваченого.

Із урахуванням наведених вище процесуальних обмежень та уточнень норм законодавства, кримінальне провадження у даній справі не може бути закрито у зв`язку з відмовою потерпілої від обвинувачення у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.

Аналогічні висновки у даній справі сформульовані у постанові Об`єднаної Палати Касаційного кримінального суду при Верховному Суді від 12 лютого 2020 року у справі № 453/225/19, у постанові Касаційного кримінального Суду від 19 березня 2020 року справі № 675/813/19.

Керуючись ч.4 ст.26, ч.4 ст.56, п.7 ч.1 ст.284, ст. 314, ст. 372 КПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Відмовити у задоволенні клопотання потерпілої ОСОБА_5 про закриття кримінального провадження № 0000067, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 14 квітня 2024 року, по обвинуваченню ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні ним кримінального правопорушення (проступку), передбаченого ч.1 ст.125 КК України, у зв`язку з відмовою від обвинувачення у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.

Ухвала суду в апеляційному порядку не підлягає.

Суддя ОСОБА_1