ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Мерефа Харківського району Харківської області, громадянина України, із повною середньою освітою, розлученого, маючого на утриманні неповнолітню дитину, не працюючого, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого: 1) 17.03.2023 Харківським районним судом Харківської області за ч.2 ст. 309 КК України до 2 років позбавлення волі із звільненням від відбування покарання з іспитовим строком на 2 роки; 2) 11.07.2023 Харківським апеляційним судом за ч.1 ст. 309, ч.4 ст.70 КК України до 2 років позбавлення волі із звільненням від відбування покарання з іспитовим строком на 2 роки
- у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.309 КК України,
08.08.2022 близько 08 год. 20 хв. ОСОБА_4 з м. Мерефа Харківського району Харківської області на електропотязі сполученням «Лозова-Харків» прибув до залізничного вокзалу « ІНФОРМАЦІЯ_2 », розташованого за адресою: майдан Привокзальний, 2-М, м. Харків, звідки пішки попрямував у напрямку станції «Холодна гора» КП «Харківський метрополітен», де неподалік клумби побачив згорток, обмотаний синьою липкою стрічкою, в якому знаходився прозорий полімерний пакунок на застібці з речовиною білого кольору. Перевіривши згорток та переконавшись, що речовина є психотропною, ОСОБА_4 поклав його до своєї сумки та направився до входу вказаної станції метро, тим самим незаконно придбав та почав зберігати психотропну речовину без мети збуту у великих розмірах.
Того ж дня близько 11 год. 50 хв. знаходячись на станції «Холодна гора» КП «Харківський метрополітен», розташованій по вул. Полтавський шлях, 148-М у м. Харкові, ОСОБА_4 був зупинений працівником поліції та в подальшому у ході огляду місця події у нього було виявлено та вилучено один згорток, обмотаний синьою липкою стрічкою, в якому знаходився один прозорий полімерний пакунок на застібці, з кристалоподібною речовиною білого кольору всередині, яка згідно з висновком експерта є психотропною речовиною PVP, масою в перерахунку на масу речовини 6,3861 грам.
Таким чином ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.309 КК України.
В судовому засіданні ОСОБА_4 свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення визнав повністю та показав, що біля станції метро у м. Харкові поблизу клумби знайшов згорток, зрозумів, що це психотропна речовина і поклав його до своєї сумки. Цього ж дня, коли його зупинили працівники поліції, він видав психотропну речовину.
Обвинувачений ОСОБА_4 не оспорював фактичних обставин та доказів по справі, об`єм вилученої психотропної речовини не заперечував, у вчиненому розкаявся.
Відповідно до ч.3 ст.349 КПК України, враховуючи повне визнання вини обвинуваченим ОСОБА_4 , думку прокурора, обвинуваченого, який пояснив, що бажає закінчити судовий розгляд без дослідження доказів, що маються в матеріалах справи в частині підтвердження фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються, судом визнано недоцільним дослідження вказаних доказів.
З урахуванням викладеного та наданих в суді обвинуваченим показань, суд вважає доведеною вину ОСОБА_4 у вчиненні умисного кримінального правопорушення. Його дії суд кваліфікує за ч.2 ст.309 КК України, оскільки він незаконно придбав та зберігав психотропну речовину без мети збуту у великих розмірах.
Призначаючи обвинуваченому покарання, суд, відповідно до загальних засад призначення покарання, визначених ст.65 КК України, враховує характер і ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, яке відносяться до нетяжких злочинів, всі обставини у справі в їх сукупності, а також особу обвинуваченого, його вік і стан здоров`я, обставини, які обтяжують та пом`якшують покарання.
Разом із цим, суд зазначає, що згідно з ч.2 ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, тому особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень.
Обвинувачений ОСОБА_4 раніше притягувався до кримінальної відповідальності, покарання за вироком від 05.07.2021 за ч.2 ст. 125 КК України у виді 150 годин громадських робіт відбув 14.12.2021, офіційно не працевлаштований, розлучений, має постійне місце проживання, неповнолітню доньку ОСОБА_5 , 2014 року народження, під спостереженням лікарів нарколога та психіатра не перебуває, за медичною допомогою не звертався, офіційно не працевлаштований, займається підробітками на будівництві.
Згідно із складеною у відношенні обвинуваченого досудовою доповіддю, останньому визначено високий ризик вчинення повторного кримінального правопорушення та високий рівень ризику небезпеки для суспільства, встановлено, що ОСОБА_4 є розлученим, має неповнолітню доньку, працює неофіційно на будівництві, за місцем мешкання скарг на нього не надходило, алкогольними напоями не зловживає, восени 2023 року пройшов курс реабілітації від наркотичної залежності. В разі прийняття рішення про звільнення від відбування покарання з випробування органом пробації пропонується покладення обов`язків, передбачених ч.1, ч.3 ст. 76 КК України.
Обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченого, суд враховує щире каяття. Інших обставин, які пом`якшують чи обтяжують покарання судом не встановлено.
Виходячи із загальних засад призначення покарання, враховуючи наведені вище характеризуючи дані обвинуваченого, суд вважає, що для його виправлення та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень необхідним і достатнім є покарання в межах санкції ч.2 ст.309 КК України у виді позбавлення волі.
Підстав для застосування положень статей 69, 69-1 КК України суд не знаходить.
Тільки таке покарання, з урахуванням конкретних обставин вчинення кримінального правопорушення, принципу індивідуалізації покарання є необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого і попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень та відповідатиме його меті, засадам гуманності і справедливості.
На підставі ч.4 ст.70 КК України при призначенні остаточного покарання суд вважає необхідним врахувати покарання, призначене ОСОБА_4 за вироком Харківського апеляційного суду від 11.07.2023 за ч.1 ст.309, ч. 4 ст. 70 КК України у виді 2 років позбавлення волі з випробуванням на 2 роки.
Вирішуючи питання щодо можливості звільнення обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням, враховуючи наведені вище обставини, які характеризують особу обвинуваченого, ступінь тяжкості кримінального правопорушення, яке відноситься до нетяжких злочинів, та обставини його вчинення, відсутність тяжких наслідків і ставлення обвинуваченого до вчиненого, беручи до уваги складену у відношенні обвинуваченого досудову доповідь, метою якої є надання суду формалізованої інформації щодо особи, беручи до уваги позицію прокурора, який вважав можливим призначити обвинуваченому покарання з випробуванням, суд вважає, що виправлення обвинуваченого можливе без реального відбуття покарання, тому знаходить можливим звільнити його від призначеного покарання з випробуванням в порядку, визначеному ст.ст.75,76 КК України.
Процесуальні витрати у справі підлягають стягненню з обвинуваченого на користь держави в порядку ст.124 КПК України.
Питання про речові докази вирішено судом у відповідності до вимог ст.100 КПК України.
Цивільний позов у справі не пред`являвся, захід забезпечення кримінального провадження у виді арешту майна підлягає скасуванню.
На підставі викладеного, керуючись положеннями ст.ст.373, 374 КПК України, суд,
Визнати Кейту ОСОБА_6 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.309 КК України та призначити йому покарання у виді 02 (двох) років 06 (шести) місяців позбавлення волі.
На підставі ч.4 ст.70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання, що призначене за вироком Харківського апеляційного суду від 11.07.2023 у виді 02 років позбавлення волі, більш суворим призначеним за цим вироком, остаточно визначити ОСОБА_4 покарання у виді 02 (двох) років 06 (шести) місяців позбавлення волі.
На підставі ст.ст.75,76 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання у виді позбавлення волі, якщо він протягом випробування строком 02 роки 06 місяців не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього такі обов`язки: повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання та роботи; періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації; виконувати заходи, передбачені пробаційною програмою «Попередження вживання психоактивних речовин».
Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експертів в розмірі 1510,24 грн.
Скасувати арешт на майно, накладений за ухвалою слідчого судді Ленінського районного суду м. Полтави від 12.08.2022.
Речові докази у справі: психотропну речовину PVP, масою 6,3861 г, яка передана на зберігання до кімнати зберігання речових доказів ВП в метрополітені ГУНП в Харківській області знищити.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржений до Полтавського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення через Ленінський районний суд м. Полтави.

Вирок суду не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень ч.3 ст.349 КПК України.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя

Ленінського районного суду м. Полтави ОСОБА_1