ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 531/9/24 Номер провадження 11-сс/814/130/24Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 лютого 2024 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду у складі:

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з секретарем судового засідання ОСОБА_5 ,

з участю:

власника майна ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у кримінальному провадженні за №0000014 від 03.01.2024 за апеляційною скаргою власника майна ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Карлівського районного суду Полтавської області від 05 січня 2024 року,-

ВСТАНОВИЛА :

Оскаржуваною ухвалою задоволено клопотання заступника керівника Решетилівської окружної прокуратури ОСОБА_7 по кримінальному провадженню, внесеному в ЄРДР за №0000014 03.01.2024 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.246 КК України, та накладено арешт на тимчасово вилучене майно, а саме причеп червоного кольору, д.н.з. НОМЕР_1 , 2019 року випуску, власником якого є ОСОБА_6 з позбавленням права відчуження, розпоряджання, використання та проведення будь-яких робіт, що можуть змінити зовнішній вигляд вилучених речей.

Причеп червоного кольору, д.н.з. НОМЕР_1 , 2019 року випуску, власником якого ОСОБА_6 ухвалено зберігати на території ВП №3 Полтавського РУП ГУНП в Полтавській області за адресою: вул. Симоненка, 1, м. Карлівка Полтавського району Полтавської області до вирішення питання про долю речових доказів у порядку ст. 100 КК України та до скасування арешту майна у встановленому КПК України порядку.

За матеріалами клопотання, в провадженні СВ ВП №3 Полтавського районного управління поліції ГУНП в Полтавській області здійснюється досудове розслідування в кримінальному провадженню внесеного до ЄРДР за №0000014 від 03.01.2024 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 246 КК України щодо незаконної порубки деревини породи Ясен та Берест у кількості 7 пнів.

Слідчий суддя дійшов висновку про задоволення клопотання прокурора, оскільки зазначене майно може зберігати на собі сліди, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження. На думку слідчого судді, доведено існування ризику можливого приховування, пошкодження, псування, втрати або знищення речових доказів.

В поданій апеляційній скарзі ОСОБА_6 просить скасувати ухвалу слідчого судді, ухвалити нову, якою причеп червоного кольору д.н.з. НОМЕР_1 , 2019 року випуску виключити з переліку майна, яке підлягає арешту та повернути їй як власнику.

Свою апеляційну скаргу мотивує тим, що клопотання слідчого не містить конкретних обставин кримінального правопорушення, за яким здійснюється досудове розслідування, а тому слідчий суддя позбавлений можливості надавати оцінку накладенню арешту на причеп. Слідчим не обґрунтовано доцільність накладення арешту на причеп.

Слідчим суддею безпідставно не враховано наслідки арешту на причеп, не проаналізовано клопотання щодо обґрунтованості та співрозмірності накладеного арешту на майно втручанню у приватну власність.

Одночасно в апеляційній скарзі ставиться питання про поновлення строку на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді, апелянт посилається на отримання ухвали лише 16 січня 2024 року, та вона не була обізнана з мотивами відповідної ухвали, а 17 січня 2024 року у зв`язку з юридичною необізнаністю звернулася до Полтавського місцевого центру з надання безоплатної правової допомоги з метою призначення захисника для складання апеляційної скарги.

Відповідно до ч. 3 ст. 395 КПК України, якщо ухвала суду або слідчого судді була постановлена без виклику особи, яка її оскаржує, то строк на апеляційне оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Колегія суддів вважає, що строк на апеляційне оскарження даної ухвали слідчого судді підлягає поновленню, оскільки він пропущений з поважних причин, так як ОСОБА_6 не була присутня при розгляді справи в суді першої інстанції, оскаржувану ухвалу слідчого судді, як про це вказується в апеляційній скарзі, вчасно не отримала, лише 17 січня 2024 року звернулася до Полтавського місцевого центру з надання безоплатної правової допомоги у зв`язку з юридичною необізнаністю з метою призначення захисника для складання апеляційної скарги, що позбавило її можливості оскаржити відповідне судове рішення у строк, визначений ст. 395 КПК України.

Прокурор до початку судового розгляду надав на адресу Полтавського апеляційного суду заяву про проведення апеляційного розгляду справи без його участі, проти задоволення апеляційної скарги заперечував.

Заслухавши суддю доповідача, власника майна ОСОБА_6 , яка підтримала подану апеляційну скаргу, перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали провадження, колегія суддів дійшла такого висновку.

Розглядаючи клопотання про накладення арешту на майно, в порядку статей 170-173 КПК України, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для арешту майна або відмови у задоволенні клопотання про арешт майна.

З матеріалів провадження вбачається, що СВ ВП №3 Полтавського РУП ГУНП в Полтавській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0000014 03.01.2024 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.246 КК.

З наданих матеріалів провадження слідує, що 03.01.2024 до ЧЧ ВП №3 Полтавського РУП ГУНП в Полтавській області надійшло повідомлення про те, що 03.01.2024 у лісосмузі, розташованій між населеними пунктами Коржиха та Ланна Полтавського району Полтавської області невідома особа здійснила незаконну порубку деревини породи Ясен та Берест у кількості 7 пнів.

У ході виїзду на місце події встановлено, що 03.01.2024 року близько 13:02 год ОСОБА_8 приїхав на власному автомобілі марки ВАЗ 21070, червоного кольору д.н.з. НОМЕР_2 , із причепом червоного кольору, д.н.з. НОМЕР_1 , до полезахисної лісосмуги що знаходиться поряд с/г поля між населеним пунктами Коржиха та Ланна Полтавською району Полтавської області (координати 49,35784 Пн, 35,28566), де за допомогою заздалегідь підготовленої бензопили марки «Минск» червоного кольору, здійснив порубку семи дерев породи Ясен та Берест.

В ході огляду місця події вилучено автомобіль марки ВАЗ 21070 червоного кольору, д.н.з. НОМЕР_2 , 2005 рою випуску із причепом червоного кольору, д.н.з. НОМЕР_1 та попиляні колоди дерев породи Ясен та Берест близько 0,5 м3, бензопила марки «Минск» червоного кольору із шиною марки «DNEPRO».

Постановою начальника СВ ВП №3 Полтавського РУП ГУНП в Полтавській області від 03 січня 2024 року автомобіль марки ВАЗ 21070 червоного кольору, д.н.з. НОМЕР_2 , 2005 року випуску із причепом червоного кольору д.н.з. НОМЕР_1 та попиляні колоди дерев породи Ясен та Берест та бензопила марки «Минск» червоного кольору із шиною марки «DNEPRO» визнані речовими доказами.

Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

Згідно ч. 2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Задовольняючи клопотання слідчий суддя вказав, що дані, викладені у матеріалах кримінального провадження дають підстави для висновку про те, що з метою збереження речового доказу в рамках зазначених матеріалів досудового розслідування вказане майно підлягає арешту, з чим погоджується і колегія суддів апеляційного суду.

Як вбачається зі змісту ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Відповідно до вимог ст.ст. 214, 223 КПК України після внесення повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань, слідчий або прокурор розпочинають досудове розслідування, виконують слідчі (розшукові) дії спрямовані на отримання (збирання) доказів.

З матеріалів вбачається, що є достатні підстави вважати, що майно, вказане в клопотанні відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України.

Окрім того, арешт майна є заходом забезпечення кримінального провадження.

Згідно зі ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати, окрім іншого, правову підставу для арешту майна та можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні у разі арешту майна з підстав, передбачених п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України.

При розгляді клопотання про арешт майна, слідчим суддею дотримані вимоги ч. ч. 2, 4 ст. 173 КПК України та ст. 172 КПК України.

Задовольнивши клопотання з посиланням на зміст ст. 170 КПК України слідчий суддя врахував, що в ньому йдеться не про арешт майна підозрюваного, а арешт майна, згідно ч. 2 ст. 170 КПК України, який допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

Відповідно до порядку, передбаченого ст. 174 КПК України арешт майна може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Крім того, колегія суддів звертає увагу, що в даному випадку арешт майна викликаний необхідністю проведення слідчих (розшукових) дій відносно вказаного майна, забезпечення його збереження на час досудового слідства та судового провадження у даному кримінальному провадженні.

При цьому, посилання адвоката на відсутність у клопотанні прокурора конкретних обставин кримінального правопорушення, за яким здійснюється досудове розслідування, колегія суддів вважає необґрунтованими, та таким, що не узгоджуються з дійсним змістом такого клопотання.

Твердження апелянта про те, що слідчим суддею не обґрунтовано доцільність накладення арешту на причеп колегія суддів не бере до уваги, оскільки ч.1 ст. 246 КК України передбачає відповідальність, окрім незаконної порубки, ще й за перевезення, зберігання, збут незаконно зрубаних дерев або чагарників, що заподіяли істотну шкоду.

Разом з тим, колегія суддів приходить до переконання, що вирішуючи питання про забезпечення зберігання арештованого майна прокурором, слідчий суддя належним чином не врахував співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Відповідно до ч. 4 ст. 173 КПК України у разі задоволення клопотання, застосовується найменш обтяжливий спосіб арешту майна, який не призведе до зупинення або надмірно обмеження правомірної підприємницької діяльності особи, або інших наслідків, які суттєво позначаються на інтересах інших осіб.

Враховуючи наведене, колегія суддів дійшла висновку, що причеп червоного кольору, д.н.з. НОМЕР_1 , 2019 року випуску, власником якого є ОСОБА_6 необхідно до вирішення справи по суті, передати на зберігання його власнику ОСОБА_6 , тобто обрати найменш обтяжливий спосіб арешту майна, із забороню останній розпоряджатись ним.

Таким чином, колегія суддів при апеляційному розгляді вважає, що апеляційна скарга власника майна ОСОБА_6 підлягає частковому задоволенню, ухвалу слідчого судді в частині задоволення клопотання прокурора про арешт причепу червоного кольору, д.н.з. НОМЕР_1 , 2019 року випуску, власником якого є ОСОБА_6 необхідно скасувати з постановленням нової ухвали.

На підставі викладеного та керуючись ст. 404, 407, 422 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА :

Поновити ОСОБА_6 строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді Карлівського районного суду Полтавської області від 05 січня 2024 року.

Апеляційну скаргу власника майна ОСОБА_6 задовольнити частково.

Ухвалу слідчого судді Карлівського районного суду Полтавської області від 05 січня 2024 року скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою клопотання заступника керівника Решетилівської окружної прокуратури ОСОБА_7 про накладення арешту задовольнити частково.

Накласти арешт на тимчасове вилучене майно, а саме: на причеп червоного кольору, д.н.з. НОМЕР_1 , 2019 року випуску, який належить власнику - ОСОБА_6 з позбавленням права відчуження, розпоряджання та проведення будь-яких робіт, що можуть змінити зовнішній вигляд вилучених речей.

Причеп червоного кольору, д.н.з. НОМЕР_1 , 2019 року випуску, передати на зберігання власнику ОСОБА_6 .

Ухвала оскарженню не підлягає.

СУДДІ :

Головуючий ОСОБА_2

Судді ОСОБА_3

ОСОБА_4