справа № 462/589/20
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 лютого 2024 року Залізничний районний суд м. Львова у складі:

головуючого - судді - ОСОБА_1

з участю секретаря - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Львові кримінальне провадження № 0003339 від 29.10.2019 про обвинувачення

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Горішнє Миколаївського району Львівської області, українця, громадянина України, одруженого, має на утриманні двоє неповнолітніх дітей: ОСОБА_4 , 2009 р.н. і ОСОБА_5 , 2011 р.н., працює водієм автотранспортного засобу АТП №1, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,-

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 366 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора - ОСОБА_6

обвинуваченого - ОСОБА_3

захисника - ОСОБА_7

в с т а н о в и в:

ОСОБА_3 , відповідно до наказу №1900-ОС від 23.12.2013 ПрАТ «Львівський локомотиворемонтний завод» АТ «Укрзалізниця», обіймаючи посаду начальника колісного цеху ПрАТ «Львівський локомотиворемонтний завод» АТ «Укрзалізниця», що у м. Львові на вул. Залізнична, 1А, будучи відповідальним за ведення та заповнення табелів обліку використання робочого часу на підприємстві, достовірно знаючи, що табелі обліку використання робочого часу типової форми № П-5, які затверджені наказом Держкомстату України від 05.12.2008 року № 489 «Про затвердження типових форм первинної облікової документації зі статистики праці» є документами первинної облікової документації на підприємстві, які використовуються для обліку особового складу, використання робочого часу та розрахунків з працівниками із заробітної плати, тобто маючи прямий доступ до офіційних документів первинного бухгалтерського обліку, в періоди часу з 09.02.2016 до 11.02.2016, з 21.03.2016 до 24.03.2016, з 28.03.2016 до 29.03.2016, 01.04.2016, p 20.04.2016 до 22.04.2016, з 25.05.2016 до 27.05.2016, з 30.05.2016 до 31.05.2016, з 01.06.2016 до 02.06.2016, з 06.06.2016 до 09.06.2016, з 13.06.2016 до 16.06.2016, з 21.06.2016 до 24.06.2016, з 29.06.2016 до 30.06.2016 , з 19.09.2016 до 23.09.2016, з 27.09.2016 до 30.09.2016 особисто, умисно, підробив табелі обліку використання робочого часу типової форми №П-5 за лютий 2016 року, за березень 2016 року, за квітень 2016 року, за травень 2016 року, за червень 2016 року, за вересень 2016 року шляхом внесення до відповідних граф (рядків) № 93 (лютий 2016), №94 (березень 2016), № 92 (квітень 2016), № 96 (травень 2016), № 92 (червень 2016), № 76 (вересень 2016) табелів обліку використання робочого часу підприємства завідомо неправдиві відомості про перебування на роботі та відпрацювання робочих годин працівником ПрАТ «Львівський локомотиворемонтний завод» АТ «Укрзалізниця» ОСОБА_8 упродовж періодів з 09.02.2016 до 11.02.2016, з 21.03.2016 до 24.03.2016, з 28.03.2016 до 29.03.2016, 01.04.2016, з 20.04.2016 до 22.04.2016, з 25.05.2016 до 27.05.2016, з 30.05.2016 до 31.05.2016, з 01.06.2016 до 02.06.2016, з 06.06.2016 до 09.06.2016, з 13.06.2016 до 16.06.2016, з 21.06.2016 до 24.06.2016, з 29.06.2016 до 30.06.2016, з 19.09.2016 до 23.09.2016, з 27.09.2016 до 30.09.2016 та в подальшому особисто підписав, тобто завірив дані завідомо неправдиві відомості.

Відповідно до отриманої інформації з «Державної прикордонної служби України західного регіонального управління» від 26.07.2019 №0.184-26887/0/15-19-Вих громадянка ОСОБА_8 з 09.02.2016 до 24.04.2016, з 25.05.2016 до 04.07.2016, з 17.09.2016 до 30.10.2016, перебувала за кордоном, відтак ОСОБА_3 вчинив службове підроблення.

Дії ОСОБА_3 кваліфіковані за ч.1 ст.366 КК України.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою винуватість у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення не визнав. Пояснив, що з 31.12.2013 працював начальником колісного цеху ПрАТ «Львівський локомотиворемонтний завод». Звільнився з роботи в жовтні 2016 року. В його обов`язки входило забезпечувати роботою працівників цеху і контролювати за дотриманням технологічного процесу. Він був ознайомлений з посадовою інструкцією, якою керувався в роботі. Ведення табелів обліку робочого часу не належало до його посадових обов`язків. Такі обов`язки були покладені на табельщиків, які безпоседеньо складали табелі обліку використаного робочого часу на ПрАТ «Львівський локомотиворемонтний завод». На заводі не затверджувалися жодні положення про облік використаного часу, які б регулювали питання обліку робочого часу на підприємстві, встановлення відповідальних осіб за ведення та заповнення табелів обліку робочого часу. Покликання сторони обвинувачення на лист Державної служби статистики України щодо типової форми № п-5 «Табель обліку використання робочого часу» не слід брати до уваги, оскільки такий лист містить виключно рекомендаційний характер, а чинним законодавством не регламентовано порядок ведення табелю обліку робочого часу, порядку його складання та затвердження. На заводі не було прийнято жодного локального акту, який би затверджував форму табеля обліку використання робочого часу та переліку осіб, які зобов`язані підписувати табелі обліку використаного робочого часу, відтак на нього не покладався обов`язок заповнювати та вести табелі обліку використаного робочого часу. Обвинувачений пояснив, що йому дійсно табельщики приносили на підпис табелі, він їх підписував, проте відомостей у табелі не вносив, достовірності даних не перевіряв. Зазначив, що це не входило в його посадові обов`язки, але приносили і він підписував табелі, причому не прошиті, не пронумеровані, не мали цілісного вигляду. Заперечив, що він мав контролювати присутність працівникві на робочому місці. Зазначив, що у випадку відсутності працівника на робочому місці без поважних причин, табельщик разом з майстрами мали складати акт. Не пригадує щоб хтось з працівників був відсутній на робочому місці без поважних причин. Також йому не було відомо про відсутність на робочому місці без поважних причин ОСОБА_8 . Не пригадує чи проводив інструктаж щодо дотримання правил трудової дисципліни. Заявив, що табельщик заповнював табелі обліку використання робочого часу і саме табельщик мав контролювати присутність на робочому місці ОСОБА_8 . Біля графи «відповідальна особа» у табелях, долучених до матеріалів справи, не міститься жодного підпису. На підприємстві був пропускний режим за допомогою пластикових карток. Пояснив, що не взмозі був контролювати більше ста працівників. Просить ухвалити виправдувальний вирок, оскільки в його діях відсутній склад кримінального правопорушення, передбачений ч. 1 ст. 366 КК України.

Незважаючи на заперечення своєї винуватості обвинуваченим ОСОБА_3 його винуватість в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні повністю підтверджується такими безпосередньо дослідженими під час судового розгляду доказами.

Показаннями свідка ОСОБА_9 , яка пояснила, що в лютому 2016 року обіймала посаду начальника відділу кадрів ПрАТ «Львівський локомотиворемонтний завод» АТ «Укрзалізниця». Облік робочого часу працівників підприємства здійснюється відповідно до табелю обліку робочого часу, форма яких є затверджена, за ведення яких відповідальний майстер і начальник цеху, які підписують остаточний варіант табелю обліку робочого часу та керуються у своїй діяльності посадовою інструкцією. Табельник вносить відповідні дані в електронну систему на підставі табелів, які подаються у письмовому вигляді. В посадовій інструкції передбачено, що є відповідальні особи за ведення обліку робочого часу всіх працівників. Якщо табель не підписаний відповідальною особою, то заробітна плата не може виплачуватися. Свідок також повідомила, що не пригадує хто саме формував табелі обліку робочого час, але також повідомила, що майстер і начальник цеху мають звіряти табелі обліку робочого часу перед подачею табельнику. Відтак, вказане також підтверджує те, що начальник цеху мав заповнювати табелі обліку робочого часу та перевіряти достовірність внесених даних у такі.

Показаннями свідка ОСОБА_10 (табельник), яка пояснила, що в її обов`язки входило ведення обліку в систему «ІТ-підприємство», внесення в електронні табелі обліку робочого часу інформації, отриманої від керівників структурних підрозділів. Зазначила, що на підприємстві працювало четверо табельників, яким надавались робочі табелі в письмовому вигляді для внесення відповідних даних в електронну систему. Після цього, табелі обліку робочого часу також роздруковувались і давались на підпис бухгалтеру, кадровику та начальнику цеху. Якщо табель не був підписаний то дані в систему не вносились. Майстер і начальник, хто відповідальні за табелі їх підписують, після чого передаються в бухгалтерію, що є підставою для нарахування заробітної пати. Працівники табельного бюро не мали повноважень перевіряти чи є працівник на робочому місці.

Показаннями свідка ОСОБА_11 , яка пояснила, що з 1990 року працювала машиністом крану ПрАТ «Львівський локомотиворемонтний завод». Начальником цеху з 2016 року був ОСОБА_3 . На заводі діяла електронна пропускна система. В 2016 році лютий-жовтень виїхала за межі України на заробітки, ні з ким не домовлялася що поїде, офіційно відпусток не брала, ОСОБА_3 не знав, що вона поїхала, його не повідомляла. Замість неї роботу виконували інші працівники, а їй заробітна плата нараховувалася звичайно, так як я би вона була на роботі.

Також винуватість обвинуваченого у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення стверджується такими письмовими доказами.

Даними витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань у кримінальному провадженні, згідно яких 29.10.2019 на підставі повідомлення підприємства, установи, організацій та посадових осіб було внесено відомості щодо вчинення службового підроблення ОСОБА_3 , міститься короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення і правова кваліфікація - ч. 1 ст. 366 КК України.

Даними рапорту ст. слідчого Залізничного ВП ГУ НП у Львівській області ОСОБА_12 від 29.10.2019, згідно з яким повідомлено т.в.о. начальника Залізничного ВП ГУ НП у Львівській області про те, що в ході проведення досудового розслідування по матеріалах кримінального провадження № 0004375 від 06.12.2018 встановлено, що 09.03.2016 ОСОБА_3 , перебуваючи на посаді начальника колісного цеху ПрАТ «Львівський локомотиворемонтний завод» АТ «Укрзалізниця», що у м. Львові на вул. Залізнична, 1А (надалі підприємство), будучи відповідальним за ведення та заповнення табелів обліку використання робочого часу на підприємстві, достовірно знаючи, що табелі обліку використання робочого часу типової форми №П-5, які затверджені наказом Держкомстату України від 05.12.2008 року №489 «Про затвердження типових форм первинної облікової документації зі статистики праці» є документами первинної облікової документації на підприємстві, які використовуються для обліку особового складу, використання робочого часу та розрахунків з працівниками із заробітної плати, тобто маючи прямий доступ до офіційних документів первинного бухгалтерського обліку, особисто, умисно, підробив табель обліку використання робочого часу типової форми №П-5 за лютий 2016 року, шляхом внесення до відповідної графи (рядка) №93 табелю обліку використання робочого часу підприємства завідомо неправдиві відомості про перебування на роботі та відпрацювання робочих годин працівником ПрАТ «Львівський локомотиворемонтний завод» АТ «Укрзалізниця» ОСОБА_8 та в подальшому особисто підписав тобто завірив дані завідомо неправдиві відомості. Відповідно до отриманої інформації з «Державної прикордонної служби України західного регіонального управління» від 26.07.2019 № 0.184-26887/0/15-19-Вих громадянка ОСОБА_8 у період з 09.02.2016 до 24.04.2016, з 25.05.2016 до 04.07.2016, з 17.09.2016 до 30.10.2016 перебувала за кордоном. Просить за даним фактом внести відомості до ЄО Залізничного ВП ГУ НП у Львівській області за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 366 КК України.

Згідно з наказом ВАТ «Львівський Локомотиворемонтний завод» № 1276-Л від 22.12.2004 ОСОБА_3 прийнято на роботу з 03.01.2005 по 02.01.2006 по строковому трудовому договору терміном на 1 рік в колісний цех слюсарем з ремонту рухомого складу 3 розряду з відрядно-преміальною оплатою праці.

Згідно з наказом ВАТ «Львівський Локомотиворемонтний завод» № 1900-ОС від 23.12.2013 ОСОБА_3 , виконуючого обов`язки начальника колісного цеху, переведено з 31.12.2013 начальником колісного цеху з посадовим окладом 5115.00 грн. на місяць.

Даними листа Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордоннної служби України № 7952 від 12.07.2019 з роздруківкою, з якого вбачається, що громадянка ОСОБА_8 у період з 09.02.2016 до 24.04.2016, з 25.05.2016 до 04.07.2016, з 17.09.2016 до 30.10.2016 перебувала за кордоном.

Посадовою інструкцією начальника колісного цеху, яка введена в дію наказом ПрАТ «Львівський Локомотиворемонтний завод» №556 від 13.06.2012, згідно п.2.6. начальник колісного цеху здійснює підбір кадрів працівників, їх розстановку і доцільне використання; контролює додержання працюючими правил і норм охорони праці, виробничої і трудової дисципліни, правил внутрішнього трудового розпорядку; п. 2.15 -організовує нагляд за дотриманням підпорядкованими працівниками технологічних процесів, правил, інструкцій, наказів та вказівок з питань охорони праці і правил трудового розпорядку; п. 2.24 - персонально відповідає за введення даних в «ІТ» технології по виконанню плану, згідно сітьового графіку; закритті нарядів; виписці матеріалів; здачі металобрухту і вторинних відходів; обліку робочого часу.

Положенням про оплату праці працівників ПрАТ «Львівський Локомотиворемонтний завод».

Копією протоколу тимчасового доступу до речей та документів.

Постановою та протоколом про відібрання зразків для експертного дослідження від 07.11.2019.

Висновком експерта № 6/80 від 11.12.2019, згідно якого 6-ть підписів в графах «Керівник структурного підрозділу» в 6-ти табелях обліку використання робочого часу (9000 Колісного цеху) ПрАТ «Львівський Локомотиворемонтний завод» заповнених від 09.03.2016; 04.04.2016; 10.05.2016; 07.06.2016; 05.07.2016; 07.10.2016 виконані ОСОБА_3 .

Даними табелів обліку використання робочого часу ПрАТ «Львівський Локомотиворемонтний завод», типової форми №П-5, які затверджені наказом Держкомстату України від 05.12.2008 року №489 «Про затвердження типових форм первинної облікової документації зі статистики праці» є документами первинної облікової документації на підприємстві, які використовуються для обліку особового складу, використання робочого часу та розрахунків з працівниками із заробітної плати, а відтак є офіційними документами. Дані табелі щодо табелювання працівника ОСОБА_8 - машиніста крана заповнені від 09.03.2016; 04.04.2016; 10.05.2016; 07.06.2016; 05.07.2016; 07.10.2016, на яких міститься підпис ОСОБА_3 , як керівника структурного підрозділу.

Також, під офіційним документом у ст. 366 Кримінального Кодексу слід розуміти документи, що містять зафіксовану на будь-яких матеріальних носіях інформацію, яка підтверджує чи посвідчує певні події, явища або факти, які спричинили чи здатні спричинити наслідки правового характеру, чи може бути використана як документи - докази у правозастосовній діяльності, що складаються, видаються чи посвідчуються повноважними (компетентними) особами органів державної влади, місцевого самоврядування, об`єднань громадян, юридичних осіб незалежно від форми власності та організаційно- правової форми, а також окремими громадянами, у тому числі самозайнятими особами, яким законом надано право у зв`язку з їх професійною чи службовою діяльністю складати, видавати чи посвідчувати певні види документів, що складені з дотриманням визначених законом форм і містять передбачені законом реквізити.

Відтак, Табеля обліку використання робочого часу було складено, видано та посвідчено службовою особою, начальником колісного цеху ОСОБА_3 , у межах його службової компетенції за визначеною законом формою та з належними реквізитами. Зафіксована в Табелях інформація має юридично значущий характер нею підтверджені та засвідчені конкретні події про вихід працівника на роботу у конкретний день та відпрацьований час, що спричиняє наслідки правового характеру у вигляді обов`язку уповноваженим особам нарахувати і виплатити заробітну плату.

Так, Колегія суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду у постанові від 20 жовтня 2022 року у справі № 161/17634/19 (провадження № 51-5779км21), чітко зазначила, що Табелі обліку використання робочого часу про перебування працівників на роботі відповідають всім ознакам офіційного документа та є предметом злочинів, передбачених ст.ст.357, 358, 366 КК України.

Сторона захисту покликається на те, що ухвалою Залізничного районного суду м. Львова від 22.11.2019 ОСОБА_8 звільнено від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 190 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності та закрито кримінальне провадження № 0003280 від 24.10.2019. ОСОБА_8 визнала свою вину в тому, що працюючи на посаді машиніста крану колісного цеху ПАТ «Львівський локомотиворемонтний завод», що розташований по вул. Залізнична,1 у м. Львові, діючи умисно, маючи намір на заволодіння грошовими коштами вказаного товариства, шляхом обману, не повідомила особу, яка є відповідальною за ведення та заповнення табелів обліку використання робочого часу на товаристві, про факти її відсутності на території України в періоди з 09.02.2016 року по 24.04.2016 року, з 25.05.2016 року по 04.07.2016 року, з 17.09.2016 року по 10.10.2016 року, що в подальшому призвело до внесення неправдивих даних про її перебування на роботі та відпрацювання робочих годин у період з 09.02.2016 року по 24.04.2016 року, з 25.05.2016 року по 04.07.2016 року, з 17.09.2016 року по 10.10.2016 року, внаслідок чого їй бухгалтерією підприємства нараховано на її банківську розрахункову картку заробітну плату за вказані періоди у сумі 7840 грн. 65 коп. У подальшому ОСОБА_8 отримала зазначену суму грошей та розпорядилася нею на власний розсуд, тобто шляхом обману заволодів грошовими коштами ПАТ «Львівський локомотиворемонтний завод» на загальну суму 7840 грн. 65 коп., чим спричинила товариству майнової шкоди. Відтак, обставини, зазначені в ухвалі повністю відповідають показанням ОСОБА_8 , яка в ході допиту у якості свідка підтвердила, що ОСОБА_3 не знав про її відсутність на робочому місці.

Даючи оцінку доводам сторонни захисту, слід звернути увагу на те, що в підготовчому судовому засіданні обвинувачена заявила клопотання про звільнення її від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності та закриття кримінального провадження, однак не заявляла про визнання винуватості.

Згідно з роз`ясненнями, наведеними у пункті 1 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності" від 23.12.2005 року № 12, звільнення особи від кримінальної відповідальності із закриттям справи можливе на будь-яких стадіях судового розгляду справи, за умови вчинення особою суспільно-небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбачений Особливою частиною Кримінального Кодексу України, та за наявності визначених законом матеріально-правових підстав звільнення особи від кримінальної відповідальності.

Матеріально-правовими підставами звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності є закінчення встановлених ч. 1 ст. 49 КК України строків і відсутність обставин, що порушують їх перебіг ( ч. ч. 2-4 ст. 49 КК України).

Процесуально-правовими підставами звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності є виключно згода обвинуваченого на таке звільнення від кримінальної відповідальності.

При цьому, закон не пов`язує можливість застосування правил ч. 1 ст. 49 КК України із визнанням особою вини, обов`язковою передумовою для закриття провадження у справі є наявність згоди особи на звільнення від кримінальної відповідальності з нереабілітуючих підстав.

Щодо показань ОСОБА_8 , даних в судовому засіданні, яка заявила, що не повідомляла начальнику цеху про її відсутність на робочому місці в період інкримінованих дій обвинуваченому та виїзд за кордон, то вказаний факт не може свідчити про те, що начальнику цеху ОСОБА_3 не було відомо про відсутність такої на робочому місці, оскільки в його безпосередні обов`язки входить контроль та нагляд за дотриманням працівниками правил внутрішнього трудового розпорядку.

Сторона захисту покликається на те, що ОСОБА_3 відповідно до своїх посадових обов`язків не був відповідальною особою за ведення та заовнення табелів обліку використання робочого часу.

Доводи сторонни захисту в цій частині спростовуються вищенаведеними письмовими доказами та показаннями свідків ОСОБА_10 , ОСОБА_9 . Свідок ОСОБА_10 чітко зазначила, що майстер і начальник, хто відповідальні за табелі їх підписують, після чого передаються в бухгалтерію, що є підставою для нарахування заробітної пати. Працівники табельного бюро не мали повноважень перевіряти чи є працівник на робочому місці. Свідок ОСОБА_9 повідомила, що майстер і начальник цеху мають звіряти табелі обліку робочого часу перед подачею табельнику. Відтак, вказане також підтверджує те, що начальник цеху мав заповнювати табелі обліку робочого часу та перевіряти достовірність внесених даних у такі.

Оцінюючи показання допитаних в судовому засіданні свідків: ОСОБА_8 , ОСОБА_10 , ОСОБА_9 , такі знаходяться в об`єктивному взаємозв`язку з іншими матеріалами справи, нічим не спростовані, доповнюються дослідженими судом доказами та беззаперечно вказують на винуватість обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні інкримінованих дій.

Показання обвинуваченого ОСОБА_3 суд оцінює критично, як обраний спосіб захисту, з метою уникнення від кримінальної відповідальності, оскільки такі не узгоджуються з письмовими доказами та показаннями свідків.

Так, обвинувачений ОСОБА_3 жодним чином не зміг пояснити як саме ним виконувались покладені на нього обов`язки відповідно до п. 2.6. посадової інструкції, відповідно до якої начальник колісного цеху контролює додержання працюючими правил і норм охорони праці і трудової дисципліни, правил внутрішнього трудового розпорядку.

Окрім цього, на запитання сторони обвинувачення про те, як саме обвинуваченим на виконання п. 2.15 посадової інструкції здійснювався нагляд за дотриманням підпорядкованими працівниками технологічних процесів, правил, інструкцій, наказів та вказівок з питань охорони праці і правил трудового розпорядку, обвинувачений повідомив, що він ходив в цех для контролю виробничого процесу, що також свідчить про те, що останньому мало бути відомо про відсутність працівника на робочому місці.

Обвинувачений пояснив, що йому приносили на підпис табелі, він їх чомусь підписував, при цьому не з`ясовував на якій підставі він їх підписував, отже не мав жодного сумніву, що такий обов`язок покладений саме на нього.

На запитання прокурора щодо обов`язку, передбаченого П.2.24 інструкції - щодо персональної відповідальності за введення даних в «ІТ» технології по обліку робочого часу, то зазначив, можливо цей пункт був.

Також обвинувачений надав суперечливі показання. Так, обвинувачений заперечував, що він мав контролювати присутність працівникві на робочому місці, водночас заявляв, що не взмозі був контролювати більше ста працівників.

Слід зазначити, що відсутність працівника ОСОБА_8 протягом тривалого часу також свідчить про те, що обвинувачений ОСОБА_3 був обізнаний про її відсутність на роботі.

Водночас, докази представлені стороною захисту не спростовують вину у наведеному вище обвинуваченні.

Отже, висновки суду про доведеність винуватості ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 366 КК України за вказаних у вироку обставин ґрунтуються на досліджених в судовому засіданні та вище оцінених судом доказах, відповідають фактичним обставинам справи та підтверджені належними та допустимими доказами і, зокрема, даними, що містяться в показаннях свідків та даними досліджених в судовому засіданні письмових доказів.Саме сукупність дослідження доказів, а не кожного доказу окремо, на переконання суду, мають визначальне значення для встановлення істини у кримінальному провадженні.

Всі докази, на яких ґрунтується висновок суду, знаходяться у своєму взаємозв`язку, доповнюють один одного і сумніву в їх достовірності, не викликають.

З огляду на викладене, підстав для ухвалення виправдувального вироку суд не вбачає.

Таким чином, аналізуючи наведене, суд дійшов висновку, що винуватість ОСОБА_3 у внесенні до офіційних документів завідомо непрвдивих відомостей доведена повністю, а його дії правильно кваліфіковано за ч. 1 ст. 366 КК України.

Також, судом роз`яснено обвинуваченому ОСОБА_3 зміст вимог п. 1 ч. 2 ст. 284, ч. 3 ст. 285, частин 1, 4 ст. 286, ч. 3 ст. 288 КПК України, про те, що на момент судового розгляду закінчилися строки давності притягнення його до кримінальної відповідальності, що є правовою підставою, передбаченою ст. 49 КК України, для звільнення особи від кримінальної відповідальності у порядку, передбаченому КПК України, і таке звільнення є підставою для закриття кримінального провадження на підставі п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України, а також право заперечувати проти закриття кримінального провадження з цієї підстави та наслідки такого заперечення. Обвинувачений ОСОБА_3 заперечив проти закриття кримінального провадження з вищенаведених підстав.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд враховує ступінь тяжкості вчиненого правопорушення, який є злочином невеликої тяжкості, обставини скоєння злочину, досудову доповідь (арк.41-44), згідно з якою оцінка ризику вчинення повторного кримінального правопорушення - середній, особу обвинуваченого, який раніше не судимий (арк. 249), згідно з характеристикою Новороздільської міської ради Львівської області ОСОБА_3 громадський порядок не порушує, участі в громадському житті міста не бере, від сусідів і мешканців міста скарг на ОСОБА_3 не поступало (арк. 250), має на утриманні двоє неповнолітніх дітей: ОСОБА_4 , 2009 р.н. і ОСОБА_5 , 2011 р.н., згідно довідки Новороздільської міської лікарні на обліку в психіатра та нарколога не знаходиться (арк. 252, 253).

Крім того, обвинувачений ОСОБА_3 не сприяв встановленню істини у справі, обставини, які пом`якшують покарання - відсутні, обставини, які обтяжують покарання - відсутні. Тому покарання слід призначити в межах санкції ч. 1 ст. 366 КК України, за якою кваліфіковано кримінальне правопорушення (в редакції на момент вчинення кримінального правопорушення) у виді штрафу, оскільки суд, застосовуючи принцип індивідуалізації покарання, переконаний, що таке покарання є справедливим, необхідним і достатнім для її виправлення, попередження нових злочинів та на переконання суду саме таке покарання відповідатиме гуманності, справедливості, не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між захищуваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягається до кримінальної відповідальності, забезпечує співрозмірність діяння та кари, відповідає таким принципам Європейської конвенції захисту прав людини і основоположних свобод, як пропорційність обмеження прав людини, легітимна мета та невідворотність покарання.

Однак, дії обвинуваченого ОСОБА_3 кваліфіковано за ч. 1 ст. 366 КК України, що згідно зі ст. 12 КК України є злочином невеликої тяжкості.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України, особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минуло три роки - у разі вчинення нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк не більше двох років.

Як зазначено у ч. 3 ст. 49 КК України перебіг давності переривається, якщо до закінчення зазначених у частинах першій та другій цієї статті строків особа вчинила новий злочин, за винятком нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк не більше двох років.

Відповідно до ч. 5 ст. 74 КК України особа також може бути за вироком суду звільнена від покарання на підставах, передбачених статтею 49 цього Кодексу.

Оскільки обвинуваченого ОСОБА_3 притягнуто до кримінальної відповідальності за дії, що мали місце в період лютого-жовтня 2016 року, зазначений термін давності минув, враховуючи те, що обвинувачений від слідства та суду за скоєння кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 366 КК України не ухилявся, перебіг давності відбувся не з його вини, суд вважає що обвинуваченого ОСОБА_3 слід звільнити від призначеного покарання за ч. 1 ст. 366 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності.

Процесуальні витрати, вартість проведення судової експертизи у розмірі 1256,08 грн. слід покласти на обвинуваченого ОСОБА_3 .

Керуючись ст. ст. 369-371, 374 КПК України, суд -

у х в а л и в:

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 366 КК України ( в редакції на момент вчинення кримінального правопорушенян) та призначити йому покарання у виді штрафу урозмірі 250 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 4250 гривень (чотири тисячі двісті п`ятдесят гривень) з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з організаційно-розпорядчими функціями терміном на 1 (один) рік.

На підставі ст. ст. 49, 74 КК України, ОСОБА_3 звільнити від призначеного покарання за ч. 1 ст. 366 КК України у зв`язку з закінченням строків давності.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави вартість проведення судової експертизи, зокрема, судової почеркознавчої експертизи № 6/860 від 11.12.2019 у розмірі 1256,08 грн.

Вирок може бути оскаржений шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення учасниками процесу до Львівського апеляційного суду через Залізничний районний суд м. Львова.

Вирок суду першої інстанції, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок не набрав законної сили.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя (підпис) ОСОБА_1

З оригіналом згідно. Оригінал вироку знаходиться у справі № 462/589/20

Суддя ОСОБА_1