1Справа № 335/7285/21 1-кс/335/491/2024
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 лютого 2024 року м. Запоріжжя

Слідчий суддя Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у залі суду у м. Запоріжжі клопотання ОСОБА_3 про скасування арешту майна у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0003018 від 09.09.2020 року, -

ВСТАНОВИВ:

Заявник ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя з клопотанням про скасування арешту майна у кримінальному провадженні № 0003018, накладеного ухвалою слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 01.09.2021 року у справі 335/7285/21, 1-кс/335/4740/2021, а саме з мобільного телефону «Samsung» у корпусі золотистого кольору з чохлом та дерев`яного табурету.

В обгрунтування клопотання заявник посилається на те, що у застосуванні арешту вищезазначеного належного йому майна на даний час відпала потреба, оскільки всі необхідні процесуальні дії щодо нього вже проведені або могли були проведені з огляду на тривалість досудового розслідування.

Заявник у судове засідання не з`явився, у клопотанні просив провести його розгляд за його відсутності.

Слідчий, яка здійснює досудове розслідування у даному кримінальному провадженні, суду подала письмову заяву про розгляд клопотання у її відсутність, за змістом якої проти задоволення клопотання не заперечує.

Відповідно до положень ст. 107 КПК України, клопотання розглянуто за відсутності учасників провадження, без фіксації судового процесу.

Дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Частиною 3 ст. 170 КПК України визначено, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу, відповідно до якої речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Згідно з ч. 1 ст. 174 КПК України, арешт майна може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Слідчим суддею встановлено, що СУ ГУНП в Запорізькій області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0003018 від 09 вересня 2020 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1. ст. 115 КК України.

Ухвалою слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 01.09.2021 року у справі 335/7285/21, 1-кс/335/4740/2021 у вказаному кримінальному провадженні за клопотанням слідчого було накладено арешт, крім іншого, на мобільний телефон «Samsung» у корпусі золотистого кольору з чохлом та дерев`яний табурет, які було вилучено в ході обшуку.

З наданих слідчому судді матеріалів встановлено, що арешт на вищезазначене майно було накладено з метою забезпечення збереження речових доказів, відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України, за наявності на час розгляду клопотання про арешт підстав вважати, що майно відповідає критеріям, визначеним ст. 98 КПК України.

Відповідно до положень ст. 131 КПК України, метою застосування заходів забезпечення кримінального провадження, яким є арешт майна, досягнення дієвості цього провадження.

Згідно з ч. 5 ст. 132 КПК України, для оцінки потреб досудового розслідування слідчий суддя або суд зобов`язаний врахувати можливість без застосованого заходу забезпечення кримінального провадження отримати речі і документи, які можуть бути використані під час судового розгляду для встановлення обставин у кримінальному провадженні.

В ході розгляду даного клопотання слідчим суддею не встановлено об`єктивних даних про необхідність подальшого застосування арешту до вищезазначеного належного заявникові майна, а також потреби подальшого проведення відносно нього слідчих дій органом досудового розслідування.

За змістом положень ст. 3 КПК України, при застосуванні будь-якого заходу забезпечення кримінального провадження має бути забезпечено дотримання прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Згідно положень статті 1-ї Першого протоколу до Європейської конвенції про захист прав та основоположних свобод людини кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном, ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

В свою чергу, за положеннями ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

З огляду на тимчасовий характер заходів забезпечення кримінального провадження, зокрема, арешту майна, що відповідає положенню ст. 174 КПК України, слідчий суддя приходить до висновку, що в подальшому у застосуванні цього заходу в частині арешту належного заявникові майна, про яке зазначено у клопотанні, відпала потреба, у зв`язку з чим клопотання підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 170-174, 309 КПК України, слідчий суддя,

УХВАЛИВ:

Клопотання ОСОБА_3 про скасування арешту майна задовольнити.

Скасувати частково арешт, накладений ухвалою слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 01.09.2021 року у справі 335/7285/21, 1-кс/335/4740/2021 у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0003018 від 09 вересня 2020 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1. ст. 115 КК України, а саме: з мобільного телефону «Samsung» у корпусі золотистого кольору з чохлом та дерев`яного табурету.

Ухвала підлягає негайному виконанню та апеляційному оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя: ОСОБА_1