Справа № 740/10/23 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/4823/78/24
Категорія - ч. 4 ст. 187 КК України Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 березня 2024 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Чернігівського апеляційного суду в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі - ОСОБА_5 ,

з участю:

прокурора - ОСОБА_6 ,

представника потерпілих - адвоката ОСОБА_7 (в режимі відеоконференції),

захисника - адвоката ОСОБА_8 (в режимі відеоконференції),

обвинуваченого - ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Чернігові в порядку дистанційного судового провадження в режимі відеоконференції матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 09 жовтня 2022 року за № 0000990, за апеляційною скаргою захисника - адвоката ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 на вирок Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 21 червня 2023 року щодо:

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Ніжин, непрацюючого, неодруженого, раніше не судимого, зареєстрованого та проживаючого в АДРЕСА_1 ,-

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 121, ч. 4 ст. 187 КК України,

В С Т А Н О В И Л А:

Вироком Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 21 червня 2023 року ОСОБА_9 визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 121, ч.4 ст. 187 КК України, та призначено покарання:

- за ч. 2 ст. 121 КК України - у виді 9 (дев`яти) років позбавлення волі;

- за ч. 4 ст. 187 КК України - у виді 12 (дванадцяти) років позбавлення волі з конфіскацією усього майна.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим ОСОБА_9 , призначено покарання у виді 12 (дванадцяти) років позбавлення волі з конфіскацією усього належного йому майна.

Термін відбування покарання ОСОБА_9 ухвалено відраховувати з часу затримання - 09 жовтня 2022 року.

Міру запобіжного заходу обрану ОСОБА_9 у вигляді тримання під вартою, до набрання вироком законної сили, залишено без змін.

Стягнуто з ОСОБА_9 на користь держави витрати на залучення експертів в розмірі 21189 (двадцять одну тисячу сто вісімдесят дев`ять) гривень 33 копійки.

Скасовано арешт, накладений ухвалою слідчого судді Ніжинського міськрайонного суду від 13 жовтня 2022 року.

Цивільний позов ОСОБА_10 до ОСОБА_9 задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_9 на користь ОСОБА_10 19 910 (дев`ятнадцять тисяч дев`ятсот десять) гривень, в рахунок відшкодування матеріальної шкоди.

В задоволенні позовних вимог в іншій частині відмовлено.

Цивільний позов ОСОБА_11 до ОСОБА_9 задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_9 на користь ОСОБА_11 98 150 гривень в рахунок відшкодування матеріальної шкоди, 500 000 гривень в рахунок відшкодування моральної шкоди та 29065 гривень в рахунок відшкодування витрат на правничу допомогу, а всього стягнути 627 215 (шістсот двадцять сім тисяч двісті п`ятнадцять) гривень.

Цивільний позов ОСОБА_12 до ОСОБА_9 задоволено.

Стягнути з ОСОБА_9 на користь ОСОБА_12 500 000 гривень в рахунок відшкодування моральної шкоди.

Питання речових доказів вирішено у відповідності до вимог ст. 100 КПК України.

В поданій апеляційній скарзі адвокат ОСОБА_8 , яка діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 , просить скасувати вирок суду першої інстанції та призначити обвинуваченому покарання, із застосуванням ст. 69 КК України, у виді 5 років позбавлення волі.

Цивільні позови просить задовольнити частково в сумі 50000 грн. моральної шкоди ОСОБА_11 та 50000 грн. моральної шкоди ОСОБА_12 , а також 19910 грн. в рахунок відшкодування матеріальної шкоди ОСОБА_13 , в іншій частині відмовити.

Апелянт вважає, що судом не повно досліджено всі докази та не повно надано їм оцінку, не з`ясовано всі обставини справи та вчинення кримінальних правопорушень, а тому, на переконання адвоката, покарання призначене ОСОБА_9 , без застосування положень ст. 69 КК України, є надто суворим та необґрунтованим.

Прийнявши до уваги лише докази сторони обвинувачення та показання свідка ОСОБА_14 , суд не надав їм належної оцінки, оскільки вони є суперечливими, не послідовними, а також не узгоджуються з іншими доказами. Вважає, що недопрацювання досудового розслідування призвело до того, що ОСОБА_14 був залучений не як обвинувачений, а як свідок.

Захисник переконана, що судом необґрунтовано покладено в основу вироку показання потерпілих, які не були очевидцями. Крім того, вважає, що суд не мав права обґрунтовувати свій вирок показаннями слідчої, яка, як стверджує адвокат, є зацікавленою особою. Також ставить під сумнів показання експерта. Вказані обставини, на думку, автора скарги, вказують на зацікавленість суду при розгляді кримінального провадження, а допущені судом порушення норм матеріального та процесуального права стало причиною прийняття суворого та несправедливого рішення, вважає адвокат.

Звертає увагу суду апеляційної інстанції, що позиція потерпілого не є обов`язковою для суду та враховується в сукупності з обставинами, передбаченими ст.ст. 65-67, 75 КК України, і не має над ними пріоритету, що відповідає позиції Верховного Суду висловленій у постанові від 15 квітня 2020 року у справі №161/4092/19.

Вважає, що з огляду на вказане, після аналізу обставин справи та дослідження усіх доказів, наявні підстави для застосування до обвинуваченого ОСОБА_9 положень ст. 69 КК України, оскільки обставинами, які істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину є: вчинення злочину під впливом неправомірної поведінки з боку потерпілого, вибачення обвинуваченого за свою поведінку, а також часткове визнання вини. Відтак, враховуючи не лише тяжкість злочину, а і індивідуальні особливості злочинного діяння, призначене покарання за своїм змістом не відповідає його меті.

Суд першої інстанції встановив, що 08 жовтня 2022 року близько 21 год.00 хв. ОСОБА_9 , маючи умисел на відкрите заволодіння чужим майном, шляхом розбійного нападу та спричинення тяжких тілесних ушкоджень, в умовах воєнного стану перебував за адресою: АДРЕСА_2 на подвір`ї професійно-технічного училища № 11 в м. Ніжині , де реалізуючи свої злочинні наміри, спрямовані на заволодіння майном потерпілого ОСОБА_15 та спричинення тяжких тілесних ушкоджень з корисливих мотивів, з метою незаконного збагачення, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи наслідки у вигляді заподіяння тяжких тілесних ушкоджень ОСОБА_15 і бажаючи їх настання, ОСОБА_9 підійшов до потерпілого, який знаходився на бетонних сходах, вчинив на нього розбійний напад, в ході якого завдав одного удару ногою в область голови, від якого ОСОБА_15 впав на землю, після чого ОСОБА_9 продовжував наносити йому численні удари руками і ногами в область голови, тулубу та шиї, чим спричинив останньому тілесні ушкодження у вигляді: закритої черепно-мозкової травми, що включає в себе масивні зливні гематоми, закритої тупої травми грудної клітки у вигляді перелому 2, 3, 4 ребер зліва, синців обох параорбітальних ділянок з крововиливами у склери обох очей, гематоми та набряку губ, їх слизових оболонок, з переходом на праву щоку та праву поверхню шиї, гематоми підборіддя з переходом на шию, садна лобно-тім?яної ділянки голови, садна над лівим вухом, садна потилиці, садна обох колін та гематоми правої вушної раковини, що в комплексі, як наслідок одного травматичного процесу відносно живої особи, мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя та знаходяться в прямому причинно-наслідковому зв`язку з настанням смерті. В ході спричинення тілесних ушкоджень, доводячи злочинний умисел до кінця, направлений на заволодіння чужим майном, ОСОБА_9 незаконно заволодів грошима в сумі 190 грн., мобільним телефоном марки Xiaomi Redmi Note 7, вартістю 1717 грн., які відшукав у кишенях потерпілого ОСОБА_15 , та маючи змогу вільно розпоряджатись викраденим, з місця вчинення кримінального правопорушення зник, завдавши ОСОБА_15 матеріальної шкоди на суму 1907 грн.

В подальшому від отриманих тілесних ушкоджень ОСОБА_15 09.10.2022 року в період з 01.00 год. до 04.00 год. помер на місці події.

Заслухавши доповідача, обвинуваченого ОСОБА_9 на підтримку вимог апеляційної скарги, доводи адвоката ОСОБА_8 щодо наявності підстав для задоволення апеляційної скарги її підзахисного, думку прокурора та представника потерпілих ОСОБА_7 , які заперечували проти задоволення апеляційної скарги та просили вирок суду першої інстанції залишити без змін, дослідивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи, наведені в апеляційній скарзі, колегія суддів приходить до наступного висновку.

У відповідності з вимогами ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

З урахуванням наведених захисником доводів з приводу того, що судом першої інстанції не з`ясовано всі обставини справи та вчинення кримінальних правопорушень, а також безпідставно не застосовано положення ст. 69 КК України, то апеляційний суд вважає їх безпідставними.

Відповідно до вимог статті 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим та вмотивованим, тобто ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених КПК України; ухвалене на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до вимог ст.94 КПК України; з наведенням належних і достатніх мотивів та підстав його ухвалення.

Судом першої інстанції на вимогу процесуального закону було в повному обсязі з`ясовано обставини кримінальних правопорушень та перевірено їх доказами.

Як убачається з оскаржуваного вироку, суд першої інстанції правильно встановив фактичні обставини кримінального провадження і дійшов обґрунтованого висновку про доведеність вини ОСОБА_9 у вчиненні інкримінованих кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 121, ч.4 ст. 187 КК України. Даний висновок ґрунтується на зібраних у встановленому законом порядку та належним чином перевірених судом першої інстанції доказах, зокрема судом досліджено:

- інформацію із рапорту чергового Ніжинського РВП, 09.10.2022р., відповідно до якого надійшло повідомлення зі служби 102 про те, що 09.10.2022 року о 07 год. 55 хв. за адресою: АДРЕСА_2 при обході території колишнього училища № 11 охоронцем було виявлено труп чоловіка (а.с. 88);

- витяг з ЄРДР, згідно якого відомості за вказаним фактом внесено 09.10.2022 року в ЄРДР за № 0000990 з правовою кваліфікацією за ч. 2 ст. 121 КК України (а.с. 75);

- витяг з ЄРДР, відповідно якого 10.10.2022 року внесено відомості за № 0000995 про вчинення ОСОБА_9 08.10.2022 року кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України, відносно ОСОБА_15 (а.с. 78 т.1);

- постанови прокурора Ніжинської окружної прокуратури, відповідно яких матеріали досудових розслідувань по зазначених кримінальних правопорушеннях було об`єднано в одне провадження за № 0000990 (а.с. 82-83 т.1);

- протокол огляду місця події від 09.10.2022 року та фототаблицю до нього (а.с.89-93 т.1), де зафіксовано, що на задній частині подвір`я училища № 11 за адресою: АДРЕСА_2 виявлено труп чоловіка, з тілесними ушкодженнями, а саме: з вираженим набряком та синюшністю обличчя, крововиливами та розривами губ, крововиливами в яснах передніх зубів, язика, гематомами під шкірою голови. Крім того, на місці події неподалік від трупа на накритті з бетону виявлено чорний шкіряний чоловічий гаманець;

- протокол огляду місця події від 09.10.2022 року, яким зафіксовано огляд приміщення Ніжинського МРВ СМЕ, де знаходився труп ОСОБА_15 , під час якого вилучено одяг потерпілого (а.с.119-121 т.1);

- висновок судово-медичної експертизи № 140 від 09.10.2022 року (а.с. 110- 117 т.1), якою встановлено, що смерть ОСОБА_15 насталаІНФОРМАЦІЯ_2 у проміжок часу з 01 год. 00 хв. до 04 год. 00 хв. внаслідок набряку головного мозку, який є наслідком черепно-мозкової травми. При дослідженні трупа виявлено наступні тілесні ушкодження: закрита черепно-мозкова травма, що включила в себе масивні зливні гематоми, що розташовані зліва у скронево-тімяній ділянці, розміром 12,0х8,0 см, аналогічна гематома зправа в скронево-тімяно-потиличній ділянці, розміром 13,0х8,0 см, також в порожнині черепа виявлена масивна субдуральна гематома, що займає всю ліву півкулю по базальній та конвекситальній поверхнях. При видаленні гематоми з черепа мається ділянка забою речовини мозку, що локалізована зліва в лобно-скроневій ділянці наближено округлої форми, розміром 5-4 см. Також наявні такі ушкодження - синці обох параорбітальних ділянок з крововиливами в склери обох очей, гематома та набряк губ, їх слизових оболонок, з переходом на праву щоку, гематома підборіддя, садно лобно-тімяної ділянки голови, садно над лівим вухом, садно потилиці, гематома правого вуха. Експертом встановлено, що вказані тілесні ушкодженні відносно живої особи мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя, при цьому оцінка ступеня тяжкості зазначених тілесних ушкоджень проведена в комплексі, оскільки під час утворення черепно-мозкової травми кожне наступне тілесне ушкодження може збільшувати її прояви в цілому. Крім того, експертом зафіксовано наявність на трупі тілесних ушкоджень, які, як в сукупності, так і кожне окремо, мають ознаки середнього ступеню тяжкості, а саме: закрита тупа травма горла та органо-комплексу шиї, закрита тупа травма грудної клітки у вигляді перелому 2,3,4 ребер зліва. Також виявлено легкі тілесні ознаки у вигляді саден обох колін. При судово-токсикологічному дослідженні крові трупа ОСОБА_15 виявлено етанол в концентрації 4,1 г/л, що відносно живої людини є тяжким отруєнням алкоголем.

Також судом було допитано в якості свідка ОСОБА_14 , який був безпосереднім очевидцем подій та показав, що саме ОСОБА_9 08 жовтня 2022р. приблизно о 21.00 годині на території 11 училища вдарив потерпілого правою ногою у висок, внаслідок чого останній упав зі сходів. ОСОБА_9 почав бити потерпілого руками та ногами, стрибати по тілу, заподіявши близько 20 ударів. ОСОБА_14 просив ОСОБА_9 зупинитися, але обвинувачений його не слухав. Потім ОСОБА_9 відтягнув потерпілого й обшукавши кишені, забрав телефон та гаманець, і продовжив наносити потерпілому удари, вимагаючи назвати пароль від телефону. На той час ОСОБА_15 був без свідомості. В подальшому він витягнув з гаманця гроші та картки, а сам гаманець закинув на дах накриття.

Після цього вони пішли у магазин «Сільпо», де ОСОБА_9 намагався скористатись карткою потерпілого, але це йому не вдалось. За викрадені у потерпілого гроші ОСОБА_9 купив дві піци та два гамбургери, також потім ще купував спиртні напої у магазині «Міраж».

ОСОБА_9 дав ОСОБА_14 на зберігання ключі від квартири, повідомивши, що то його ключі, проте вранці працівники поліції вилучили ключі, оскільки виявилось, що вони належали потерпілому. Про смерть потерпілого він дізнався від працівників поліції.

Допитані потерпілі ОСОБА_12 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 надали суду показання з приводу заявлених позовів та їх обґрунтування. Будь-яких даних щодо обставин кримінальних правопорушень показання потерпілих не містять.

Враховуючи вищенаведені докази, у колегії суддів не виникає сумнівів у їх належності та допустимості, так як вони є послідовними, не суперечать один одному, зібрані відповідно до вимог закону та об`єктивно доводять вину ОСОБА_9 у вчиненні ним кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 121, ч. 4 ст. 187 КК України.

Щодо доводів адвоката наведених в апеляційній скарзі з приводу того, що судом першої інстанції безпідставно покладено в основу вироку показання потерпілих, які не були очевидцями злочинів, то вони спростовуються самим змістом вироку та звукозаписом судових засідань, оскільки показання потерпілих надані лише щодо заявлених цивільних позовів та відсутності вибачень на їх адресу з боку обвинуваченого.

Твердження автора скарги з приводу обґрунтування судом свого вироку показаннями зацікавлених осіб, а саме показаннями слідчої та експерта, колегія суддів відкидає, оскільки підставами допиту вказаних посадових осіб було лише з`ясування дотримання порядку проведення процесуальних дій та їх відповідність положенням процесуального закону, на підстави чого суд прийшов до висновку про дотримання конвенційних та конституційних прав людини, що стало підставою для визнання висновку експерта допустимим доказом.

Не заслуговує на увагу і думка адвоката з приводу суперечливості та непослідовності показань свідка ОСОБА_14 , оскільки наведені у вироку показання відзначалися послідовністю і узгодженістю між собою і містили дані щодо часу, місця, перебігу подій злочину, способу нанесення потерпілому тілесних ушкоджень, наслідків таких дій та інших фактичних обставин злочинів, які визнані доведеними судом і викладені у мотивувальній частині вироку. Крім того, судом першої інстанції надана оцінка вказаному аргументу сторони захисту і жодних доказів, які б свідчили про те, що ОСОБА_14 причетний до злочинів інкримінованих ОСОБА_9 встановлено не було, а відтак, ставити під сумнів його показання як свідка підстав не має. Так само даних, які б свідчили про неправдивість показань свідка не встановлено апеляційним судом, з урахуванням доводів скарги, і ні обвинуваченим, ні його захисником колегії суддів не надано.

Таким чином, давши аналіз зібраним у справі доказам у їх сукупності та належним чином їх оцінивши, суд обґрунтовано визнав ОСОБА_9 винним у вчиненні ним зазначених у вироку злочинів, за які його засуджено, а дії останнього вірно кваліфіковані за ч. 2 ст. 121, ч. 4 ст. 187 КК України.

В зв`язку з цим, апеляційні доводи про те, що судом неповно досліджені докази без надання їм повної оцінки, та не з`ясовано всі обставини справи є необґрунтованими з огляду на вище викладене.

Колегія суддів визнає безпідставними і доводи апеляційної скарги адвоката, що призначене судом першої інстанції покарання ОСОБА_9 є надто суворим та необґрунтованим в частині покарання.

Відповідно ст.65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Обставини, на які посилається в апеляційній скарзі захисник, як на підстави для твердження про невідповідність призначеного судом покарання особі обвинуваченого внаслідок суворості є суперечливими, а відтак колегія суддів не поділяє таку позицію автора скарги.

Зокрема, як вбачається з матеріалів кримінального провадження, суд першої інстанції при призначенні ОСОБА_9 покарання врахував суспільну небезпеку вчинених злочинів, які відповідно ступеня тяжкості вчиненого є тяжким злочином - ч.2 ст. 121 КК України, та особливо тяжким - ч.4 ст. 187 КК України. Враховано судом особу винного, який має молодий вік, раніше не судимий, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, відсутність обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання, а також конкретні обставини вчинення ним кримінальних правопорушень.

Всупереч позиції апелянта, даних про те, що позиція потерпілих була врахована як визначальна, судове рішення таких посилань не містить.

Частиною 2 статті 50 КК України закріплено, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Для досягнення законодавчо визначеної мети покарання воно має ґрунтуватися, зокрема, на принципах індивідуалізації та справедливості.

Конституційний Суд України у Рішенні від 02.11.2004 року №15-рп/2004 зазначив: «Окремим виявом справедливості є питання відповідності покарання вчиненому злочину; категорія справедливості передбачає, що покарання за злочин повинно бути домірним злочину. Справедливе застосування норм права - є передусім недискримінаційний підхід, неупередженість Це означає не тільки те, що передбачений законом склад злочину та рамки покарання відповідатимуть один одному, а й те, що покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного. Адекватність покарання ступеню тяжкості злочину випливає з принципу правової держави, із суті конституційних прав та свобод людини і громадянина, зокрема права на свободу, які не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України».

З урахуванням наведеного, суд першої інстанції не порушив загальних засад призначення покарання, встановлених КК України, і дійшов обґрунтованого висновку про призначення обвинуваченим покарання, передбаченого санкцією статті.

З таким висновком погоджується і колегія суддів.

Переконливих доводів, які б спростовували висновки суду першої інстанції щодо призначеного покарання, захисник в апеляційній скарзі не навела.

Покликання про те, що підставою застосування положень ст. 69 КК України, а саме обставинами, що істотно знижують ступінь тяжкості вчинених злочинів є вчинення злочину під впливом неправомірної поведінки з боку потерпілого, вибачення обвинуваченого за свою поведінку, а також часткове визнання вини, то вони є суто суб`єктивними з боку сторони захисту. Жодних даних щодо неправомірної поведінки з боку потерпілого ОСОБА_15 матеріали справи не містять, також спростовується, показаннями потерпілих, і принесення вибачення з боку обвинуваченого. Що стосується часткового визнання вини обвинуваченим ОСОБА_9 , то це покликання не заслуговує на увагу, оскільки не свідчить ні про щирість, ні про усвідомлення вини, ні про розкаяння чи то бажання в будь-яких спосіб усунути заподіяну потерпілим шкоду в можливий у даному випадку спосіб, а саме відшкодування моральної та/або матеріальної шкоди.

Відтак, при відсутності обставин, що пом`якшують покарання ОСОБА_9 , а також відсутності тих обставин, які істотно знижують ступінь тяжкості вчинених злочинів, колегія суддів в даному випадку позбавлена підстав призначати покарання за кожен із злочинів із врахуванням положень ст. 69 КК України, або, навіть, за один із них, а тому вимога щодо призначення покарання нижче від найнижчої межі є необґрунтованою.

Посилання адвоката на необхідність зменшення розміру моральної шкоди та відшкодування матеріальної шкоди автором скарги фактично не вмотивована, а тому колегія суддів позбавлена можливості надати свої висновки з приводу такої незгоди сторони захисту із судовим рішенням.

При цьому, виходячи із доводів потерпілих зазначених ними у цивільних позовах та у судовому засіданні, та наданих доказів щодо понесених матеріальних витрат, апеляційний суд приходить до однозначного висновку, що вирішуючи цивільні позови потерпілих про відшкодування моральної шкоди, а також матеріальної шкоди, суд першої інстанції, на підставі всебічного, повного та об`єктивного дослідження обставин провадження, встановивши причинний зв`язок між скоєними злочинами та шкодою, яка настала, а також характер та розмір шкоди, врахувавши тривалість душевних страждань потерпілих, у зв`язку зі смертю їх батька, що підтверджується встановленими обставинами кримінального провадження, та понесені витрати на поховання, встановлення пам`ятника і понесені витрати на правничу допомогу, які документально підтверджені, дійшов до обґрунтованого висновку про стягнення з обвинуваченого на користь потерпілих саме визначених сум грошових коштів, у зв`язку з чим вимога захисника є не лише не обгрунтованою, а й безпідставною.

Істотних порушень норм кримінального процесуального закону при досудовому розслідуванні кримінального провадження та його розгляді в суді першої інстанції, які були б підставою для скасування ухваленого щодо ОСОБА_9 вироку, під час апеляційного розгляду колегією суддів не встановлено, тому оскаржене судове рішення є належним чином обґрунтованим і вмотивованим, внаслідок чого воно підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга без задоволення.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу захисника - адвоката ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 - залишити без задоволення, а вирок Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 21 червня 2023 року щодо ОСОБА_9 - без змін.

Згідно ч. 4 ст. 532 КПК України дана ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку відповідно до ст.426 КПК України протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим - в той самий строк з дня вручення копії ухвали.

СУДДІ:

ОСОБА_3 ОСОБА_2 ОСОБА_4