УХВАЛА

22 лютого 2024 року

м. Київ

справа № 362/1245/20

провадження № 51-388 ск 24

Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 в інтересах засудженого ОСОБА_5 на вирок Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 15 травня 2023 року та ухвалу Київського апеляційного суду від 21 листопада 2023 року щодо останнього,

встановив:

Ухвалою колегії суддів Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду від 25 січня 2024 року касаційну скаргу захисника, у зв`язку з недотриманням вимог статті 427 КПК України, залишено без руху та надано п`ятнадцятиденний строк з дня отримання копії даної ухвали для усунення зазначених в ній недоліків.

На виконання вказаної ухвали ОСОБА_4 надав уточнену касаційну скаргу, в якій допустив недоліки, які перешкоджають Суду відкрити касаційне провадження за касаційною скаргою з огляду на таке.

Так, захисник повторно зазначає у вступній частині касаційної скарги, що вона подана на ухвалу Київського апеляційного суду від 21 листопада 2023 року, однак в обґрунтування наводить доводи, які за своїм змістом стосуються незаконності як вироку місцевого суду, так і ухвали апеляційного суду про скасування яких порушує вимогу, що позбавляє Суд можливості однозначно визначити предмет та межі касаційного оскарження.

Окрім цього, в порушення вимог п. 4 ч. 2 ст. 427 КПК України, ОСОБА_4 знову не наводить обґрунтування незаконності чи необґрунтованості судових рішень з огляду на положення статей 412-414 КПК України, натомість оскаржує судові рішення з підстави невідповідності висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, посилаючись на приписи п. 2 ч. 1 ст. 409 КПК України, до того ж фактично не погоджується з оцінкою доказів, наявних у матеріалах провадження, яким надає власну оцінку відмінну від оцінки наданої судами, у тому числі на предмет достовірності, що в силу статей 433, 438 КПК України не є предметом перевірки суду касаційної інстанції.

Також, усупереч положенням ч. 5 ст. 427 КПК України, захисником надано роздруківку знеособленого вироку Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 15 травня 2023 року та ухвалу апеляційного суду не засвідчену відповідно до вимог Інструкції з діловодства в місцевих та апеляційних судах України, або до п. 5.26 ДСТУ 4163:2020 «Уніфікована система організаційно-розпорядчої документації. Вимоги до оформлення документів», а тому вказані копії не можуть вважатися копіями оскаржуваних судових рішень.

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 429 КПК України, касаційна скарга повертається, якщо особа не усунула недоліки касаційної скарги, яку залишено без руху, в установлений строк.

Враховуючи наведене, Верховний Суд вважає, що ОСОБА_4 не усунуто недоліки касаційної скарги залишеної без руху, а тому касаційну скаргу з усіма доданими до неї матеріалами необхідно йому повернути.

Повертаючи касаційну скаргу, Суд роз`яснює, що її повернення не позбавляє права повторно звернутися до суду касаційної інстанції в порядку, передбаченому КПК України, в межах строку на касаційне оскарження.

На підставі викладеного та керуючись п. 1 ч. 3 ст. 429 КПК України, Суд

постановив:

Касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 в інтересах засудженого ОСОБА_5 на вирок Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 15 травня 2023 року та ухвалу Київського апеляційного суду від 21 листопада 2023 року щодо останнього повернути разом з усіма доданими до неї матеріалами.

Ухвала є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3