ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 623/3091/20 Номер провадження 11-кп/814/335/24Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 березня 2024 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду у складі:

головуючого - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

із секретарем - ОСОБА_5 ,

за участі прокурора - ОСОБА_6 ,

захисника - адвоката ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції кримінальне провадження № 0000490 за апеляційною скаргою першого заступника керівника Харківської обласної прокуратури Харківської області ОСОБА_8 на вирок Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 22 жовтня 2020 року,

встановила:

Цим вироком

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Куньє Ізюмського району Харківської області, українця, громадянина України, із повною загальною середньою освітою, не одруженого, працюючого сортувальником матеріалів та виробів з деревини деревообробного цеху ДП «Ізюмське лісове господарство», зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше неодноразово судимого, останній раз 24 червня 2016 року Ізюмським міськрайонним судом Харківської області за ч. 3 ст. 185 КК України, із застосуванням ч. 4 ст. 70, ч. 2 ст. 72 КК України, на 4 роки 2 місяці позбавлення волі, звільнений 16 серпня 2016 року у зв`язку із відбуттям строку покарання,

визнано винуватим та засуджено за ч. 1 ст. 286 КК України до покарання у виді штрафу у розмірі трьохсот неоподаткованих мінімумів доходів громадян (5100 грн.).

Цивільні позови задоволено. Стягнуто на користь держави 1816 грн. 44 коп. на відшкодування витрат за лікування.

Вирішено питання щодо процесуальних витрат, арешту майна, речових доказів.

Згідно з вироком суду ОСОБА_9 визнано винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень за таких обставин.

23 травня 2019 року, близько 18 год. 20 хв., ОСОБА_9 , керуючи мотоциклом «Viper ZS00J», без реєстраційного номеру, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, рухаючись на перехресті вулиці Чехова та вулиці Леваневського в місті Ізюм, Харківської області, по напрямку до автодороги Київ-Харків-Довжанський, зі сторони вулиці Чехова в місті Ізюм, Харківської області, порушив вимоги пунктів 10.1, 10.5 Правил дорожнього руху України, не врахував під час руху дорожню обстановку, щоб мати змогу постійно контролювати рух транспортного засобу та безпечно керувати ним, у зв`язку з чим не впорався з керуванням та допустив зіткнення з мотоциклом «HONDA CB600 HORNET», реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_10 , який рухався в зустрічному напрямку.

Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди потерпілий ОСОБА_10 отримав тілесні ушкодження у вигляді: забійної рани верхньої губи, яка за ступенем тяжкості відноситься до легких тілесних ушкоджень, тупої травми правого плечового суглоба, з пошкодженням ключовидно-плечового та нижнього плече-лопаткового зв`язувань, ускладнена розвитком післятравматичного брахіоплексита з чутливими порушеннями, з глибоким парезом правої верхньої кінцівки із грубими порушеннями її функції, відкритий крайовий перелом правої великогомілкової кістки, що за ступенем тяжкості відноситься до середньої тяжкості тілесних ушкоджень, поразку верхнього первинного пучка плечового сплетіння у вигляді нейропатії м`язово-шкірного надлопаткового, підкрильцового, променевого нервів праворуч, післятравматичний теносиновіїт сухожилля довгої голівки біцепса, садна та синець на правому плечі, забій шийного відділу хребта, які за ступенем тяжкості кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження, що потягли за собою короткочасний розлад здоров`я.

В апеляційній скарзі прокурор з урахуванням змінених доводів просить вирок суду змінити та звільнити ОСОБА_9 від покарання за ч. 1 ст. 286 КК України на підставі п. 2 ч. 1 ст. 49, ч. 5 ст. 74 КК України у зв`язку із закінченням строків давності.

На адресу Полтавського апеляційного суду надійшли клопотання захисника - адвоката ОСОБА_7 та обвинуваченого ОСОБА_9 у яких вони просили звільнити ОСОБА_9 від кримінальної відповідальності на підставі п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності та закрити кримінальне провадження відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України.

Інші учасники провадження вирок не оскаржували.

Заслухавши доповідача, прокурора, який просив частково задовольнити апеляційну скаргу та закрити кримінальне провадження у зв?язку із звільненням обвинуваченого від кримінальної відповідальності, захисника, який підтримав клопотання обвинуваченого, перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали кримінального провадження, колегія суддів дійшла такого висновку.

Матеріально-правовими підставами звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності є: закінчення встановлених ч. 1 ст. 49 КК України строків, відсутність обставин, що порушують їх перебіг.

Відповідно до ст.ст. 284-288 КПК України процесуально-правовими підставами звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності є: притягнення особи як обвинуваченого, згода обвинуваченого на таке звільнення від кримінальної відповідальності.

Відповідно до вимог ч. 4 ст. 286 КПК України, у разі, якщо під час здійснення судового розгляду провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання.

Звільнення особи від кримінальної відповідальності на підставі закінчення строків давності є обов`язковим, за винятком випадку застосування давності, передбаченого ч. 4 ст. 49 КК України. Тобто суд, встановивши наявність усіх передбачених законом обставин, зобов`язаний звільнити особу від кримінальної відповідальності за цією підставою, незалежно від того, на якій стадії перебуває кримінальне провадження (справа), але до набрання вироком суду законної сили.

Суд за наявності підстав для звільнення особи від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності, передбачених ст. 49 КК України, та за згодою обвинуваченого відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє обвинуваченого від кримінальної відповідальності.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, ОСОБА_9 вчинив інкриміноване йому кримінальне правопорушення 23 травня 2019 року. Судом першої інстанції дії обвинуваченого кваліфіковані за ч. 1 ст. 286 КК України.

У відповідності до положень ст. 12 КК України зазначене кримінальне правопорушення відносяться до категорії кримінальних проступків.

Санкція ч. 1 ст. 286 КК України передбачає покарання у виді обмеження волі, тому згідно з п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України обвинувачений звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення ним діяння і до дня набрання вироком законної сили минуло 3 роки.

Відповідно до роз`яснень, що містяться у з п. 8 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності» № 12 від 23 грудня 2005 року, особа підлягає звільненню від кримінальної відповідальності за ст. 49 КК України, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення до набрання вироком законної сили минули певні строки давності і вона не ухилялася від слідства або суду та не вчинила нового злочину середньої тяжкості, тяжкого чи особливо тяжкого.

Оскільки із дня вчинення інкримінованого ОСОБА_9 кримінального правопорушення минуло понад 3 роки, обвинувачений протягом цього періоду не ухилявся від слідства або суду, не вчинив нового кримінального правопорушення, він може бути звільнений від кримінальної відповідальності на підставі ч. 1 ст. 49 КК України.

Оскільки закон не пов`язує можливість застосування правил ч. 1 ст. 49 КК України із визнанням особою вини, обов`язковою передумовою для закриття кримінального провадження у справі є наявність згоди особи на звільнення від кримінальної відповідальності з нереабілітуючих підстав.

Обвинувачений ОСОБА_9 та його захисник ОСОБА_7 до початку апеляційного розгляду надіслали клопотання про звільнення ОСОБА_9 від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України, у зв`язку із закінченням стоків давності притягнення до кримінальної відповідальності.

Відповідно до ст. 417 КПК України суд апеляційної інстанції, встановивши обставини, передбачені статтею 284 цього Кодексу, скасовує обвинувальний вирок і закриває кримінальне провадження.

На підставі вище викладеного, колегія суддів приходить до переконання про необхідність часткового задоволення апеляційної скарги прокурора, задоволення клопотання обвинуваченого та його захисника, скасування вироку Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 22 жовтня 2020 року, звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності на підставі ч. 1 ст. 49 КК України та закриття кримінального провадження щодо нього за ч. 2 ст. 286 КК України.

Керуючись ст.ст. 405, 407, 417 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу прокурора задовольнити частково.

Клопотання обвинуваченого ОСОБА_9 та його захисника ОСОБА_7 задовольнити.

Вирок Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 22 жовтня 2020 року, щодо ОСОБА_9 скасувати.

Звільнити ОСОБА_9 від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності, передбачених ст. 49 КК України, а кримінальне провадження закрити на підставі п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня проголошення.

СУДДІ:

Головуючий ОСОБА_2

Судді ОСОБА_3

ОСОБА_4