Справа № 404/20/24
Номер провадження 1-кп/404/4/24
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 червня 2024 року Кіровський районний суд м.Кіровограда в складі:

головуючої судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м.Кропивницький кримінальне провадження №0002851 від 12.10.2023 року за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с.Червоновершка Компаніївського району Кіровоградської області, громадянки України, з повною вищою освітою, не заміжньої, працює на посаді вчителя-логопеда Дитячого навчального закладу №21 «Струмочок», зареєстрованої та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимої,

- у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.286 ч.2 КК України,

- за участю учасників кримінального провадження:

прокурора: ОСОБА_5 ,

представника потерпілого: ОСОБА_6 ,

потерпілого: ОСОБА_7 ,

захисника адвоката ОСОБА_8 ,

обвинуваченої: ОСОБА_4 , суд

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 вчинила порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що заподіяло тяжкі тілесні ушкодження.

Кримінальне правопорушення вчинено за наступних обставин.

Так, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 12.10.2023 близько 16 години 04 хвилин, керуючи технічно справним автомобілем марки «Volkswagen ID 4 Crozz», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який належить їй на праві приватної власності, здійснюючи рух по АДРЕСА_2 , наближаючись до нерегульованого перехрестя з вул. Курганною, проігнорувала вимоги п.п.1.5, 2.3 (б) ПДР України (п.1.5. Дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків; п.2.3. Для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний: б) бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі), проявивши особисту неуважність і безпечність до забезпечення елементарних вимог безпеки, чим позбавила себе можливості вірно оцінювати дорожню обстановку та безпечно керувати автомобілем.

У подальшому, ОСОБА_4 , проїхавши перехрестя з вул. Курганною в м.Кропивницькому та маючи намір рухатись прямо в напрямку вул. Пацаєва, наближаючись до пішохідного переходу по вказаній вулиці, який був помічений дорожніми знаками 5.38.1, 5.38.2 «Пішохідний перехід», та наявністю продовження тротуару, не вибрала безпечної швидкості руху керованого транспортного засобу, чим позбавила себе можливості вірно оцінювати дорожню обстановку та безпечно керувати ним, не вжила заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу, не впевнившись у відсутності пішоходів на пішохідному переході, яким може бути створена небезпека для руху, проявивши особисту неуважність і безпечність, продовжила рух, та під час проїзду пішохідного переходу, не надавши перевагу в русі пішоходу ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який переходив проїзну частину по пішохідному переходу з ліва на право по ходу її руху, з необережності допустила наїзд на нього, чим грубо порушив вимоги п.18.1 ПДР України (п.11.1 Водій транспортного засобу, що наближається до нерегульованого пішохідного переходу, на якому перебувають пішоходи, повинен зменшити швидкість, а в разі потреби зупинитися, щоб дати дорогу пішоходам, для яких може бути створена перешкода чи небезпека.)

У результаті ДТП пішохід ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , згідно висновку судово-медичної експертизи № 1069 від 16.12.2023 отримав тілесні ушкодженя у вигляді закритої черепно-мозкової травми: забою головного мозку 2 ст., лінійного перелому потиличної кістки зліва з розповсюдженням на яремний горбок зліва, дрібних вогнищ контузії обох лобних, правої скроневої та лівої гемісфери мозочка, травматичного субарахноїдального крововиливу; забитої рани потиличної ділянки зліва; стійкого лікворно-гіпертензійного, вестибуло-тактичного синдромів, які відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень, які є небезпечними для життя.

В судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_4 вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.286 ч.2 КК України, визнала повністю і показав суду, що вона дійсно за обставин та часу вказаних у обвинувальному акті допустила дорожньо-транспортну пригоду, в результаті якої ОСОБА_7 , отримав тяжкі тілесні ушкодження, згодна з кваліфікацією її дій. В скоєному щиро розкаялася та просила вибачення у потерпілого. Повністю відшкодувала завдані збитки матеріальну і моральну шкоду на суму 250 000 грн., також на стадії судового розгляду відшкодовано процесуальні витрати на проведення експертиз у сумі 5577, 60 грн.

Враховуючи наведене, а також що обвинувачена повністю визнала свою вину у скоєному кримінальному правопорушенні, не оспорює фактичні обставини справи, погоджується з кваліфікацією вчиненого нею діяння, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності її позиції, а також заслухавши думку інших учасників судового розгляду, які не висловили жодних заперечень щодо встановлених обставин, роз`яснивши їм наслідки ст.349 ч.3, 394 ч.2 КПК України та з їх згоди, суд обмежившись дослідженням доказів по справі лише допитом обвинуваченої та дослідженням характеризуючих даних щодо обвинуваченої, визнав недоцільним дослідження доказів, поданих на підтвердження події кримінального правопорушення, винуватості обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення, які ним не оспорюються, та роз`яснив усім учасникам судового розгляду, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Що цілком узгоджується із положеннями ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка, відповідно до вимог ст.9 ч.1 Конституції України, ратифікована Законом від 17.07.1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2, 4, 7 та 11 Конвенції», якою встановлено, що кожен при вирішенні питання щодо його цивільних прав та обов`язків або при встановленні обґрунтованості будь-якого кримінального обвинувачення, висунутого проти нього, має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено згідно із законом.

Таким чином, обвинувачення, висунуте ОСОБА_4 відповідно до обвинувального акта визнається судом доведеним, воно ніким не оспорюється.

У зв`язку з цим суд, розглядаючи кримінальне провадження в межах висунутого обвинувачення, кваліфікує дії ОСОБА_4 за ст.286 ч.2 КК України, як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що заподіяло тяжкі тілесні ушкодження.

Відповідно до положень ст.65 КК України та постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», - особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів; більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинений злочин призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових злочинів; у кожному конкретному випадку суди зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного, та обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання.

Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду 23.12.2005 року N14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», п.20: При призначенні покарання за відповідною частиною ст.286 КК суди мають враховувати не тільки наслідки, що настали, а й характер та мотиви допущених особою порушень правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту, її ставлення до цих порушень та поведінку після вчинення злочину, вину інших причетних до нього осіб (пішоходів, водіїв транспортних засобів, працівників, відповідальних за технічний стан і правильну експлуатацію останніх, тощо), а також обставини, які пом`якшують і обтяжують покарання, та особу винного.

Зважується, крім того, на висновки з приводу пропорційності покарання тяжкості правопорушення, висловлені ЄСПЛ в своїх рішеннях, зокрема, у рішеннях по справах Souring v. UK, Shvydka v. Ukraine, Tammer v. Estonia, - за змістом яких захід, що застосовується до порушника має бути пропорційним переслідуваній меті, засудження та покарання порушника не мають бути непропорційними законній меті і підстави, якими керуються національні суди, мають були відповідними і достатніми для виправдання такого втручання.

Вимоги дотримання справедливості при призначенні кримінального покарання закріплені у ст.10 Загальної декларації прав людини 1948 року, ст.14 Міжнародного пакту про цивільні та політичні права 1966 року, ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Так, вирішуючи питання про міру покарання обвинуваченій ОСОБА_4 , суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винної та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

ОСОБА_4 скоїла кримінальне правопорушення, яке відноситься до тяжкого злочину з необережності.

Вивчивши відомості про особу обвинуваченої, суд встановив:

ОСОБА_4 за місцем проживання та роботи характеризується позитивно, незаміжня, офіційно працевлаштована, на обліку в лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває, осудна, раніше не судима.

Згідно висновку органу пробації встановлено, що дослідивши інформацію, що характеризує особу обвинуваченої ОСОБА_4 , встановлено, що проблемних питань особистості та сфері її життєдіяльності, повинні бути спрямовані заходи впливу, не виявлено. В результаті проведення оцінки ризику вчинення повторного кримінального правопорушення встановлено, що ОСОБА_4 має низький рівень зазначеного ризику, жодних криміногенних факторів не виявлено. Позитивні характеристики обвинуваченої, рівень її особистої реалізованості, активна громадянська позиція та наявність позитивних планів на майбутнє, відсутність кримінальних зв`язків, наявність соціально-прийнятного оточення, a також щире каяття обвинуваченої усвідомлення нею наслідків своїх протиправних дій свідчать про можливість виправлення особи без ізоляції від суспільства. У випадку прийняття судом рішення про звільнення від відбування покарання випробуванням, вважають доцільним покласти на особу обов`язки, передбачені частиною 1 статті 76 КК України.

Обставини, які пом`якшують покарання обвинуваченої, суд визнає щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення та добровільне відшкодування завданого збитку, відшкодування процесуальних витрат у кримінальному провадженні.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченої, судом не встановлено.

З урахуванням викладеного, приймаючи до уваги, що обвинувачена ОСОБА_4 скоїла тяжкий злочин з необережності, при цьому осудна, за місцем проживання і роботи характеризуються позитивно, працює, раніше не судима, щиро розкаялася в скоєному кримінальному правопорушенні, активно сприяла розкриттю кримінального правопорушення та добровільно відшкодувала завдану шкоду потерпілому та процесуальні витрати у кримінальному провадженні у зв`язку з проведенням експертиз, думку з даного приводу державного обвинувача і потерпілого та його представника щодо можливої міри покарання, суд прийшов до обґрунтованого висновку про можливість застосування до ОСОБА_4 покарання більш м`якого покарання, ніж передбачено законом, за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, з урахуванням особи винної, із застосуванням ст. 69 КК України у виді штрафу у розмірі десяти тисяч неоподаткованих мінімумів доходів громадян, виходячи з положень ст.12 КК України. При цьому доводи захисту в тій частині: застосувати покарання у виді штрафу в сумі трьох тисяч неоподаткованих мінімумів доходів громадян, суд не бере до уваги, так як покарання у виді штрафу за вчинення тяжкого злочину передбачено ст.12 КК України у розмірі від десяти до двадцяти п`яти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, тоді як три тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян можливо визначити у разі призначення покарання за нетяжкий злочин. Підстав для розстрочки виконання штрафу суд не вбачає на стадії судового розгляду, що не позбавляє обвинувачену у разі часткової сплати штрафу звернутись із відповідним клопотанням на стадії виконання вироку суду.

При цьому, суд враховує, що ч.2 ст.69 КК України допускається судом не призначати додаткове покарання, що передбачене в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу як обов`язкове, за винятком випадків призначення покарання за вчинення кримінального правопорушення, за яке передбачене основне покарання у виді штрафу в розмірі понад три тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. Таким чином оскільки санкція ст.286 ч.2 КК України не передбачає призначення додаткового покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами на строк до трьох років як обов`язкове, а воно визначено санкцією статті як альтернативне, а тому суд не вбачає підстав для його застосування, зважаючи на розмір штрафу у розмірі десяти тисяч неоподаткованих мінімумів доході громадян, а також, те, що обвинувачена працює в м. Кропивницький, однак проживає за межами вказаного населеного пункту.

Саме таке покарання буде справедливим, необхідним та достатнім для її виправлення та запобігання вчиненню нею нових злочинів, як засудженою так і іншими особами.

Ухвалою слідчого судді Кіровського районного суду м.Кіровограда від 08.12.2023 року, скасовано арешт накладено на автомобіль - «Volkswagen ID 4 Crozz», реєстраційний номер НОМЕР_1 (VIN НОМЕР_2 ), який належить на праві власності ОСОБА_4 , в частині позбавлення права користуватись вказаним транспортним засобом, з можливістю його відновлення.

Долю речових доказів вирішити відповідно до ст.100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.368-371, 373-375, 392, 394 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.286 ч.2 КК України, та призначити їй покарання за ст.286 ч.2 КК України із застосуванням ст. 69 КК України у виді штрафу у розмірі десяти тисяч неоподаткованих мінімумів доходів громадян, тобто 170 000 ( сто сімдесят тисяч) гривень на користь держави без позбавлення права керування транспортними засобами.

Речові докази:

- автомобіль марки - «Volkswagen ID 4 Crozz», реєстраційний номер НОМЕР_1 , переданий на зберігання ОСОБА_4 , - залишити ОСОБА_4 , як власнику;

- 2 (два) СD-R диски із відеозаписами ДТП, залишити при матеріалах кримінального провадження.

На вирок може бути подано апеляцію до Кропивницького апеляційного суду протягом 30 днів з моменту його проголошення через Кіровський районний суд м. Кіровограда.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, а у разі її подання, якщо його не скасовано, після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченій та прокурору, а іншим учасникам судового провадження роз`яснити, що вони мають право отримати його копію в суді.

Суддя Кіровського районного суду

м.Кіровограда ОСОБА_1