1Справа № 335/4673/24 1-кп/335/609/2024
ВИРОК
21 червня 2024 р. Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
з участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченої ОСОБА_4 ,
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Запоріжжя, громадянки України, не заміжньої, не працевлаштованої, із середньою освітою, яка на утриманні має неповнолітнього сина ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимої: 1) 22.06.2017 Ленінським районним судом м. Запоріжжя за ч. 1 ст. 185, ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у вигляді штрафу в розмірі 850,00 грн.; 2) 07.08.2020 Орджонікідзевським районним судом м. Запоріжжя за ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 190, ч. 2 ст. 389, із застосуванням ч. 1 ст. 70 КК України, на підставі ст. 75 КК України від відбування покарання звільнена з іспитовим строком на 1 рік 6 місяців.
у вчиненні кримінального правопорушення (проступку), передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України,
ВСТАНОВИВ:
21.03.2024, приблизно о 15:30 год., ОСОБА_4 , перебуваючи біля будинку АДРЕСА_3 , маючи умисел на заволодіння чужим майном шляхом обману, діючи умисно, з корисливих мотивів та з метою власного збагачення, підійшла до потерпілого ОСОБА_5 та запропонувала розміняти грошові кошти, на що останній погодився.
В подальшому, ОСОБА_4 , маючи при собі 4 (чотири) сувенірні купюри номіналом 500 гривень з надписом «сувенір» з метою подальшого незаконного заволодіння грошовими коштами шляхом обману передала потерпілому ОСОБА_5 вищевказані сувенірні купюри, а останній в свою чергу передав ОСОБА_4 10 (десять) купюр номіналом 200 гривень на загальну суму 2000 гривень.
Після чого, здійснивши обмін, ОСОБА_4 пройшла в бік вул. Жаботинського в м. Запоріжжі та в подальшому розпорядилась грошовими коштами на власний розсуд. Зазначеними протиправними діями, шляхом обману, що виразилися у незаконному заволодінні грошовими коштами в сумі 2000 гривень, ОСОБА_4 спричинила потерпілому ОСОБА_5 матеріальну шкоду на вищевказану суму.
Вказаними діями ОСОБА_4 заволоділа чужим майном шляхом зловживання довірою (шахрайство), тобто вчинила кримінальне правопорушення (проступок), передбачене ч. 1 ст. 190 КК України.
Допитана у судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_4 вину у вчиненні кримінального правопорушення визнала повністю та показала, що за обставин, викладених в обвинуваченні, шляхом зловживання довірою (шахрайство) заволоділа грошовими коштами потерпілого ОСОБА_5 , якими розпорядилася на власний розсуд. Обвинувачена жаліє про вчинене, відшкодувала завдану потерплому матеріальну шкоду, просить суворо не карати, щиро покаялась.
Потерпілий ОСОБА_5 подав до суду заяву, відповідно до якої просить проводити розгляд кримінального провадження без його участі. Зазначив, що права потерпілого, передбачені ст. 56 КПК України йому відомі, зрозумілі. Претензій матеріального та морального характеру до обвинуваченої він не має, цивільного позову не заявляв, просить ухвалити вирок на розсуд суду.
На підставі положень ч. 3 ст.349 КПК України, з урахуванням повного визнання вини обвинуваченою ОСОБА_4 , думки обвинуваченої, яка повідомила, що бажає закінчити судове слідство по справі без дослідження доказів, що містяться в матеріалах кримінального провадження, думки прокурора, докази щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, не досліджувалися. Судом роз`яснено обвинуваченій обмеження у праві на апеляційне оскарження вироку суду посилаючись на невизнання обставин, які не оспорювалися під час розгляду справи. Обвинувачена також підтвердила, що їй зрозуміло, що вона обвинувачується у заволодінні чужим майном, шляхом зловживання довірою (шахрайство), також підтвердила, що повністю розуміє наслідки своїх дій, повного визнання вини та відмови від дослідження усіх доказів по справі.
За обставин, викладених у обвинувальному акті, зважаючи на той факт, що прокурор, обвинувачена не оспорювали обставин, встановлених органом досудового розслідування, учасники судового провадження правильно розуміють зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності їх позиції, суд ухвалив проводити розгляд справи відповідно до положень ч.3 ст.349 КПК України.
Враховуючи викладене, суд, допитавши у судовому засіданні обвинувачену, дослідивши матеріали, які характеризують особу обвинуваченої, дійшов висновку, що винуватість у вчинені інкримінованого їй злочину при обставинах, викладених в обвинувальному акті, доведені повністю.
Суд кваліфікує дії обвинуваченої ОСОБА_4 за ч.1 ст. 190 КК України, як заволодіння чужим майном, шляхом зловживання довірою (шахрайство).
Вказане діяння згідно положень ст. 12 КК України є проступком.
Призначаючи покарання, суд бере до уваги особу обвинуваченої, яка на обліках у лікаря нарколога та на психіатричному обліку не перебуває, має місце проживання та реєстрації, неодружена, має на утриманні малолітню дитину, неофіційно працює, втім є особою, яка раніше притягалася до кримінальної відповідальності, проте потерпілий ніяких претензій до обвинуваченої не має, шкоду нею відшкодовано, на суворому покарання не наполягає.
Відповідно до ст. 50 КК України, покарання є заходом примусу, полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого і має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами.
Відповідно до ст.66 КК України, судом встановлені пом`якшуючі покарання обвинуваченої ОСОБА_4 обставини - щире каяття, відшкодування завданої майнової шкоди.
Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_6 у обвинувальному акті не зазначені і під час розгляду кримінального провадження судом не встановлені.
Сторона обвинувачення просила призначити обвинуваченому покарання у вигляді пробаційного нагляду. Потерпілий у своїй заяві не наполягав на призначенні суворого покарання.
Санкцією ч. 1 ст. 190 КК України передбачений альтернативний перелік покарань, які можуть бути призначені судом. З огляду на обставини вчиненого кримінального правопорушення, а також думки обвинуваченого та прокурора, суд вважає, що саме покарання у вигляді пробаційного нагляду зможе сприяти досягненню мети покарання.
Призначення ОСОБА_4 саме такого покарання буде відповідати принципу необхідності і достатності для виправлення обвинуваченого, випливає з дотримання судом принципів «рівних можливостей» та «справедливого судового розгляду». Суд наголошує, що призначення покарання є дискрецією лише суду, та здійснюється лише на підставі внутрішнього переконання судді, і оцінки особистості обвинуваченої, з метою досягнення саме мети визначеної ст. 50 КК України, тобто не лише покарати за вчинення правопорушення, а здійснити виправлення особистості, запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.
Долю речових доказів слід вирішити на підставі ст.100 КПК України.
Судові витрати в кримінальному провадженні відсутні.
Клопотань щодо обрання, зміни чи скасування заходів забезпечення кримінального провадження не надходило.
Цивільний позов не заявлявся.
На підставі викладеного, керуючись ст. 370, 371, 373, 374, 376 КПК України, суд
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винною у вчиненні кримінального правопорушення (проступку), передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України, та призначити їй покарання у виді пробаційного нагляду на строк в 1 (один) рік.
Відповідно до правил ст. 59-1 КК України покласти на ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , такі обов`язки:
1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну свого місця проживання, роботи;
3) не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Строк покарання у вигляді пробаційного нагляду обчислювати з дня постановки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на облік уповноваженим органом з питань пробації.
Запобіжний захід до набрання вироком законної сили не обирати.
Речові докази: 4 (чотири) купюри номіналом 500 гривень з надписом «сувенір» знищити; диск DVD-R 4, 7 Gb на якому міститься запис зовнішніх камер відеоспостереження облаштованих за адресою: АДРЕСА_4 знищити.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Відповідно до ч. 2 ст. 394 КПК України цей вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.

Вирок може бути оскаржений до Запорізького апеляційного суду через Жовтневий районний суд м. Запоріжжя протягом 30 днів з моменту його проголошення. Для осіб, які перебувають під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення копії судового рішення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1