ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер провадження 11-сс/821/147/24 Справа № 695/259/24Головуючий по 1 інстанції: ОСОБА_1
Категорія: ст. 183, 197 КПК України Доповідач в апеляційній інстанції: ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 травня 2024 року м.Черкаси

Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретар учасники справи: прокурорОСОБА_5 ОСОБА_6
підозрюваний захисник ОСОБА_7 ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси апеляційну скаргу начальника Чорнобаївського відділу Золотоніської окружної прокуратури ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 17 квітня 2024 року про відмову у задоволенні клопотання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, щодо підозрюваного

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , офіційно не працюючого, одруженого, маючого на утриманні неповнолітніх доньок: ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 115 КК України,

в с т а н о в и в:

15 квітня 2024 року Начальник відділу РЗСПЖЗО СВ Золотоніського районного відділу поліції ГУНП в Черкаській області ОСОБА_11 звернулася до суду з погодженим начальником Чорнобаївського відділу Золотоніської окружної прокуратури ОСОБА_6 клопотанням про продовження строку застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 ..

Клопотання обґрунтоване тим, що у провадженні СВ Золотоніського РВП ГУНП в Черкаській області перебувають матеріали кримінального провадження № 0000094 від 21.01.2024 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 115 КК України.

Органами досудового розслідування ОСОБА_7 підозрюється в тому, що він 20.01.2024 року близько 20 години перебував в домоволодінні ОСОБА_12 , що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , з яким у приміщенні кухні будинку за вказаною адресою вживали спиртні напої.

У ході спільного вживання спиртних напоїв на ґрунті раптово виниклих особистих неприязних відносин, між ОСОБА_7 та ОСОБА_12 розпочалася обопільна словесна сварка, в ході якої у ОСОБА_7 раптово виник прямий умисел, спрямований на вбивство потерпілого ОСОБА_12 ..

З метою протиправного заподіяння смерті іншій людині, ОСОБА_7 , діючи умисно та цілеспрямовано, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки, а також бажаючи їх настання, взявши ніж, який тримаючи в руці, наніс потерпілому ОСОБА_12 один удар в область грудної клітини зліва, але злочин не було закінчено з причин, які не залежали від волі ОСОБА_7 .

Своїми умисними та протиправними діями ОСОБА_7 спричинив ОСОБА_12 тілесні ушкодження у вигляді проникаючої рани грудної клітки з ліва, гемопневмоторакс, травматичний шок, що підтверджується довідкою комунального некомерційного підприємства «Чорнобаївська багатопрофільна лікарня Чорнобаївської селищної ради» від 21.01.2024 року.

21.01.2024 року ОСОБА_7 , затриманий в порядку п. 2 ч. 1 ст. 208 КПК України за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 115 КК України, фактичний час затримання 00 годин 47 хвилин.

Того ж дня ОСОБА_7 , з дотриманням вимог ст.ст. 276-278 КПК України повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 115 КК України.

Ухвалою слідчого судді від 22.01.2024 підозрюваному ОСОБА_7 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 20.03.2024 року.

Постановою керівника Золотоніської окружної прокуратури від 13.03.2024 року строк досудового розслідування у кримінальному провадженні продовжено до трьох місяців, тобто до 20.04.2024 року.

Ухвалою слідчого судді від 19.03.2024 року запобіжний захід у вигляді тримання під вартою продовжено до 20.04.2024 року.

Крім того, ухвалою слідчого судді від 16.04.2024 року продовжено строк досудового розслідування в кримінальному провадженні № 0000094 від 21.01.2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 115 КК України, до п`яти місяців, тобто до 20 червня 2024 року включно .

У клопотанні зазначається, що закінчити розслідування у строк до 20.04.2024 року немає можливості, оскільки на даний час не отримано висновки призначених у кримінальному провадженні двох судових молекулярно-генетичних експертиз, які перебувають на виконанні, а також є необхідність проведення судово-медичної експертизи на предмет встановлення можливості спричинення тілесного ушкодження потерпілому ножами, що вилучені у підозрюваного ОСОБА_7 , яку можливо призначити після отримання висновку призначених судових молекулярно-генетичних експертиз.

04.04.2024 року призначено судово-медичну експертизу з метою встановлення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень у ОСОБА_7 , виконання якої триває.

Строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 закінчується 20.04.2024 року, але на даний час на думку слідчого/прокурора ризики, які передбачені статтею 177 КПК України не зменшилися.

В обґрунтування клопотання органи досудового розслідування посилаються на наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме:

- ризик переховування від органу досудового розслідування; - ризик незаконного впливу на свідків та потерпілого у даному кримінальному провадженні; - ризик можливого вчинення іншого кримінального правопорушення; - ризик перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином;

Таким чином, на думку органів слідства вказані обставини свідчить про неможливість застосування більш м`яких запобіжних заходів, які б забезпечили запобіганню зазначених в клопотанні ризиків та належної процесуальної поведінки підозрюваним. Хоча запобіжний захід у вигляді тримання під вартою і є винятковим запобіжним заходом, але жоден інший із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, що визначені ст. 177 КПК України.

За вказаних обставин слідчий за згодою з прокурором звернулись до суду з даним клопотанням у якому просили продовжити строк тримання під вартою ОСОБА_7 в межах строків досудового розслідування.

Ухвалою слідчого судді Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 17 квітня 2024 року у задоволенні клопотання начальника відділу РЗСПЖЗО СВ Золотоніського районного відділу поліції ГУНП в Черкаській області ОСОБА_11 , погоджене начальником Чорнобаївського відділу Золотоніської окружної прокуратури ОСОБА_6 про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 - відмовлено.

Звільнено підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , з-під варти негайно.

Застосовано до підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту за адресою проживання: АДРЕСА_1 , з носінням електронного засобу контролю, строком на 2 місяці по 17 червня 2024 року.

Зобов`язано підозрюваного ОСОБА_7 , невідкладно прибути до місця свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 .

Покладено на ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , наступні обов`язки:

- цілодобово перебувати за місцем свого проживання та носити електронний засіб контролю;

- прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора та суду;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця мешкання;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що надають право на виїзд з України та в`їзд в Україну;

- утриматися від спілкування зі свідками та потерпілим кримінального правопорушення.

В період воєнного стану на території України, дозволено підозрюваному ОСОБА_7 , після сигналу «Повітряна тривога» і протягом 15 хвилин після сигналу «Відбій повітряної тривоги», відлучатися з місця проживання з метою перебування останнього в укритті.

Роз`яснено підозрюваному ОСОБА_7 , що у разі невиконання покладених на нього слідчим суддею обов`язків, до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід і на нього може бути накладено грошове стягнення у розмірі від 0,25 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб до 2 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Застосовуючи запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту стосовно підозрюваного ОСОБА_7 , слідчий суддя послався на рішення ЄСПЛ по справі «Белевитський проти Росії», та врахував особу підозрюваного, який має постійне місце проживання, одружений та має на утриманні неповнолітніх доньок.

Не погоджуючись із ухвалою слідчого судді, начальник Чорнобаївського відділу Золотоніської окружної прокуратури подав апеляційну скаргу в якій просить ухвалу слідчого судді Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 17.04.2024 року у справі № 709/259/24 скасувати та застосувати до підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення застави, в межах досудового розслідування, до 17.06.2024 року.

В апеляційній скарзі вказує, що оскаржувана ухвала слідчого судді є необґрунтована, невмотивована та така, що не забезпечить досягнення мети кримінального провадження, в тому числі виконання підозрюваним ОСОБА_7 покладених на нього процесуальних обов`язків під час досудового розслідування.

В обґрунтування застосування запобіжного заходу щодо ОСОБА_7 покладається необхідність запобігання спробам переховування від органів досудового розслідування та/або суду; незаконному впливу на свідків, потерпілого у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином; запобігання спробам вчинити інше кримінальне правопорушення.

Вказує, що злочин в якому обґрунтовано підозрюється ОСОБА_7 , вчинено ним безпосередньо під час вживання спиртних напоїв, в тому числі в присутності неповнолітніх осіб, яких допитано в якості свідків події, безпосередньо після даної події підозрюваний залишив місце злочину, забрав із собою ймовірні знаряддя його вчинення, надати медичну допомогу потерпілому не намагався.

Скаржник вважає, що підстави обрання більш м`якого запобіжного заходу підозрюваному ОСОБА_7 відсутні.

Заслухавши доповідь головуючого, доводи прокурора, який підтримав вимоги апеляційної скарги, доводи підозрюваного ОСОБА_7 та його захисника адвоката ОСОБА_8 , які заперечували проти задоволення апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_7 , повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 115 КК України.

Ухвалою слідчого судді від 22.01.2024 року підозрюваному ОСОБА_7 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 20.03.2024 року.

Постановою керівника Золотоніської окружної прокуратури від 13.03.2024 року строк досудового розслідування у кримінальному провадженні продовжено до трьох місяців, тобто до 20.04.2024 року.

Ухвалою слідчого судді від 19.03.2024 року запобіжний захід у вигляді тримання під вартою продовжено до 20.04.2024 року.

Ухвалою слідчого судді від 16.04.2024 року продовжено строк досудового розслідування в кримінальному провадженні № 0000094 від 21.01.2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 115 КК України, до п`яти місяців, тобто до 20 червня 2024 року включно.

Звертаючись з клопотанням про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, сторона обвинувачення послалась на те, що у ході досудового розслідування задля об`єктивного його розслідування в розумні строки, виникла необхідність в продовженні підозрюваному ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з метою забезпечення виконання ним перед органом досудового розслідування та судом покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання ризикам, передбаченим п. п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, та які вказують, що підозрюваний може: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; незаконно впливати на потерпілого та свідків; ризик можливого вчинення іншого кримінального правопорушення; ризик запобігання спробам перешкоджання кримінальному провадженню.

Вказує, що реальним є ризик того, що підозрюваний переховуватиметься від органу досудового розслідування та суду, оскільки ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину, покарання за який становить від 7 до 15 років позбавлення волі.

А тому є обґрунтовані підстави вважати, що підозрюваний, перебуваючи на волі, може переховуватись від суду з метою уникнути покарання за злочин, у вчинені якого він підозрюється. Ризик переховування від суду обумовлюється серед іншого можливістю притягнення особи до кримінальної відповідальності та пов`язаними із цим можливим негативними наслідками (обмеженнями) і, зокрема, суворістю передбаченого покарання. Тяжкість ймовірного покарання та суворість можливого вироку особливо сильно підвищують ризик переховування від суду.

Крім цього, тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному в разі визнання його винним у вчиненні інкримінованого йому злочину, що хоча і не є самостійною підставою утримання особи під вартою, проте, в сукупності з іншими обставинами суттєво збільшує ризик втечі, а тому враховується при оцінюванні ризиків.

Реальним є ризик, передбачений п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, згідно з яким ОСОБА_7 може незаконно впливати на потерпілого та свідків шляхом здійснення фізичного чи психологічного тиску з урахуванням обставин вчинення злочину з метою надання під час слідства ними неправдивих показань або їх зміни, оскільки кримінальне правопорушення вчинено в населеному пункті за місцем проживання підозрюваного, потерпілий і свідки у даному кримінальному провадження є його односельцями.

Підставою застосування щодо нього запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні злочину та наявність ризиків, які дають підстави слідчому судді вважати, що ОСОБА_7 може здійснити дії, передбачені п. п. 1, 3, 4,5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Приймаючи рішення про обрання запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту стосовно підозрюваного ОСОБА_7 . слідчий суддя встановив, що в своєму клопотанні слідчий, а також прокурор в судовому засіданні не довели, що встановлені під час розгляду клопотання про продовження застосування запобіжного заходу обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених ч. 1 ст. 176 КПК України, не може запобігти доведеним під час розгляду ризику або ризикам.

Також слідчим та прокурором належним чином не обґрунтовано жодного ризику, які б давали достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені п. п. 1, 3,4, 5 ч. 1 статті 177 КПК України.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу відносно ОСОБА_7 окрім вище викладених обставин, слідчий суддя у відповідності до положень ст. 178 КПК України врахував наявність доказів, що обґрунтовують підозру, які свідчать про обґрунтованість вказаних в клопотанні обставин, підозрюваного, міцність соціальних зв`язків підозрюваного, у тому числі наявність в нього родини й утриманців, ризик впливу на свідків та враховано, що останній раніше не судимий.

Ураховуючи тяжкість покарання, що загрожує у разі визнання підозрюваного ОСОБА_7 винним у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, даних про його особу, а саме наявність постійного фактичного місця проживання за адресою: АДРЕСА_1 , слідчий суддя вважав за необхідне застосувати відносно підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту з носінням електронного засобу контролю, поклавши на нього обов`язки, передбачені ст. 194 КПК України.

З такими висновками слідчого судді колегія суддів погоджується, з огляду на наступне.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто з метою запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Розглядаючи клопотання про продовження строку застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою для прийняття законного і обґрунтованого рішення, суд, відповідно до ст. 178 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Згідно положень ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною шостою та сьомою статті 176 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 4 ст. 194 КПК України якщо при розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу прокурор доведе наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення та наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор, але не доведе обставини недостатності застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Відмовляючи в задоволенні вказаного клопотання слідчого про продовження застосування строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 , слідчий суддя керувався положеннями ст. ст. 176-178, 183, 184, 194, 196 КПК України вказавши, що слідчим, прокурором не доведено, що встановленим в провадженні ризикам на даній стадії не зможе запобігти інший, більш м`який запобіжний захід, ніж тримання під вартою.

У всіх випадках, коли ризику ухилення підозрюваного від слідства можна запобігти за допомогою застави чи інших запобіжних заходів, його має бути звільнено і в таких випадках національні органи завжди мають належним чином досліджувати можливість застосування таких альтернативних запобіжних заходів (Буров проти України п. 51).

Слідчий суддя вірно встановив, що долучені до клопотання докази, містять дані виключно щодо обґрунтованості підозри у вчиненні ОСОБА_7 інкримінованого йому кримінального діяння. Однак застосування стосовно ОСОБА_7 найбільш суворого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не може ґрунтуватись лише на тому, що він може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, впливати на свідків, чи запобігати спробам перешкоджати кримінальному провадженню. Тобто не містять обґрунтованих доказів стосовно наявності ризиків вказаних у клопотанні, передбачених ст. 177 КПК України, які б передбачали застосування до підозрюваного виняткового запобіжного заходу на даній стадії слідства, при цьому навів мотиви відмови у задоволенні клопотання про продовження строку застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, обґрунтувавши прийняте рішення щодо конкретного кримінального провадження та особи підозрюваного.

Колегія суддів погоджується з висновком слідчого судді, про те, що прокурором у судовому засіданні не доведено, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, який би міг бути застосованим до підозрюваного ОСОБА_7 на даному етапі слідства не зможе в повній мірі запобігти ризику, передбаченому ч. 1 ст. 177 КПК України.

Колегія суддів зазначає, що, слідчому судді/суду необхідно враховувати, що обмеження розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою лише переліком законодавчих (стандартних) підстав для його застосування без встановлення їх наявності та обґрунтованості до конкретної особи є порушенням вимог п. 4 ст. 5 Конвенції (правова позиція ЄСПЛ у справі «Белевитський проти Росії», пункти 111 - 112 рішення від 1 березня 2007 року).

Ризик утечі повинен оцінюватися у світлі таких факторів, як характер людини, її моральні принципи, місце проживання, робота, засоби до існування, сімейні узи, а також будь-які інші зв`язки з країною, в якій особу притягнуто до кримінальної відповідальності (Becciev v. Moldova п. 58).

Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (Суомінен проти Фінляндії п. 36).

Отже, з урахуванням вказаних обставин, рішення слідчого судді про відмову у застосуванні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту прийнято з дотриманням вимог КПК України та узгоджується з позиціями ЄСПЛ.

Застосовуючи відносно підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту судом перевірено, що в матеріалах провадження на даний час є достатні дані, що підтверджують існування обґрунтованої підозри у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, при цьому слідчим та прокурором не доведено неможливість застосування більш м`якого запобіжного заходу для запобігання ризику, зазначеному у клопотанні.

Одночасно, дослідивши матеріали провадження, в сукупності із зазначеними обставинами для вирішення справи у відповідності до вимог закону слідчий суддя врахував тяжкість покарання, що може загрожувати ОСОБА_7 у разі визнання його винуватим у вчиненні інкримінованого злочину, обставини вчинення кримінального правопорушення, а також дані про його особу в їх сукупності. Окрім цього, судом покладено на підозрюваного обов`язки, передбачені ст. 194 КПК України.

Колегія суддів погоджуються з таким рішенням слідчого судді та вважає, що прокурор не довів обставин, які б слугували підставою для обмеження права підозрюваного на свободу на даному етапі слідства та свідчили б про недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів.

Доводи, на які послався в апеляційній скарзі начальник Чорнобаївського відділу Золотоніської окружної прокуратури, не можуть бути безумовними підставами для скасування судового рішення, оскільки були враховані судом при прийнятті рішення.

Відповідно до ст. 199 КПК України клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статті 184 цього Кодексу, повинно містити зокрема виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Колегія суддів зазначає, що скаржник в апеляційній скарзі не вказав, які слідчі дії мають ще бути проведені, яким на його думку підозрюваний зможе перешкоджати. При цьому, колегія суддів враховує, що під час проведення досудового розслідування на сьогоднішній день допитані свідки, потерпілий та проведена судово-медична експертиза (03.04.2024 року).

Згідно правової позиції ЄСПЛ у справі «Манчіні проти Італії», за наслідками та способами застосування як тримання під вартою, так і цілодобовий домашній арешт прирівнюється до позбавлення волі для цілей статті 5 Конвенції, разом з тим, цілодобовий домашній арешт є менш суворим запобіжним заходом порівняно з триманням під вартою та в сукупності з вищевказаними процесуальними обов`язками та забезпечить належну подальшу процесуальну поведінку підозрюваного.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що слідчий суддя застосовуючи щодо підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту дослідив всі обставини, з`ясування яких могло мати істотне значення для ухвалення законного, обґрунтованого та вмотивованого рішення, в повній мірі врахував вимоги статті 194 КПК України та за відсутністю доведених обставин, які б слугували підставою для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою залишив без задоволення клопотання сторони обвинувачення.

Істотних порушень норм КПК України, які б могли потягти за собою скасування ухвали слідчого судді при апеляційному розгляді не встановлено.

На підставі викладеного, колегія суддів апеляційного суду дійшла висновку, що ухвала слідчого судді Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 17 квітня 2024 року є законною та обґрунтованою, оскільки ухвалена з дотриманням вимог кримінального процесуального закону, на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені достатніми даними, дослідженими та оціненими судом, в межах, передбачених на даній стадії кримінального провадження, а тому ухвалу місцевого суду слід залишити без змін, а апеляційну скаргу начальника Чорнобаївського відділу Золотоніської окружної прокуратури залишити без задоволення.

Керуючись статтями 176-178, 181, 193, 309, 404, 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу начальника Чорнобаївського відділу Золотоніської окружної прокуратури залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 17 квітня 2024 року залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді