Справа № 466/1085/23 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/169/24 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 лютого 2024 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові у режимі відеоконференції апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченої ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Львова, яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 , на ухвалу Шевченківського районного суду м. Львова від 29 січня 2024 року про продовження останній строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, з визначенням розміру застави,

за участі прокурора ОСОБА_8 ,

обвинуваченої ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_6 ,

в с т а н о в и л а :

вищевказаною ухвалою продовжено строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченій за ч. 2 ст. 255, ч. 4 ст. 28, ч. 2 ст. 307 КК України ОСОБА_7 , з визначенням розміру застави в сумі 99 240 (дев`яносто дев`ять тисяч двісті сорок ) грн., строком на 60 діб, до 28 березня 2024 року включно.

У разі внесення застави у вищевказаному розмірі покласти на обвинувачену ОСОБА_7 такі обов`язки: прибувати на кожну вимогу суду для участі в судових засіданнях; не відлучатись за межі Львівської області без дозволу суду; повідомляти суд про зміну свого місця проживання чи роботи; утримуватись від спілкування зі свідками та іншими обвинуваченими у даному кримінальному провадженні; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

З моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави обвинувачена вважатиметься такою, щодо якої застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, адвокат ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу Шевченківського районного суду м. Львова від 29 січня 2024 року скасувати та постановити нову ухвалу, якою обрати обвинуваченій більш м`який запобіжний захід домашній арешт із забороною залишати житло за адресою: АДРЕСА_1 у період з 22:00 год. до 06:00 год. наступного дня, з покладенням на неї обов`язків, визначених ч. 5 ст. 194 КПК України.

В обґрунтування апеляційних вимог адвокат вказує на те, що обвинувачена ОСОБА_7 перебуває під вартою з 26 вересня 2022 року, тобто понад рік. При цьому під час розгляду клопотання про продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обов`язково має бути розглянута можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів.

Вважає, що є підстави для обрання більш м`якого запобіжного заходу обвинуваченій ОСОБА_7 домашнього арешту.

Вказує, що в оскарженій ухвалі судом не наведено належних та достатніх мотивів, чому застосування більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, не може забезпечити виконання обвинуваченою покладених на неї процесуальних обов`язків. На думку апелянта, судом неправильно оцінено ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, і відповідна ухвала суду про продовження ОСОБА_7 запобіжного заходу тримання під вартою заснована на припущеннях.

Як зазначає апелянт, ризик переховування від суду є малоймовірним, обвинувачена не робила спроб втечі сторона обвинувачення не володіє даними про підготовку до цього. Також в Україні введено воєнний стан, на межах кожної області і у великих населених пунктах стоять блок-пости, на яких здійснюється перевірка громадян. ОСОБА_7 не володіє жодним ступенем впливу на конкретних свідків у справі чи інших обвинувачених. Не доведено, що обвинувачена, перебуваючи на волі, буде вчиняти інші кримінальні правопорушення.

У судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_7 та її захисник ОСОБА_6 подану апеляційну скаргу підтримали та просили таку задовольнити.

Прокурор ОСОБА_8 заперечив проти задоволення апеляційних вимог, зазначивши, що такі не ґрунтуються на вимогах закону.

Заслухавши доповідача, позицію учасників процесу, перевіривши доводи апеляційної скарги, вивчивши надані в копіях матеріали контрольного провадження, колегія суддів вважає, що подана апеляційна скарга задоволенню не підлягає, з огляду на таке.

Частиною 1 ст. 404 КПК України визначено, що суд апеляційної інстанції переглядає судове рішення в межах апеляційних скарг.

Відповідно до вимог ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених ч. 5 ст. 176 цього Кодексу.

Згідно з ч. 1, 3 ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. Незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Частиною 2 ст. 331 КПК України передбачено, що вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Як вбачається з наданих суду матеріалів, на розгляді Шевченківського районного суду м. Львова перебуває кримінальне провадження №0000081 від 16 лютого 2022 року про обвинувачення ОСОБА_9 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 255, ч. 3 ст. 27, ч. 4 ст. 28 ч. 2 ст. 307 КК України, ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_7 та ОСОБА_13 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 255, ч. 4 ст. 28 ч. 2 ст. 307 КК України.

У межах цього кримінального провадження слідчим суддею Галицького районного суду м. Львова від 22 вересня 2022 року застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, з визначенням розміру застави в сумі 99 240 грн, строк дії якого в подальшому було неодноразово продовжено, востаннє ухвалою Шевченківського районного суду м. Львова від 29 січня 2024 року, до 28 березня 2024 року включо.

Підставами для обрання запобіжного заходу та продовження строку тримання під вартою стали достатні підстави вважати, що ОСОБА_7 може переховуватися від суду, оскільки у разі визнання її винуватою в інкримінованих злочинах їй загрожує покарання у виді позбавлення волі на строк від 5 до 12 років з конфіскацією майна; незаконно впливати на свідків та інших обвинувачених у кримінальному провадженні, адже судом не було допитано всіх свідків, яким відомі обставини вчинення кримінальних правопорушень; вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки обвинувачена раніше вчиняла ряд злочинів, однак на шлях виправлення не стала, та знову вчинила нові тяжкі злочини, пов`язані з незаконним обігом наркотичних засобів та психотропних речовин. Також місцевим судом, на виконання вимог ст. 178 КПК України, було враховано особу ОСОБА_7 , яка не працює та не має офіційного джерела доходів, незаміжня, за адресою її місця проживання: АДРЕСА_1 , під час проведення обшуку працівниками поліції у межах цього кримінального провадження встановлені антисанітарні умови, неможливі для виховання та утримання неповнолітніх дітей, внаслідок чого станом на сьогодні вирішується питання про позбавлення можливості обвинуваченої проживати із власними трьома малолітніми дітьми, що свідчить про відсутність у неї міцних соціальних зв`язків, тяжкими захворюваннями, які б перешкоджали її утриманню в слідчому ізоляторі, ОСОБА_7 не хворіє.

Колегія суддів апеляційного суду вважає, що з моменту взяття ОСОБА_7 під варту та до моменту вирішення клопотання прокурора, не змінилися обставини, які стали підставою для обрання щодо неї запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, та не змінилася обстановка, яка дає суду підстави вважати, що належну процесуальну поведінку обвинуваченої не зможе забезпечити більш м`який запобіжний захід.

Наведені прокурором в судовому засіданні підстави для продовження строку тримання під вартою є належним чином обґрунтовані та вмотивовані, ризики, які слугували підставою для обрання запобіжного заходу, станом на сьогодні не змінилися та не зменшилися.

Вирішуючи питання продовження строку тримання під вартою обвинуваченої ОСОБА_7 , суд першої інстанції належно дослідив обставини, з якими закон пов`язує можливість продовження строку тримання під вартою, та обґрунтовано дійшов висновку про існування тих обставин, які перешкоджають завершенню судового розгляду до закінчення дії попередньої ухвали про тримання особи під вартою.

Колегія суддів апеляційного суду погоджується з висновком суду першої інстанції про необхідність продовження обвинуваченій ОСОБА_7 строку тримання під вартою для забезпечення виконання покладених на неї процесуальних обов`язків, та вважає, що застосування до обвинуваченої більш м`якого запобіжного заходу, зокрема домашнього арешту, як про це просить захисник, не зможе запобігти ризикам кримінального провадження та може негативно відобразитися на здійсненні судового розгляду, в тому числі щодо належного виконання обвинуваченою своїх процесуальних обов`язків. Відомостей, які б свідчили про неможливість подальшого застосування до обвинуваченої ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, сторонами не надано.

Доводи апеляційної скарги про те, що прокурор не довів існування ризиків є необґрунтованими, оскільки питання щодо застосування запобіжного заходу розглядалось судом в порядку, передбаченому ст. 331 КПК України, та з матеріалів контрольного провадження вбачається, що при обранні такого ОСОБА_7 місцевий суд враховував не лише тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченій у разі визнання її винною у вчиненні злочинів, а й існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, запобіганню яким може сприяти лише тримання обвинуваченої під вартою.

Аргументи сторони захисту про тривале перебування ОСОБА_7 під вартою є неспроможними, оскільки вказана обставина відповідно до вимог ст. 178 КПК України не враховується при обранні обвинуваченому запобіжного заходу чи продовженні строку його дії.

Інші підстави для відмови у задоволенні клопотання прокурора, зазначені захисником у поданій до суду апеляційній скарзі, також не спростовують висновків суду першої інстанції.

Відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України, слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків передбачених цим Кодексом.

Згідно із ч. 4 ст. 182 КПК України розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Відповідно до п. 3 ч. 5 ст. 182 КПК України, розмір застави визначається у таких межах: щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину, - від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

У рішенні «Мангурас проти Іспанії» від 20 листопада 2010 року Європейський суд з прав людини зазначив, що гарантії, передбачені п. 3 статті 5 Конвенції, покликані забезпечити не компенсацію втрат, а, зокрема, явку обвинуваченого на судове засідання. Таким чином, сума (застави) повинна бути оцінена враховуючи самого обвинуваченого, його активи та його взаємовідносини з особами, які мають забезпечить його безпеку, іншими словами, розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри (впевненості) при якому перспектива втрати застави, у випадку відсутності на суді, буде достатнім стримуючим засобом, щоб унеможливити перешкоджання особою встановленню істини у кримінальному провадженні. При цьому має бути враховано наявність грошових засобів у обвинуваченого.

Водночас, ЄСПЛ визнано законними та обґрунтованими дії національних судів, щодо обрання обвинуваченому розміру застави, який перевищував його наявні активи та поточні доходи, тощо, беручи до уваги особливий характер справи заявника, шкоду, завдану кримінальним правопорушенням та зазначено, що навіть якщо сума застави визначається виходячи із характеристики особи обвинуваченого та його матеріального становища, за певних обставин є обґрунтованим врахування також і суми збитків, у заподіянні яких ця особа обвинувачується.

Під час визначення обвинуваченій альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави судом було враховано відомості про сімейний та майновий стан ОСОБА_7 , а також суспільну небезпечність кримінальних правопорушень, у вчиненні яких вона обвинувачується. А тому, з урахуванням майнового стану та репутації обвинуваченої, застава у розмірі 99 240 гривень є обґрунтованою та здатна забезпечити виконання обвинуваченою покладених на неї процесуальних обов`язків.

Відтак, зазначені в апеляційній скарзі доводи та підстави, з яких сторона захисту просить скасувати ухвалу суду, не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду і не є визначеними законом підставами для скасування оскарженого рішення.

Ухвала місцевого суду відповідно до вимог статті 370 КПК України, є законною, обґрунтованою і вмотивованою, а тому підстав для її скасування колегія суддів не знаходить.

Істотних порушень норм КПК України, які могли б стати підставою для скасування ухвали суду першої інстанції, зі справи не вбачається.

Керуючись ст. ст. 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а :

ухвалу Шевченківського районного суду м. Львова від 29 січня 2024 року щодо ОСОБА_7 залишити без змін, апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_6 в її інтересах без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4