ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 квітня 2024 року м. Сміла

Смілянський міськрайонний суд Черкаської області у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участю

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Сміла кримінальне провадження від 01.02.2023 під №0000096 за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Богодухівка Чорнобаївського району Черкаської області, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, неодруженого, утриманців немає, добровольця четвертого відділення взводу охорони окремого загону територіальної оборони «Сміла №1» Добровольчого формування Черкаської територіальної громади №1, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.263 КК України,

у с т а н о в и в :

ОСОБА_4 , всупереч встановленому законом порядку, без передбаченого законом дозволу, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, у порушення п.п 2.3.2, 8.1, 8.2, 8.12 Інструкції про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної і холодної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та зазначених патронів, а також боєприпасів до зброї та вибухових матеріалів, затвердженої наказом МВС України №622 від 21.08.1998 Департаментом профілактики правопорушень Міністерства внутрішніх справ України, вимог Переліку видів майна, яке не може перебувати у власності громадян, затвердженого Постановою Верховної Ради України №2471-XII від 17.06.1992, в січні 2023 року, більш точного часу не встановлено, біля узбіччя дороги вулиці Полтавської в м. Сміла, Черкаська обл., придбав, шляхом знахідки, боєприпаси (патрони) в кількості 34 штуки, 5,45-мм., які, згідно висновку експерта Черкаського НДЕКЦ МВС України № СЕ-19/124-23/1283-БЛ від 07.02.2023, являються боєприпасами до нарізної вогнепальної зброї - 5,45-мм проміжними патронами з яких тридцять один патрон споряджено кулею із стальним осердям (7Н6, 7Н6М) з яких тридцять патронів промислового виробництва м. Луганськ, Україна; один патрон промислового виробництва м. Барнаул, СРСР; три патрона споряджено кулею із підвищеною пробивною здатністю (7НІ0, 7НІ0М) промислового виробництва м. Луганськ, Україна.

Після цього, ОСОБА_4 , з моменту придбання, тобто в січні 2023 року, більш точного не встановлено, всупереч встановленому законом порядку, без передбаченого законом дозволу, діючи з тих же мотивів та спонукань, умисно, перемістив із місця придбання, тобто із узбіччя дороги вулиці Полтавської в м. Сміла, Черкаська обл. до місця свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , вказані боєприпаси (патрони) в кількості 34 штуки, 5,45-мм.

У подальшому, ОСОБА_4 з моменту перенесення, тобто з січня 2023 року, більш точного часу не встановлено, всупереч встановленому законом порядку, без передбаченого законом дозволу, діючи з тих же мотивів та спонукань, до 13 год. 27 хв. 01.02.2023 зберігав за адресою: АДРЕСА_1 , вищевказані боєприпаси (патрони) в кількості 34 штуки, 5,45-мм., які, згідно висновку експерта Черкаського НДЕКЦ МВС України №СЕ-19/124-23/1283-БЛ від 07.02.2023, являються боєприпасами до нарізної вогнепальної зброї - 5,45-мм проміжними патронами з яких тридцять один патрон споряджено кулею із стальним осердям (7Н6, 7Н6М), з яких тридцять патронів промислового виробництва м. Луганськ, Україна; один патрон промислового виробництва м. Барнаул, СРСР; три патрона споряджено кулею із підвищеною пробивною здатністю (7НІ0, 7НІ0М) промислового виробництва м. Луганськ, Україна.

Дії обвинуваченого ОСОБА_4 судом кваліфіковані за ч.1 ст.263 КК України, як придбання, носіння та зберігання бойових припасів без передбаченого законом дозволу.

Обвинувачений ОСОБА_4 у судовому засіданні винуватим себе у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення визнав повністю, у вчиненому щиро розкаявся, виявляв щирий жаль з приводу вчиненого. Надав суду показання, в яких повністю підтвердив обставини вчинення кримінального правопорушення, які зазначені в обвинувальному акті. Зокрема вказав, що дійсно у січні 2023 року знайшов у АДРЕСА_2 , біля річки вказані в обвинувальному акті патрони у кількості 34 штук, які переніс до місця свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , де в подальшому зберігав. Вказані патрони він збирався здати до органу поліції, однак 01.02.2023 ці боєприпаси були в нього вилучені під час обшуку. Стверджував, що у повній мірі усвідомив протиправність своїх дій, запевнив, що у подальшому не допустить порушень законів України, просив застосувати до нього більш м`який вид покарання у виді штрафу.

Ураховуючи, що обвинувачений ОСОБА_4 та інші учасники судового провадження не оспорюють фактичні обставини провадження і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності їх позиції, суд, роз`яснивши учасникам процесу положення ч.3 ст.349 КПК України, а саме, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, провів судовий розгляд у справі щодо всіх фактичних обставин із застосуванням правил ч.3 ст.349 КПК України, визнавши недоцільним дослідження інших доказів по справі, окрім даних, що характеризують обвинуваченого.

При призначенні покарання обвинуваченому суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.

Дослідивши дані про особу обвинуваченого, при визначенні покарання ОСОБА_4 суд бере до уваги: характер і ступінь тяжкості скоєного кримінального правопорушення, яке, відповідно до ст.12 КК України, класифікується як тяжкий злочин, обставини вчинення кримінального правопорушення, а саме те, що воно не потягло за собою тяжких наслідків, відношення обвинуваченого до скоєного, який вину у вчиненні злочину визнав у повному обсязі та усвідомив неправомірність своїх дій, щиро розкаявся у вчиненому, виявляв щирий жаль з приводу вчиненого та засуджує свої дії; особу обвинуваченого, який до кримінальної відповідальності раніше не притягувався, є добровольцем територіальної оборони та на добровільних засадах виконує державні та громадські обов`язки у складі взводу охорони окремого загону територіальної оборони «Сміла №1» добровольчого формування Черкаської територіальної громади №1, за місцем проживання характеризується позитивно, також позитивно характеризується як доброволець окремого загону територіальної оборони «Сміла №1» Добровольчого формування Черкаської територіальної громади №1.

Як обставини, що пом`якшують покарання, відповідно до положень ст. 66 КК України, суд визнає щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Обставин, що обтяжують покарання відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.

Згідно з приписами ст.8 КПК України, кримінальне провадження здійснюється з дотриманням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

За змістом статей 50, 65 КК України, особі, яка скоїла кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для виправлення та попередження скоєння нових кримінальних правопорушень. Це покарання має відповідати принципам законності, обґрунтованості, справедливості, співмірності та індивідуалізації, що є системою найбільш істотних правил і критеріїв, які визначають порядок та межі діяльності суду під час обрання покарання. Суд повинен ураховувати ступінь тяжкості кримінального правопорушення, конкретні обставини його скоєння, форму вини, наслідки цього діяння, дані про особу, обставини, що впливають на покарання, ставлення особи до своїх дій, інші особливості справи, які мають значення для забезпечення відповідності покарання характеру та тяжкості кримінального правопорушення.

Покарання завжди призначається як відповідний захід примусу держави за вчинене кримінальне правопорушення, виконує виправну функцію і водночас запобігає вчиненню нових кримінальних правопорушень як самим засудженим, так і іншими особами.

Зокрема, індивідуалізація покарання ґрунтується на прогностичній діяльності суду. Оптимальним орієнтиром такої діяльності є визначення покарання в тому обсязі, який був би достатнім для досягнення найближчої мети покарання - виправлення засудженого.

Із урахуванням наведених висновків щодо порядку призначення покарання, викладених обставин у справі, особи обвинуваченого, який раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, є добровольцем територіальної оборони та на добровільних засадах виконує державні та громадські обов`язки у складі взводу охорони окремого загону територіальної оборони «Сміла №1» добровольчого формування Черкаської територіальної громади №1, усвідомив суспільну небезпечність своїх дій, щиро розкаявся, а також тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, покарання, яке передбачено за вчинений злочин, наявність декількох обставин, що пом`якшують покарання, за відсутності обставин, які його обтяжують, ураховуючи думку прокурора, який просив не призначати покарання, пов`язане з позбавленням волі та перейти до більш м`якого виду покарання у виді штрафу, суд вважає, що виправлення та перевиховання обвинуваченого можливе без ізоляції від суспільства, що дає підстави для застосування ст.69 КК України.

Статтею 69 КК України передбачено, що за наявності кількох обставин, які пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного, суд, умотивувавши своє рішення, може, крім випадків засудження за корупційний злочин, призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за цей злочин.

Застосовуючи положення ст.69 КК України суд враховує правову позицію Верховного Суду, викладену у постанові від 03.02.2021 у справі № 629/2739/18, відповідно до якої частина 1 статті 69 КК надає повноваження суду у виключних випадках призначити більш м`яке покарання, ніж мінімальне покарання, передбачене законом за відповідний злочин або перейти до більш м`якого виду основного покарання, лише за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, тобто якщо певні обставини або сукупність обставин одночасно відповідають двом умовам, визначеним в законі: вони можуть бути визнані такими, що пом`якшують покарання відповідно до частин 1 та/або 2 статті 66 КК; істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину. Крім того, ці обставини чи сукупність обставин мають знаходитися в причинному зв`язку з цілями та/або мотивами злочину, поведінкою особи під час вчинення злочину та іншими факторами, які безпосередньо впливають на суспільну небезпеку злочину та/або небезпечність винуватої особи.

При визначенні поняття та змісту обставин, що істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, суд має виходити з системного тлумачення статей 66 та 69 КК та тих статей Особливої частини Кодексу, що визначають певні обставини, як ознаки привілейованих складів злочину, що істотно зменшують їх суспільну небезпечність, наслідком чого є зниження ступеню тяжкості вчиненого злочину. Ці обставини в своїй сукупності повинні настільки істотно знижувати ступінь суспільної небезпечності вчиненого злочину, що призначення винному навіть мінімального покарання в межах санкції було би явно несправедливим.

За таких обставин, суд дійшов до висновку, що призначення обвинуваченому покарання у виді позбавлення волі явно не буде відповідати вимогам справедливості та меті покарання.

Отже, враховуючи вищенаведене, суд дійшов до висновку, що призначаючи покарання можливо застосувати до обвинуваченого положення ст. 69 КК України, а саме перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції ч.1 ст.263 КК України за цей злочин, а саме - штрафу.

Відповідно до ч.1 ст.53 КК України, штраф - це грошове стягнення, що накладається судом у випадках і розмірі, встановлених в Особливій частині цього Кодексу, з урахуванням положень частини другої цієї статті.

Згідно з ч.2 ст.53 КК України, розмір штрафу визначається судом залежно від тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та з урахуванням майнового стану винного в межах від тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Таке покарання, на переконання суду, відповідає положенням ст.65-68 КК України та буде необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого, попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень, відповідатиме особистості обвинуваченого та є достатнім для досягнення мети покарання відповідно до ст. 50 КК України.

Під час досудового розслідування та судового розгляду запобіжний захід до обвинуваченого не застосовувався, підстав для його застосування до набрання вироком законної сили судом не встановлено.

Арешт на майно не накладався.

Цивільний позов у провадженні не заявлено.

Процесуальні витрати за проведення судових експертиз у загальній сумі 1699 грн. 02 коп., відповідно до вимог ч.2 ст.124 КПК України, слід стягнути з обвинуваченого у дохід держави.

Долю речових доказів суд вирішує в порядку ст.100 КПК України.

Керуючись ст. 100, 124, 349, 369-371, 374 КПК України, ст. 12, 50, 53, 65, 66, 67, 69, 263 КК України, суд

у х в а л и в :

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.263 КК України, та із застосуванням ч.1 ст.69 КК України призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі п`ятисот дев`яноста неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 10030 (десять тисяч тридцять) грн. 00 коп.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави процесуальні витрати на проведення судових експертиз в сумі 1699 грн. 02 коп.

Речові докази у кримінальному провадженні:

- сімнадцять гільз та сімнадцять патронів, які передані на зберігання до кімнати зберігання речових доказів ВП№2 Черкаського РУП ГУНП в Черкаській області, залишити ВП№2 Черкаського РУП ГУНП в Черкаській області для використання за призначенням у визначеному законодавством порядку;

- багнет-ніж в піхвах, який переданий на зберігання до кімнати зберігання речових доказів ВП№2 Черкаського РУП ГУНП в Черкаській області, повернути за належністю ОСОБА_4 після набрання вироком законної сили.

Апеляційна скарга на вирок може бути подана до Черкаського апеляційного суду через Смілянський міськрайонний суд Черкаської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Роз`яснити, що вирок суду не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.

Копію вироку в день його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.

Суддя ОСОБА_1