Справа № 444/4105/23
Провадження № 1-кп/444/79/2024
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 квітня 2024 року Жовківський районний суд Львівської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

секретар судового засідання ОСОБА_2

номер кримінального провадження 0000751, внесеного 29.10.2023 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань,

про обвинувачення ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Львів, зареєстрованого в АДРЕСА_1 , фактично проживає в АДРЕСА_2 , одружений, має на утриманні одну неповнолітню дитину, працює викладачем Львівського національного лісотехнічного університету, освіта вища, не являється нотаріусом, депутатом чи адвокатом, не інвалід, не хворіє, українець, громадянин України, відповідно до ст. 89 КК України раніше не судимий, паспорт НОМЕР_1 , ІПН , тел. НОМЕР_2 ,

-у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України,

за участю: прокурора ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_3

потерпілого ОСОБА_5

представника потерпілого

адвоката ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Жовква Львівської області зазначене кримінальне провадження,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_3 ,28.10.2023 р. приблизно о 12:30 год., перебуваючи біля автомобіля чорного кольору марки Фольцваген Пассат В8,що знаходячись на дорозі біля будинку АДРЕСА_2 , в результаті словесного конфлікту, який виник на грунті особистих неприязних відносин, маючи умисел на заподіяння тілесних ушкоджень, умисно наніс правою рукою один удар по обличчю ОСОБА_5 , спричинивши садно на лівій щоці, чим спричинив потерпілому ОСОБА_5 легке тілесне ушкодження.

Таким чином, ОСОБА_3 вчинив умисне легке тілесне ушкодження, тобто кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 125 КК України.

Відповідно до вимог ст. 349 ч. 3 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо обставин справи, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченого та потерпілого, а також доказів в частині пред`явленого цивільного позову, так як проти такого не заперечують учасники судового провадження. Винуватість обвинуваченого у скоєнні інкримінованого йому кримінального правопорушення стверджується доказами, які є в матеріалах справи. Фактичні обставини справи, які стверджуються цими доказами, не оспорювались в ході судового розгляду ні обвинуваченою, ні іншими учасниками. Судом зясовано, чи правильно сторони розуміють зміст цих обставин, чи не мають сумніві у добровільності їх позиції, а також розяснено їм, що в такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Обвинувачений ОСОБА_3 в судовому засіданні, після розяснення йому суті обвинувачення підтвердив вищевказані обставини, пояснив, що все відповідає тому як зазначено в обвинувальному акті. У вчиненні правопорушення свою вину визнав повністю. Однак просив врахувати поведінку потерпілого який своїми діями спровокував даний конфлікт та пояснив, що у вказаний день, час та місце він виїжджав з подвір`я, де проживає, на дорогу, де в цей час так само виїхав на дорогу і потерпілий. Між ним та потерпілим виник конфлікт з приводу того хто кого мав би пропустити і як мали би роз`їхатися на дорозі. Під час цієї словесної перепалки, потерпілий вдарив кулаком по кузову автомобіля, що дуже його обурило, а тому від підбіг до потерпілого який вже сів за кермо свого автомобіля та намагаючись його витягти з автомобіля наніс один удар рукою по обличчю. Крім цього пояснив, що потерпілий йому також наніс тілесне ушкодження і з цього приводу на даний час проводиться досудове розслідування. Він зі свого боку неодноразово намагався помиритися з потерпілим, відшкодувати йому шкоду, однак потерпілий кожного разу в категоричній формі не бажав з ним ні говорити, ні вислухати. Щодо цивільного позову, то такий заперечує повністю, просмив в задоволені позову відмовити.

Потерпілий ОСОБА_5 в судовому засіданні пояснив, що все відповідає тому як зазначено в обвинувальному акті. Дійсно, під час словесного конфлікту він наніс рукою удар по автомобілю ОСОБА_3 . після чого ОСОБА_3 завдав йому тілесне ушкодження, а саме вдарив рукою по обличчю. Також підтвердив, що дійсно ОСОБА_3 намагався з ним помиритися, вибачався перед ним, пропонував гроші, однак він миритися не бажає та не приймає вибачення. Просив цивільний позов задоволити в повному обсязі.

Таким чином, суд приходить до переконання про винуватість обвинуваченого у скоєнні предявленого йому кримінального правопорушення.

Вина обвинуваченого ОСОБА_3 полягає в тому, що він спричинив умисне легке тілесне ушкодження потерпілому ОСОБА_5 , а тому суд його дії кваліфікує за ст. 125 ч. 1 КК України.

Кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 125 КК України за вчинення якого судиться ОСОБА_3 , згідно із ст. 12 КК України відноситься до кримінального проступку.

При обрані покарання підсудному ОСОБА_3 суд враховує тяжкість скоєного ним правопорушення, обставини справи, а саме, дані, що характеризують особу підсудного, обтяжуючі та пом`якшуючі покарання обставини, і з врахуванням наведеного перспективи його виправлення та попередження з його боку нових злочинів, а саме, що підсудний працює, такий, що раніше не судився, на обліку в лікарів нарколога та психіатра не перебуває, не інвалід, не хворіє, одружений, має на утриманні одну неповнолітню дитину.

Обставин, що обтяжують відповідальність підсудного ОСОБА_3 , судом не встановлено.

Обставиною, що пом`якшує відповідальність ОСОБА_3 є його розкаяння у вчиненому, так як він в судовому засідання повністю визнав свою вину та дав правдиві покази про обставини вчиненого ним правопорушення.

При призначені покарання судом також враховується поведінка потерпілого ОСОБА_5 , який наніс удар рукою по автомобілю ОСОБА_3 , чим і спровокував наступні дії останнього, що не заперечується самим потерпілим.

Таким чином, з врахуванням вищенаведеного, суд вважає, що покарання підсудному ОСОБА_3 слід обрати в межах санкції статті, за якою він судиться, а саме у вигляді штрафу.

Щодо цивільного позову.

Представник потерпілого ОСОБА_5 - адвокат ОСОБА_6 звернувся до суду в інтересах ОСОБА_5 з цивільним позовом в якому просить стягнути з ОСОБА_3 моральну шкоду в розмірі 50 000 грн., а також витрати на правничу допомогу у розмірі 10 000 грн.

Потерпілий ОСОБА_5 та його представник адвокат ОСОБА_6 в судовому засіданні під час розгляду справи по суті цивільний позов підтримали повністю. В судові дебати не прибули, подали клопотання про розгляд справи у їх відсутності. Цивільний позов підтримують в повному обсязів. Жодних інших заяв, чи клопотань з приводу цивільного позову до суду не подавали.

Щодо вирішення питання про відшкодування моральної шкоди на користь цивільного позивача ОСОБА_5 , суд виходить з принципу виваженості, розумності, справедливості та бере до уваги характер вчиненого кримінального провопорушення, тяжкість моральних страждань перенесених потерпілим в звязку із отриманим ушкодженням, майновий стан підсудного та його відношення як до вчиненого ним правопорушення так і відношення до самого цивільного позову, який він не визнає в судовому засіданні. Намагався помиритися з потерпілим та відшкодувати завдану шкоду, попросив пробачення, однак потерпілий вибачень не прийняв та миритися відмовився.

Суд вивчивши матеріали справи, проаналізувавши всі докази в їх сукупності, прийшов до переконання, що цивільний позов в частині відшкодування моральної шкоди підлягає до часткового задоволення, відповідно до ст. ст. 127-129 КПК України та ст. ст. 1167, 1187 ЦК України.

Задовольняючи частково позовні вимоги щодо відшкодування моральної шкоди, суд вважає, що потерпілому ОСОБА_5 дійсно спричинена моральна шкода, внаслідок дій підсудного ОСОБА_3 , було тимчасово порушено нормальні життєві зв`язки особисто його та його сім`ї, дана ситуація призвела до тяжкості вимушених змін у його життєвих стосунках, необхідно було затратити деякий час та зусилля, щоб повернутися до попереднього розкладу життя, в результаті дій ОСОБА_3 потерпілий отримав легке тілесне ушкодження, терпів фізичну біль, даних та доказів щоб станом на час розгляду справи не повернувся до попереднього ритму життя суду не надано, а також суд враховує відношення ОСОБА_3 до вчиненого ним злочину.

Також судом враховується поведінка потерпілого ОСОБА_5 що передувала нанесенню ОСОБА_3 удару ОСОБА_5 , а саме провокація ОСОБА_5 обвинуваченого ОСОБА_3 , шляхом нанесення удару рукою по автомобілю ОСОБА_3 , що підтвердив в судовому засіданні в своїх поясненнях суду потерпілий ОСОБА_5 .

А відтак враховуючи вищенаведене суд приходить до висновку, що з обвинуваченого ОСОБА_3 слід стягнути в користь потерпілого ОСОБА_5 моральну шкоду в розмірі 10 000 грн.

Щодо витрати на правову допомогу адвоката в розмірі 10 000 грн.

На думку суду такі витрати не підлягають стягненню виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 120 КПК України, витрати, пов`язані з оплатою допомоги представника потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача та юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які надають правову допомогу за договором, несе відповідно потерпілий, цивільний позивач, цивільний відповідач, юридична особа, щодо якої здійснюється провадження.

Відповідно до ст. 124 КПК України, у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь потерпілого всі здійснені ним документально підтверджені процесуальні витрати.

Розмір витрат, які сторона сплатила, або має намір сплатити у зв`язку із розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих доказів. Такі докази подаються до закінчення судових дебатів, або пртягом 5 днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів сторона зробила про це відповідну заяву.

Разом з тим, ні потерпілим, ні його представником суду не надано жодних доказів витрат, які сторона сплатила. Такі докази не подані і до закінчення судових дебатів, та до закінчення судових дебатів стороною потерпілого не зроблено відповідної заяви про це. Як потерпілим, так і його представником подано заяву про розгляд справи у їх відсутності та підтримання цивільного позову, і не більше.

А тому, враховуючи наведене вище, суд вважає, що витрати на правничу допомогу стягненню з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_5 не підлягають.

Питання про документи та речові докази слід вирішити в порядку ст. 100 КПК України.

Керуючись ст. ст. 368, 370, 371, 373, 374 КПК України, суд,

У Х В А Л И В:

ОСОБА_7 визнати винним та засудити

-за ч. 1 ст. 125 КК України до покарання у вигляді штрафу в розмірі 30 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 510 грн.

Цивільний позов представник потерпілого ОСОБА_5 - адвоката ОСОБА_6 до ОСОБА_3 задовольнити частково.

Стягнути із ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Львів, зареєстрованого в АДРЕСА_1 , фактично проживає в АДРЕСА_2 , паспорт НОМЕР_1 , ІПН НОМЕР_3 , тел. НОМЕР_2 ) в користь ОСОБА_5 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІПН НОМЕР_4 , фактично проживає в АДРЕСА_2 , тел. НОМЕР_5 ) - 10 000 грн. моральної шкоди.

В іншій частині цивільного позову відмовити.

Речові докази, а саме:

диск із записом із місця події, що знаходиться в матеріалах справи (а.с. 76) залишити при матеріалах справи.

На вирок суду може бути подана апеляційна скарга до Львівського апеляційного суду протягом 30 діб з часу проголошення даного вироку суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору, а інші учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутній в судовому засіданні.

Вирок виготовлено в одному примірнику в нарадчій кімнаті.

Суддя: ОСОБА_1