Справа № 202/3086/24
Провадження № 1-кс/202/1895/2024
ІНДУСТРІАЛЬНИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ДНІПРОПЕТРОВСЬКА
У Х В А Л А

11 березня 2024 року м. Дніпро

Слідчий суддя Індустріального районного суду міста Дніпропетровська ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , розглянувши у судовому засіданні клопотання прокурора Криворізької східної окружної прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_6 про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000025 від 05.01.2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Прокурор Криворізької східної окружної прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_6 звернувся з клопотанням, в якому просить накласти арештна майно, яке було вилучене під час обшуку транспортного засобу «BMW» модель «X5», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який перебуває у користуванні ОСОБА_4 , а саме: транспортний засіб марки «BMW» модель «X5», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_7 , мобільний телефон марки «Iphone», який належить ОСОБА_4 , лист з чорновими записами, квитанцію до платіжної інструкції на переказ готівки № 22 від 23.01.2024 (платник ОСОБА_4 ).

В обґрунтування свого клопотання прокурор посилається на те, що СУ ГУНП в Дніпропетровській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000025 від 05.01.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, за фактом організації незаконного переправлення чоловіків призовного віку через державний кордон України під час дії воєнного стану.

В цьому кримінальному провадженні повідомлено про підозру ОСОБА_4 та ОСОБА_8 .

05.03.2024 року на підставі ухвали слідчого судді був проведений обшуку автомобіля марки «BMW» модель «X5», реєстраційний номер НОМЕР_1 .

Під час обшуку вилучено транспортний засіб марки «BMW» модель «X5», реєстраційний номер НОМЕР_1 , мобільний телефон марки «Iphone», лист з чорновими записами, квитанцію до платіжної інструкції на переказ готівки №22 від 23.01.2024 (платник ОСОБА_4 ).

Постановою слідчого вилучені речі були визнані речовими доказами.

Отже, з метою збереження речових доказів прокурор просить накласти арешт на майно, вилучене під час обшуку автомобіля.

Прокурор ОСОБА_3 у судовому засіданні клопотання підтримав.

Підозрюваний ОСОБА_4 та його захисник ОСОБА_5 у судовому засіданні проти задоволення клопотання в частині арешту автомобіля та мобільного телефону заперечували.

Слідчий суддя, дослідивши матеріали клопотання, приходить до висновку, що клопотання прокурора підлягає частковому задоволенню виходячи з наступного:

Слідчим суддею встановлено, що СУ ГУНП в Дніпропетровській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000025 від 05.01.2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, в якому ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України.

Ухвалою слідчого судді від 01 березня 2024 року був наданий дозвіл на проведення обшуку автомобіля марки «BMW» модель «X5», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_7 та яким користується ОСОБА_4 , з метою виявлення та фіксації відомостей про обставини вчинення кримінального правопорушення, відшукання знаряддя кримінального правопорушення та речових доказів у кримінальному провадженні, а саме: документів громадян України (паспорти, довідки про присвоєння ідентифікаційного номеру платника податків, свідоцтва про реєстрацію транспортних засобів, водійські посвідчення тощо); документів, що стосуються діяльності системи «Шлях», інших документів, що складаються в процесі виїзду/в`їзду громадян через державний кордон України; квитанцій, чеків, банківських карток, документації щодо відкриття банківських рахунків, договорів оренди банківських сейфів, боргових розписок, печаток, зошитів, блокнотів, аркушів із чорновими записами, інших речових доказів, що містять інформацію щодо незаконного перетину кордону, зокрема в електронному вигляді, яка може знаходитися на мобільних телефонах, сім-картках, планшетах, ноутбуках, жорстких дисках, системних блоках, флеш-накопичувачах, інших носіях цифрової інформації; грошових коштів, отриманих за незаконне переправлення чоловіків призовного віку через державний кордон України під час воєнного стану.

На підстав цієї ухвали слідчого судді 05 березня 2024 року був проведений обшук в автомобіля марки «BMW» модель «X5», реєстраційний номер НОМЕР_1 та вилучено мобільний телефон марки «Iphone», належний ОСОБА_4 , лист з чорновими записами, квитанцію до платіжної інструкції на переказ готівки № 22 від 23.01.2024 (платник ОСОБА_4 ), а також безпосередньо транспортний засіб марки «BMW» модель «X5», реєстраційний номер НОМЕР_1 .

Вирішуючи питання про арешт цього майна, слідчий суддя враховує, що відповідно до статті 131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження, до яких у тому числі належить арешт майна, застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

За змістом частини першої статті 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Згідно з частиною другої статті 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення:

1) збереження речових доказів;

2) спеціальної конфіскації;

3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;

4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу (частина 3 статті 170 КПК України).

У випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або третьої особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно підлягатиме спеціальній конфіскації у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України (частина 4 статті 170 КПК України).

У випадку, передбаченому пунктом 3 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна (частина 5 статті 170 КПК України).

У випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, фізичної чи юридичної особи, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями (бездіяльністю) підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності обґрунтованого розміру цивільного позову у кримінальному провадженні, а так само обґрунтованого розміру неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, щодо якої здійснюється провадження (частина 6 статті 170 КПК України).

У статті 98 КПК України визначено, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Згідно зі статтею 173 КПК України слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу), розумність та співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

У разі задоволення клопотання слідчий суддя, суд застосовує найменш обтяжливий спосіб арешту майна (частина четверта статті 170 КПК України).

Відповідно до частини 11 статті 170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Звертаючись із клопотанням про арешт майна, прокурор як на підставу арешту майна, вилученого під час обшуку автомобіля, яким користувався підозрюваний ОСОБА_4 , послався на положення пункту 1 частини 2 статті 170 КПК України, а саме необхідність забезпечення збереження речових доказів.

Оцінюючи підстави для арешту майна, слідчий суддя вважає доведеним, що був вчинений злочин, передбачений статтею 332 КК України, оскільки це підтверджується протоколами допиту свідків ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , протоколами пред`явлення для впізнання, протоколом про результати проведення негласної слідчої дії аудіо-, відеоконтроль особи.

Також слідчий суддя вважає, що наявні обґрунтовані підстави вважати, що вилучені під час обшуку автомобіля мобільний телефон, лист з чорновими записами та квитанція до платіжної інструкції про переказ готівки мають значення речових доказів, відповідають критеріям, визначеним статтею 98 КПК України, оскільки можуть містити відомості, які, в свою чергу, можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Зокрема, в мобільному телефоні підозрюваного можуть знаходитися контакти осіб, причетних до правопорушення, та листування з ними з приводу незаконного перетину кордону під час воєнного стану.

При цьому існує ризик приховування, знищення, пошкодження, перетворення цих речових доказів у випадку не накладення на них арешту, оскільки підозрюваний є особою заінтересованою у результатах кримінального провадження.

Отже, матеріали клопотання доводять наявність правових підстав для накладення арешту на вилучені під час обшуку мобільний телефон, лист з чорновими записами та квитанцію про переказ коштів.

На переконання слідчого судді, в даному випадку накладення арешту на ці речі відповідає потребам досудового розслідування і не матиме негативних наслідків як для підозрюваного, так і інших осіб, оскільки це пов`язано зі здійсненням кримінального провадження, необхідністю забезпечити збереження речових доказів. Тобто таке обмеження права володіння, розпорядження та користування не буде свавільним, відповідає вимогам законності з огляду на те, що збереження речових доказів необхідно з метою встановлення істини у кримінальному провадженні, та арешт носить тимчасовий характер - до проведення слідчих та інших процесуальних дій. Крім того, підозрюваний та його захисник проти арешту документів не заперечували.

Тому з метою забезпечення кримінального провадження та збереження речових доказів у вигляді мобільного телефону марки «Iphone», який належить ОСОБА_4 , листа з чорновими записами та квитанції до платіжної інструкції на переказ готівки № 22 від 23.01.2024 (платник ОСОБА_4 ) на них необхідно накласти арешт шляхом заборони відчуження, розпорядження та користування.

Щодо арешту автомобіля марки «BMW» модель «X5», реєстраційний номер НОМЕР_1 , що належить на праві власності батьку підозрюваного ОСОБА_7 , то слідчий суддя звертає увагу, що в своєму клопотанні прокурор як на підставу арешту посилається саме на необхідність збереження речових доказів.

Водночас вилучений транспортний засіб не має будь-яких ознак речового доказу.

Будь-яких інших підстав для арешту майна у клопотанні прокурора не зазначено.

Жодних об`єктивних підстав вважати, що цей автомобіль може бути предметом конфіскації, в тому числі спеціальної, у слідчого судді немає.

Слідчий суддя наголошує, що при вирішенні питання про можливість утримання речей необхідно забезпечувати справедливу рівновагу між, з одного боку, суспільним інтересом та правомірною метою, а з іншого боку вимогами охорони фундаментальних прав особи, з огляду на те, що для утримання державою речей у кожному випадку має існувати очевидна причина, на що вказує Європейський суд з прав людини у своєму рішенні у справі «Смирнов проти Росії» від 07.06.2007 року.

Слідчий суддя бере до уваги, що дозвіл на вилучення автомобіля слідчим суддею не надавався, автомобіль не містить слідів правопорушення, відтак арешт цього майна становитиме для його власника надмірний тягар, який є непропорційним порівняно з потребами досудового розслідування.

Отже, клопотання прокурора в частині арешту автомобіля є необґрунтованим та задоволенню не підлягає.

Відповідно до частини 1 статті 169 КПК України тимчасово вилучене майно повертається особі, у якої воно було вилучено: 1) за постановою прокурора, якщо він визнає таке вилучення майна безпідставним; 2) за ухвалою слідчого судді чи суду, у разі відмови у задоволенні клопотання прокурора про арешт цього майна; 3) у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 171, частиною шостою статті 173 цього Кодексу; 4) у разі скасування арешту;

Копія судового рішення про відмову в задоволенні або про часткове задоволення клопотання про арешт тимчасово вилученого майна, копія судового рішення про повне або часткове скасування арешту тимчасово вилученого майна негайно після його оголошення вручається слідчому, прокурору. У разі відсутності слідчого, прокурора під час оголошення судового рішення його копія надсилається таким особам не пізніше наступного робочого дня.

Слідчий, прокурор після отримання судового рішення про відмову в задоволенні або про часткове задоволення клопотання про арешт тимчасово вилученого майна, судового рішення про повне або часткове скасування арешту тимчасово вилученого майна повинні негайно вжити заходів щодо виконання судового рішення та направити повідомлення про його виконання слідчому судді.

У зв`язку з відмовою в арешті тимчасово вилученого автомобіля «BMW» модель «X5» з реєстраційним номером НОМЕР_1 його слід повернути власнику.

Керуючись ст. ст. 131-132, 169, 170-173, 369-372 КПК України, слідчий суддя, -

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання прокурора задовольнити частково.

Накласти арешт на майно, яке було вилучене під час обшуку транспортного засобу «BMW» модель «X5», реєстраційний номер НОМЕР_1 , а саме мобільний телефон марки «Iphone», який належить ОСОБА_4 , лист з чорновими записами, квитанцію до платіжної інструкції на переказ готівки № 22 від 23.01.2024 (платник ОСОБА_4 ), шляхом заборони відчуження, розпорядження та користування ними.

В іншій частині клопотання відмовити.

Автомобіль марки «BMW» модель «X5», реєстраційний номер НОМЕР_1 повернути власнику.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів.

Слідчий суддя ОСОБА_11