Справа № 712/4104/24
Провадження № 1-кп/712/537/24
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 травня 2024 року Соснівський районний суд м. Черкаси у складі:

головуючого: судді - ОСОБА_1

при секретарі - ОСОБА_2

з участю: прокурора ОСОБА_3

потерпілого - ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Черкаси кримінальне провадження № 0000766 по обвинуваченню ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Черкаси, громадянина України, з середньою освітою, тимчасово непрацюючого, не одруженого, маючого на утриманні неповнолітню доньку ОСОБА_6 , 2007 р.н., учасником бойових дій, інвалідом, депутатом не являється, місце реєстрації та проживання: АДРЕСА_1 , раніше судимого: 07.12.2022 Соснівським районним судом м. Черкаси за ст. 126-1 КК України до покарання у вигляді громадських робіт строком на 150 годин

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_5 , будучи неодноразово притягнутим протягом 2023 року до адміністративної відповідальності за вчинення за місцем проживання домашнього насильства, а саме: 28.02.2023, 27.09.2023 та 25.10.2023, що підтверджується постановою Соснівського районного суду м. Черкаси від 17.04.2023 у справі № 712/2228/23, постановою Соснівського районного суду м. Черкаси від 17.10.2023 у справі № 712/10978/23, постановою Соснівського районного суду м. Черкаси від 14.12.2023 у справі № 712/12085/23, діючи систематично, умисно, в порушення вимог ст. 28 Конституції України, згідно якої кожен має право на повагу до його гідності, вимог Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», вчинив відносно потерпілого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , психологічне насильство.

Так, 28.02.2024, близько 20 години 00 хвилин, ОСОБА_5 , знаходячись за місцем проживання в приміщенні квартири АДРЕСА_2 , продовжуючи свій умисел направлений на вчинення систематичного психологічного насильства, ображав нецензурною лайкою свого батька ОСОБА_4 та погрожував йому фізичною розправою, чим принижував честь і гідність останнього.

Таким чином, ОСОБА_5 , відповідно до висновку судово-психологічної експертизи № 180/24-23 від 28.03.2024, своїми систематичними, умисними діями призвів до моральних страждань свого батька ОСОБА_4 , оскільки, ситуація, яка склалась, є психотравмувальною для потерпілого та у нього є ознаки негативних змін в емоційному стані, індивідуально-психологічних проявах, які перешкоджають активному соціальному функціонуванню його як особистості і виникли внаслідок певних обставин (домашнього насильства, а саме психологічного), тобто вчинив психологічне насильство щодо особи, з якою перебуває у сімейних відносинах.

Обвинувачений ОСОБА_5 в судовому засіданні визнав себе винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України, зазначив, що обставини зазначені в обвинувальному акті відповідають фактичним обставинам справи, суду пояснив, що він дійсно провокував батька на виникнення конфліктів та сварок. У скоєному щиро кається, просив вибачення у батька за свою поведінку та просив суд суворо його не карати.

Відповідно до ч.3 ст. 349 КПК України суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясовує, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснює їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Положення ч.3 ст.349 КПК України роз`яснено судом у судовому засіданні учасникам кримінального провадження.

За згодою учасників судового провадження, які не оспорюють фактичні обставини кримінального провадження, кваліфікацію кримінального правопорушення, судом встановлено, що вони вірно розуміють зміст його обставин, відсутні сумніви в добровільності їх позиції. В порядку ч.3 ст.349 КПК України суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо обставин, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченого та дослідженням матеріалів, що характеризують особу обвинуваченого ОСОБА_5 .

Оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд вважає, що пред`явлене ОСОБА_5 обвинувачення доведене.

Дії ОСОБА_5 суд кваліфікує за:

- ст. 126-1 КК України, як домашнє насильство, тобто умисне систематичне вчинення психологічного насильства щодо особи, з якою винний перебуває у сімейних відносинах, що призводить до психологічних страждань та погіршення якості життя потерпілої особи.

При призначенні покарання суд враховує ступінь тяжкості кримінального правопорушення, особу обвинуваченого ОСОБА_5 , який на обліку в лікаря психіатра та лікаря нарколога не перебуває, тимчасово непрацюючий, не одружений, має на утриманні неповнолітню доньку ОСОБА_6 , 2007 р.н., раніше судимого за ст. 126-1 КК України, за місцем проживання характеризується з негативної сторони, перебуває на профілактичному обліку Черкаського РУП ГУНП в Черкаській області як «КРИВДНИК».

Обставину, яка пом`якшує покарання ОСОБА_5 , передбачена ст. 66 КК України суд визнає щире каяття.

Обставину, яка обтяжує покарання ОСОБА_5 , передбачена ст. 67 КК України суд визнає вчинення кримінального правопорушення щодо особи похилого віку.

Згідно з ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчинення нових злочинів як засудженим так і іншими особами. Для досягнення мети покарання суд керується принципами індивідуалізації та справедливості покарання. Цілі покарання запобігання і попередження вважаються характеристиками кримінально-правових санкцій (рішення ЄСПЛ "Езех і Коннорс проти Сполученого Королівства").

Вимога додержуватись справедливості при застосуванні кримінального покарання закріплена в міжнародних документах з прав людини, зокрема у ст. 10 Загальної декларації прав людини 1948 року, ст. 6 Конвенції про захист прав та основоположних свобод 1950 року. Зазначені міжнародні акти, згідно ст. 9 Конституції України є частиною національного законодавства, відповідно до ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" від 23.02.2006 р. передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Беручи до уваги вищенаведене, враховуючи положення ст. 65 КК України про те, що особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів і, що більш суворий вид покарання з числа передбачених за скоєний злочин призначається лише у випадку, якщо менш суворий вид покарання буде недостатнім для виправлення особи і попередження вчинення ним нових злочинів, суд вважає, що з метою виправлення обвинуваченого, попередження з його сторони вчинення нових злочинів, і досягнення інших цілей покарання, та враховуючи ступінь тяжкості кримінального правопорушення, слід призначити основне покарання в межах санкції статті 126-1 КК України.

З огляду на зазначене, врахувавши ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу обвинуваченого ОСОБА_5 , суд дійшов висновку про необхідність призначення обвинуваченому покарання, передбаченого ст. 126-1 КК України, а саме у виді громадських робіт, яке в даному випадку є необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та запобігатиме вчиненню ним нових кримінальних правопорушень.

Щодо застосування обов`язків та заборон, зазначених у ч. 2 ст 76 КК України, до осіб, засуджених за злочини, пов`язані із домашнім насильством, передбачених ст. 91-1 КК України, суд враховує наступне.

Згідно приписів ч. 2 ст. 76 та ч. 1-3 ст.91-1 КК України в інтересах потерпілого від злочину, пов`язаного з домашнім насильством, одночасно з призначенням покарання, не пов`язаного з позбавленням волі, або звільненням з підстав, передбачених цим Кодексом, від кримінальної відповідальності чи покарання, суд може застосувати до особи, яка вчинила домашнє насильство, один або декілька обмежувальних заходів, відповідно до якого (яких) на засудженого можуть бути покладені такі обов`язки:

1) заборона перебувати в місці спільного проживання з особою, яка постраждала від домашнього насильства;

2) обмеження спілкування з дитиною у разі, якщо домашнє насильство вчинено стосовно дитини або у її присутності;

3) заборона наближатися на визначену відстань до місця, де особа, яка постраждала від домашнього насильства, може постійно чи тимчасово проживати, тимчасово чи систематично перебувати у зв`язку з роботою, навчанням, лікуванням чи з інших причин;

4) заборона листування, телефонних переговорів з особою, яка постраждала від домашнього насильства, інших контактів через засоби зв`язку чи електронних комунікацій особисто або через третіх осіб;

5) направлення для проходження програми для кривдників.

Заходи, передбачені частиною першою цієї статті, застосовуються до особи, яка на момент вчинення домашнього насильства досягла 18-річного віку.

Заходи, передбачені частиною першою цієї статті, можуть застосовуватися на строк від одного до трьох місяців і за потреби можуть бути продовжені на визначений судом строк, але не більше як на 12 місяців.

Суд зауважує, що застосування обмежувальних заходів із покладенням на засудженого обов"язків, передбачених ч. 2 ст. 76 та ст. 91-1 КК України, є правом, а не обов"язком суду.

Враховуючи систематичність вчинення домашнього насильства по відношенню до потерпілого, суд приходить до висновку, що в інтересах потерпілого від злочину, пов`язаного з домашнім насильством необхідно застосувати до обвинуваченого обмежувальний захід, поклавши на нього обов`язок, передбачений п. 5 ч. 1 ст. 91-1 КК України, а саме, направити ОСОБА_5 для проходження програми для кривдників.

Запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання відносно обвинуваченого ОСОБА_5 до вступу вироку в законну силу необхідно зашити без змін.

Витрати на залучення експертів під час здійснення досудового розслідування становлять 10223,28 грн. та підлягають стягненню з обвинуваченого ОСОБА_5

Цивільний позов не заявлений.

Речові докази у кримінальному провадженні відсутні.

Керуючись ст. ст. 368, 370, 374 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Визнати ОСОБА_5 винним у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ст. 126-1 КК України та призначити покарання за ст. 126-1 КК України у вигляді громадських робіт строком на 240 годин.

Відповідно до п.5 частини 1 статті 91-1 КК України застосувати до ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 обмежувальний захід, поклавши на нього обов`язок пройти програму для кривдників протягом трьох місяців.

Направити засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 до Департаменту соціальної політики ЧМР для проходження програми для кривдників строком на три місяці.

Запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання відносно ОСОБА_5 - залишити без змін до вступу вироку в законну силу.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь держави витрати за проведення експертизи в розмірі 10223 (десять тисяч двісті двадцять три ) гривні 28 копійок. Кошти перерахувати на рахунок: НОМЕР_1 , отримувач платежу - ГУК у Черкаській обл. /тг м. Черкаси / 24060300, Код ЄДРПОУ отримувача 37930566, Код банку отримувача (МФО) 899998, Банк отримувача - Казначейство України (ЕАП).

На вирок протягом 30 діб може бути подана апеляція до Черкаського апеляційного суду.

Копію вироку негайно вручити учасникам судового провадження.

Головуючий: