1Справа № 335/4226/24 1-кс/335/1858/2024
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 травня 2024 року м. Запоріжжя

Слідчий суддя Орджонікідзевського районного суду міста Запоріжжя ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , захисника підозрюваного - адвоката ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання старшого слідчого в ОВС СУ ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_6 , погоджене прокурором відділу Запорізької обласної прокуратури ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Запоріжжя, який є громадянином України, здійснює професійну діяльність адвоката на підставі свідоцтва №566, виданого 26.04.2018 Радою адвокатів Запорізької області, одружений, на утриманні малолітніх та неповнолітніх дітей не має, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимий, у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000108 від 18.10.2023, підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Слідчий ОСОБА_6 , за погодженням з прокурором ОСОБА_3 , звернувся до слідчого судді з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України.

В обґрунтування клопотання зазначено, що у провадженні СУ ГУНП в Запорізькій області перебуває кримінальне провадження № 0000108, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України.

В ході досудового розслідування встановлено, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в порушення вимог ст. ст. 7, 12, 25 Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори», маючи умисел на незаконне придбання, зберігання з метою збуту, а також незаконний збут наркотичного засобу, обіг якого заборонено, діючи умисно, придбав у невстановлений досудовим розслідуванням час, при невстановлених у ході досудового слідства обставинах, у невстановленої особи, речовину рослинного походження, яка, згідно з висновком експерта від 30.04.2024, є особливо небезпечним наркотичним засобом, обіг якого заборонено канабісом, загальна маса якого в перерахунку на висушену речовину складає 17,611 г, який незаконно зберігав з метою збуту.

У подальшому ОСОБА_4 , продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел, направлений на незаконний збут наркотичного засобу, 29.04.2024 приблизно о 16 годині 03 хвилині, діючи умисно, під виглядом надання правничої допомоги своєму клієнту ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який тримається під вартою в ДУ «Запорізький слідчий ізолятор», перебуваючи в слідчій кімнаті № 9 зазначеної установи виконання покарань, за адресою: АДРЕСА_3 , під час приватного спілкування, незаконно збув ОСОБА_7 , шляхом передачі двох устілок, в яких знаходилась речовина рослинного походження, яка, згідно з висновком експерта від 30.04.2024, є особливо небезпечним наркотичним засобом, обіг якого заборонено канабісом, загальна маса якого в перерахунку на висушену речовину складає 17,611 г.

29.04.2024 за даним фактом до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000214 внесені відомості за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України.

29.04.2024 кримінальні провадження за №0000108 та № 0000214 об`єднані в одне провадженні за єдиним № 0000108.

29.04.2024 о 16 год. 43 хв., ОСОБА_4 , у порядку ст. 208 КПК України, затримано безпосередньо після збуту ОСОБА_7 наркотичного засобу при виході із ДУ «Запорізький слідчий ізолятор», за адресою: м. Запоріжжя, вул. Перша Ливарна, 36.

30.04.2024 о 15 год. 20 хв., ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України.

Слідчий вказує, що обґрунтованість підозри ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення підтверджується зібраними у кримінальному проваджені доказами.

Відповідно до вимог п. 4 ч. 1 ст. 184 КПК України під час досудового слідства встановлено наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 2, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме ОСОБА_4 може: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на свідків, експерта, у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення.

Наявність вказаних ризиків підтверджується зібраними під час досудового розслідування матеріалами кримінального провадження, а саме злочин, у скоєнні якого підозрюється ОСОБА_4 , згідно ст. 12 КК України, віднесено до категорії тяжких злочинів, за яке передбачено покарання у вигляді виключно позбавлення волі на строк від 6 до 10 років. Маючи юридичний досвід, стаж зайняття адвокатською діяльністю, і як наслідок цього зв`язки у правоохоронних органах, усвідомлюючи тяжкість покарання і невідворотність кримінальної відповідальності, ОСОБА_4 може використати наявні у нього засоби і можливості для переховування від правоохоронних органів та суду та може покинути територію України з метою уникнення кримінальної відповідальності або може переховуватись на території України, що є ризиком, передбаченим п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Крім того, наразі досудове розслідування триває і здійснюється процес збирання доказів, а тому підозрюваний ОСОБА_4 може знищити, сховати або спотворити речі, які мають важливе значення для встановлення обставин кримінального провадження, а саме речі здобуті злочинним шляхом, зокрема наркотичні засоби, а також інші предмети, що використовувались ним як знаряддя злочину, що зберігаються у місцях, які підлягають встановленню під час проведення досудового розслідування, що є ризиком передбаченим п. 2 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Також існує ризик незаконного впливу на свідків, експертів, що обґрунтовується тим, що наразі у кримінальному провадженні триває досудове розслідування, встановлюються інші співучасники злочинної діяльності, у якості свідків у кримінальному провадженні допитані особи, з якими підозрюваний може спілкуватись при здійсненні професійної діяльності адвоката, крім того, в ході розгляду даного клопотання підозрюваному стають відомі матеріали кримінального провадження, зокрема, протоколи допиту свідків, з яких він дізнався зміст їх показань та особисті дані, понятих, які приймали участь у слідчих діях, а також інших осіб, які були свідками вчинення кримінального правопорушення та які у подальшому будуть допитані у якості свідків, що уможливлює вплив на останніх. Таким чином, з метою уникнення від кримінальної відповідальності, підозрюваний перебуваючи поза межами місця позбавлення волі, шляхом погроз або умовлянь може схилити свідків до дачі неправдивих показів, або провокувати бажання відмовитися від наданих свідчень, очікуючи на можливу помсту з його боку, що вплине на швидке, повне та неупереджене проведення досудового розслідування та на встановлення обставин, які, згідно зі ст. 91 КПК України, підлягають доказуванню, що є ризиком, передбаченим п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Ризик перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином, викликано значним досвідом роботи адвокатом. У підозрюваного наявні відповідні фінансові, організаційні можливості, особистісні та ділові зв`язки, які він зможе використати для того, щоб уникнути кримінальної відповідальності та перешкоджати кримінальному провадженню будь-яким іншим чином, що є ризиком, передбаченим п. 4 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Крім того, беручи до уваги ту обставину, що ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні умисного тяжкого злочину, цей злочин підозрюваний вчинив не під впливом будь-яких скрутних життєвих обставин, орган досудового розслідування приходить до висновку, що злочинна діяльність пов`язана з незаконним обігом наркотичних засобів є стабільним, систематичним та звичайним способом його життя, і тому є обґрунтовані підстави сумніватися, що, підозрюваний перебуваючи на волі, знов не опиниться у аналогічних обставинах і знов не вчинить нового злочину у сфері обігу наркотичних засобів, що підтверджує ризик, передбачений п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Слідчий вказує, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе забезпечити запобігання вищевикладеним ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Посилаючись на викладене слідчий, за погодженням з прокурором, просить застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, та, зважаючи на тяжкість злочину в якому підозрюється ОСОБА_4 , спосіб його вчинення, обставини кримінального правопорушення та індивідуальні особливості підозрюваного, визначити заставу у розмірі, який перевищує встановлений п. 2 ч. 1 ст. 182 КПК України розмір.

У судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підтримав та просив його задовольнити з підстав, які викладені у клопотанні. Просив застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, та визначити розмір застави у розмірі 250 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Зазначив, що запобіжний захід у вигляді особистої поруки, про який заявляла сторона захисту, не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України. Також, вказав, що у ході затримання, під час надання ОСОБА_4 медичної допомоги, останній знищив речові докази.

У судовому засіданні захисник підозрюваного адвокат ОСОБА_5 проти задоволення клопотання слідчого про застосування до ОСОБА_4 забіжного заходу у вигляді тримання під вартою заперечив. Зазначив, що підозра повідомлена ОСОБА_4 є незаконною. ОСОБА_4 не набув статусу підозрюваного, оскільки повідомлення про підозру вручено ОСОБА_4 в порушення вимог ст. 481 КПК України та ст. 23 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність». Так, повідомлення про підозру ОСОБА_4 підписано виконуючим обов`язки керівника Запорізької обласної прокуратури ОСОБА_8 , однак діючим законодавством виконуючому обов`язки керівника прокуратури області не надано право повідомляти про підозру адвокату. Зазначив, що ОСОБА_4 має постійне місце проживання, де позитивно характеризується, утримує своїх похилих батьків, працює адвокатом, хворіє на гіпертонічну хворобу, під час затримання у нього стався гіпертонічний криз, має позитивні характеристики у Раді адвокатів Запорізької області, одружений, раніше не судимий. Як зазначив адвокат, стороною обвинувачення не доведено наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України. Просив відмовити у застосуванні запобіжного заходу до ОСОБА_4 , а у разі застосування запобіжного заходу просив застосувати до ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді особистої поруки осіб, які виявили намір за нього поручитися.

Також, адвокат ОСОБА_5 подав у судовому засіданні письмові заперечення на клопотання.

Підозрюваний ОСОБА_4 у судовому засіданні підтримав свого захисника.

У судовому засіданні за клопотанням сторони захисту слідчим суддею було заслухано осіб, які виявили бажання взяти ОСОБА_4 на поруки.

Так, ОСОБА_9 , який є головою Кваліфікаційно-Дисциплінарної комісії адвокатури Запорізької області, у судовому засіданні проси передати йому та заступнику голови Ради адвокатів Запорізької області ОСОБА_10 на особисту поруку підозрюваного ОСОБА_4 . Зазначив, що йому відомо у вчиненні якого злочину підозрюється ОСОБА_4 , однак він може охарактеризувати його лише з позитивної сторони, вважає що вони, як поручителі, зможуть забезпечити явку ОСОБА_4 до органу досудового розслідування та суду, у разі необхідності.

Заслухавши пояснення учасників кримінального провадження, дослідивши клопотання та додані до нього матеріали, а також заперечення на клопотання та додані до них документи, слідчий суддя встановив наступні обставини.

У провадженні Головного управління Національної поліції в Запорізькій області перебувають матеріали кримінального провадження, відомості по якому внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000108 від 18.10.2023, за підозрою ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України.

29.04.2024 о 16 год. 43 хв., ОСОБА_4 , у порядку ст. 208 КПК України, затримано у ДУ «Запорізький слідчий ізолятор», за адресою: м. Запоріжжя, вул. Перша Ливарна, 36, за підозрою у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, в рамках кримінального провадження №0000214 від 29.04.2024.

29.04.2024 кримінальні провадження за №0000108 та №0000214 об`єднані в одне провадження, за єдиним № кримінального провадження 0000108.

30.04.2024 ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 307 КПК України.

Письмове повідомлення про підозру складено та підписано в.о. керівника Запорізької обласної прокуратури ОСОБА_8 .

Вирішуючи питання про наявність підстав для застосування до підозрюваного ОСОБА_4 запобіжного заходу тримання під вартою, слідчий суддя враховує наступне.

Відповідно до ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Відповідно до ч. ч. 1, 4 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частинами п`ятою та шостою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, які досліджені у ході судового розгляду клопотання.

При цьому, слідчий суддя враховує, що на даному етапі провадження, слідчий суддя не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні кримінального правопорушення. Слідчий суддя на підставі сукупності отриманих доказів повинен визначити лише чи є причетність особи до вчинення злочинів вірогідною та достатньою для застосування щодо особи запобіжного заходу.

Оцінивши надані стороною обвинувачення сукупність доказів з точки зору належності, допустимості та достовірності, слідчий суддя вважає, що стороною обвинувачення надано достатньо доказів, які дають підстави слідчому судді дійти висновку про причетність ОСОБА_4 до вчинення інкримінованого йому злочину.

За таких обставин, доводи сторони захисту з приводу необґрунтованості підозри повідомленої ОСОБА_4 при вирішенні питання щодо обрання запобіжного заходу, слідчий суддя вважає такими, що не заслуговують на увагу.

У судовому засіданні сторона захисту заявляла про те, що ОСОБА_4 не набув статусу підозрюваного, оскільки він є адвокатом Національної асоціації адвокатів України, а повідомлення про підозру підписане в.о. керівника Запорізької обласної прокуратури ОСОБА_8 , тобто особою, яка відповідно до ст. 481 КПК України та ст. 23 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», не наділена повноваженнями на підписання повідомлення про підозру адвокату. Крім того, у матеріалах кримінального провадження відсутня постанова, якою доручено прокурору ОСОБА_3 вручити ОСОБА_4 письмове повідомлення про підозру.

Слідчим суддею встановлено, що ОСОБА_4 є діючим адвокатом Національної асоціації адвокатів України та має відповідне свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю № 566 від 26.04.2018, видане Радою адвокатів Запорізької області, що підтверджується відомостями, які розміщені у вільному доступі у Єдиному реєстрі адвокатів України.

Відповідно до ч. 1 ст. 42 КПК України, підозрюваним є особа, якій у порядку, передбаченому статтями 276-279 цього Кодексу, повідомлено про підозру, особа, яка затримана за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, або особа, щодо якої складено повідомлення про підозру, однак його не вручено їй внаслідок невстановлення місцезнаходження особи, проте вжито заходів для вручення у спосіб, передбачений цим Кодексом для вручення повідомлень.

Так, ОСОБА_4 затриманий 29.04.2024 за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КПК України, а відтак, враховуючи вимоги ст. 42 КПК України, набув статусу підозрюваного.

Статтею 278 КПК України встановлено порядок вручення письмового повідомлення про підозру. Згідно вказаної статті, повідомлення про підозру вручається в день його складання слідчим або прокурором, при цьому у разі затримання особи не пізніше 24 годин з моменту затримання особи.

Положеннями ст. 481 КПК України та ст. 23 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» встановлено особливий порядок повідомлення про підозру адвокату.

Так, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 481 КПК України, письмове повідомлення про підозру адвокату здійснюється Генеральним прокурором, його заступником, керівником обласної прокуратури в межах його повноважень.

Відповідно до п. 13 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», повідомлення про підозру адвоката у вчиненні кримінального правопорушення може бути здійснене виключно Генеральним прокурором, його заступником, прокурором Автономної Республіки Крим, області, міста Києва та міста Севастополя.

Повідомлення про підозру ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 307 КПК України, підписано виконуючим обов`язки керівника Запорізької обласної прокуратури ОСОБА_8 .

Згідно наказу Генерального прокурора ОСОБА_11 № 73к від 25.04.2024 «Про покладення виконання обов`язків», на час проходження ОСОБА_12 навчання, виконання обов`язків керівника Запорізької обласної прокуратури з 29.04.2024 по 02.05.2024 покладено на заступника керівника Запорізької обласної прокуратури ОСОБА_8 .

Таким чином, на переконання слідчого судді, у даному випадку стороною обвинувачення дотримано вимоги ст. 481 КПК України та ст. 23 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», оскільки на момент здійснення повідомлення про підозру адвокату ОСОБА_4 керівник Запорізької обласної прокуратури не здійснював свої повноваження внаслідок проходження навчання, а виконання його обов`язків, до яких у тому числі входить здійснення повідомлення про підозру адвокату, було покладено на заступника керівника Запорізької обласної прокуратури ОСОБА_8 .

У своїх запереченнях сторона захисту посилалась на висновки, викладені у постанові Великої Палати Верховного суду від 11.12.2019 у справі №536/2475/14-к, та зазначала, що повідомлення про підозру ОСОБА_4 в порушення вимоги Закону було вручено прокурором відділу Запорізької обласної прокуратури ОСОБА_3 , без винесення відповідної постанови.

Відповідно до ч. 2 ст. 481 КПК України генеральний прокурор (виконувач обов`язків Генерального прокурора), його заступник, керівник обласної прокуратури може доручити іншим прокурорам здійснити письмове повідомлення про підозру особам, визначеним частиною першою цієї статті, у порядку, передбаченому частинами першою і другою статті 278 цього Кодексу.

У постанові від 11.12.2019 у справі №536/2475/14-к, Велика Палата Верховного суду дійшла до висновку, що із системного аналізу норм глави 22 КПК України вбачається, що процедуру здійснення повідомлення про підозру особі можна умовно поділити на такі етапи:

1) етап прийняття рішення щодо необхідності здійснення особі повідомлення про підозру, який передбачає перевірку підстав здійснення такого повідомлення згідно з частиною першою статті 276 КПК України, дотримання процесуальних гарантій під час проведення тих чи інших слідчих або оперативно-розшукових дій або застосування запобіжних заходів, які вчинялись до моменту здійснення такого повідомлення. На цьому етапі відбувається формування волевиявлення уповноваженої посадової особи (слідчого або прокурора) про необхідність здійснення повідомлення про підозру. Потрібно також зауважити, що законодавство передбачає можливість (у разі необхідності) зміни волевиявлення щодо здійснення повідомлення про підозру у формі зміни раніше повідомленої або ж повідомлення нової підозри в порядку, визначеному статтею 279 КПК України;

2) етап об`єктивації/вираження сформованого внутрішнього волевиявлення уповноваженої посадової особи щодо прийнятого рішення в зовнішню форму шляхом складання тексту повідомлення про підозру відповідно до вимог, передбачених статтею 277 КПК України, та його підписання;

3) етап доведення інформації до відома адресата, щодо якого прийняте рішення про повідомлення про підозру, шляхом безпосереднього вручення його тексту особі згідно зі статтею 278 КПК України. На цьому етапі відбувається також повідомлення прав підозрюваному, а в разі якщо підозрюваний висловить відповідне прохання, то йому зобов`язані детально роз`яснити кожне із зазначених прав (частина третя статті 276 КПК України).

Велика Палата Верховного Суду у вказаній постанові дійшла висновку, що вручення повідомлення про підозру спеціальному суб`єкту іншою уповноваженою особою за умови, що рішення було прийняте та підписане визначеним на це статтею 481 КПК України суб`єктом, не порушує гарантії суддівської незалежності. Тому Генеральний прокурор або його заступник можуть доручити слідчому або іншому прокурору вручити судді повідомлення про підозру (в редакції статті 481 КПК України до прийняття Закону № 187-IX від 4 жовтня 2019 року).

Уповноваження іншої особи на вручення повідомлення про підозру судді, рішення про здійснення якого прийнято належним суб`єктом, на завершальному етапі здійснення такого повідомлення, не призводить до порушення цієї гарантії, передбаченої статтею 481 КПК України та статті 49 Закону № 1402-VIII.

Водночас, Велика Палата Верховного Суду з урахуванням статті 481 КПК України (в редакції до прийняття Закону № 187-IX від 4 жовтня 2019 року) звернула увагу на те, що відповідне доручення Генеральний прокурор або його заступник могли надати лише тій уповноваженій особі, яка здійснювала досудове розслідування або входила до групи, яка призначена для здійснення цього кримінального провадження відповідно до статті 37 КПК України.

За таких обставин, доручення виконувача обов`язків керівника Запорізької обласної прокуратури ОСОБА_8 вручити повідомлення про підозру, складене та підписане належним суб`єктом, ОСОБА_4 , який є адвокатом, прокурору відділу Запорізької обласної прокуратури ОСОБА_3 , який входить до складу групи прокурорів у вказаному провадженні, відповідає вимогам Закону та правовій позиції ВП ВС.

Суд вважає безпідставними доводи сторони захисту про те, що таке доручення має бути викладено лише у виді постанови, оскільки КПК України не передбачено обов`язкове винесення керівником прокуратури такої постанови.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

У клопотанні та у судовому засіданні прокурор зазначав, що відносно підозрюваного ОСОБА_4 встановлено наявність усіх ризиків, визначених ч. 1 ст. 177 КПК України.

Разом з тим, із такими доводами прокурора слідчий суддя погодитись не може, у зв`язку наступним.

Слідчим суддею встановлено, що ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, раніше не судимий, одружений, має місце проживання, на утриманні малолітніх на неповнолітніх дітей не має, але має батьків похилого віку, здійснює адвокатську діяльність, та має позитивну характеристику від Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Запорізької області, за станом здоров`я страждає на гіпертонію.

Виходячи із тяжкості злочину, інкримінованого ОСОБА_4 , за скоєння якого передбачено покарання у вигляді позбавлення волі та який відносяться до категорії тяжкого злочину, а також з урахуванням обставин вчинення інкримінованого злочину, слідчий суддя доходить до висновку про наявність ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, про який зазначено у клопотанні та наведено прокурором у судовому засіданні.

При цьому, доводи клопотання про те, що ОСОБА_4 може покинути територію України, слідчий суддя вважає необґрунтованими, оскільки на території України введено воєнний стан, та чоловіки призовного віку, до яких відносить і підозрюваний, не можуть вільно покидати територію України.

На переконання слідчого судді, слідчим у клопотанні та прокурором у судовому засіданні, не доведено наявність ризиків, передбачених п.п. 2, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, відносно підозрюваного ОСОБА_4 , які полягають у можливості незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, та у можливості вчинення підозрюваним іншого кримінального правопорушення.

Доводи сторони обвинувачення про те, що ОСОБА_4 може впливати на свідків у вказаному кримінальному провадженні, є лише припущеннями сторони обвинувачення, та не підтверджені жодним належним доказом. Тим більше, як вбачається із матеріалів долучених до клопотання доказами на обґрунтування підозри ОСОБА_4 здебільшого є матеріали проведених НСРД, у протоколах допиту, які наявні в матеріалах клопотання, свідки не вказували про конкретні злочинні дії саме ОСОБА_4 , а інші свідки, які ймовірно в подальшому будуть допитуватися у ході досудового розслідування, є працівниками ДУ «Запорізький слідчий ізолятор», а відтак можливість впливу підозрюваного на них, на думку слідчого судді, є нереальною.

Щодо тверджень сторони обвинувачення з приводу того, що ОСОБА_4 може знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, то вони не заслуговують на увагу, оскільки згідно повідомленої ОСОБА_4 підозри, він підозрюється у вчиненні закінченого злочину, та, як встановлено з матеріалів кримінального провадження, після вчинення злочину органом досудового розслідування було проведено необхідні слідчі дії та вилучено речі та документи, які мають значення для досудового розслідування.

Ризик, який полягає у можливості ОСОБА_4 перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, слідчий суддя вважає не доведеним. У клопотанні, на підтвердження вказаного ризику, слідчий та прокурор посилаються на ту обставину, що ОСОБА_4 здійснює адвокатську діяльність, та вказані доводи слідчий суддя трактує лише, як суб`єктивну думку сторони обвинувачення. На думку слідчого судді, його професійні навички можуть бути спрямовані лише на належне здійснення свого захисту, що ніяк не може бути визнано перешкоджанням кримінальному провадженню.

Ризик визначений п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України спростовується тим, що ОСОБА_4 раніше не судимий, до кримінальної відповідальності не притягався, будь-яких відомостей про його причетність до вчинення інших кримінальних правопорушень слідчому судді не надано.

Враховуючи, що у судовому засіданні доведено наявність обґрунтованої підозри, та наявність ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, слідчий суддя доходить до висновку про наявність підстав для застосування відносно підозрюваного ОСОБА_4 запобіжного заходу, однак не найбільший суворого запобіжного заходу.

У ході розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу відносно ОСОБА_4 встановлено дані про те, що застосування більш м`якого запобіжного заходу відносно останнього ніж тримання під вартою буде достатнім для запобігання вищевказаному ризику, та з урахуванням встановлених обставин, зокрема, відомостей про особу підозрюваного, який є адвокатом, позитивно характеризується серед колег, одружений, слідчий суддя доходить до висновку, про можливість виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків в інший спосіб ніж шляхом застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Таким чином, слідчий суддя вважає, що органом досудового розслідування не доведено, що більш м`який запобіжний захід буде недостатнім для дієвості кримінального провадження, що виключає застосування до підозрюваного ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, та доходить до висновку про наявність підстав для застосування, відповідно до ч. 4 ст. 194 КПК України, до підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою.

У судовому засіданні захисник просив застосувати до підозрюваного запобіжний захід у вигляді особистої поруки, забезпечивши явку поручителя у судове засідання, який надав письмові заяви від двох поручителів.

Відповідно до ч. 1 ст. 180 КПК України особиста порука полягає у наданні особами, яких слідчий суддя, суд вважає такими, що заслуговують на довіру, письмового зобов`язання про те, що вони поручаються за виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків відповідно до статті 194 цього Кодексу і зобов`язуються за необхідності доставити його до органу досудового розслідування чи в суд на першу про те вимогу.

Під час розгляду вказаного клопотання, ОСОБА_9 , який є головою Кваліфікаційно-Дисциплінарної комісії адвокатури Запорізької області, зазначив, що він та ОСОБА_10 , який є заступником голови Ради адвокатів Запорізької області, виявив бажання взяти підозрюваного ОСОБА_4 на поруки, та підтвердив свій намір безпосередньо у судовому засіданні.

Враховуючи волевиявлення ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , які займають керівні посади в органах адвокатури Запорізької області, у зв`язку з чим заслуговують на довіру, слідчий суддя вважає за необхідне застосувати до ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді особистої поруки, відповідно до положень ст. 180 КПК України.

Крім того, застосовуючи до обвинуваченого запобіжний захід у вигляді особистої поруки, слідчий суддя вважає за необхідне покласти на обвинуваченого обов`язки, визначені ст. 194 КПК України: з`являтися до слідчого, прокурора, суду, в залежності від стадії кримінального провадження, за першим викликом, і у призначений час; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну місця свого проживання; утриматися від спілкування зі свідками у даному кримінальному провадженні з приводу обставин кримінального правопорушення; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

На переконання слідчого судді, такий запобіжний захід як особиста порука двох осіб поручителів, з покладенням на підозрюваного зазначених вище обов`язків, є обґрунтованою мірою для забезпечення процесуальної поведінки ОСОБА_4 , зможе в повній мірі забезпечити виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків та запобігти ризику, передбаченому п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, можливості підозрюваного переховуватися від органу досудового розслідування, прокурора та/або суду.

Враховуючи вимоги ст. ст. 219, 280, 281, 282 КПК України, слідчий суддя вважає за необхідне покласти на підозрюваного ОСОБА_4 обов`язки, передбачені ст. 194 КПК України, в межах строку досудового розслідування, строком до 30.06.2024 включно.

З огляду на викладені обставини, клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слід залишити без задоволення, а до підозрюваного застосувати більш м`який запобіжний захід не пов`язаний із позбавленням його волі.

Керуючись ст. ст. 177, 178, 180, 183, 193-196, 202, 205 КПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні клопотання старшого слідчого в ОВС СУ ГУНП України в Запорізькій області ОСОБА_6 , погодженого прокурором відділу Запорізької обласної прокуратури ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 , відмовити.

Застосувати до ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, запобіжний захід у вигляді особистої поруки, поклавши на підозрюваного ОСОБА_4 , у строк до 30 червня 2024 року наступні обов`язки, визначені ст. 194 КПК України:

- з`являтися до слідчого, прокурора, суду, в залежності від стадії кримінального провадження, за першим викликом, і у призначений час;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну місця свого проживання;

- утриматися від спілкування зі свідками у даному кримінальному провадженні з приводу обставин кримінального правопорушення;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Визначити голову Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Запорізької області ОСОБА_9 та заступника голови Ради адвокатів Запорізької області ОСОБА_10 поручителями підозрюваного ОСОБА_4 .

Роз`яснити поручителям положення ст. 180 КПК України, відповідно до яких вони поручилися за виконання ОСОБА_4 покладених на нього і зазначених в ухвалі слідчого судді обов`язків та зобов`язані у разі необхідності доставити ОСОБА_4 до органу досудового розслідування чи в суд на першу про те вимогу, а також те, що поручитель може відмовитись від взятих на себе зобов`язань до виникнення підстав, які тягнуть за собою його відповідальність. У такому разі він повинен забезпечити явку підозрюваного чи обвинуваченого до органу досудового розслідування чи суду для вирішення питання про заміну йому запобіжного заходу на інший.

У разі невиконання поручителем взятих на себе зобов`язань на нього накладається грошове стягнення у розмірі від двадцяти до п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Звільнити ОСОБА_4 з під варти в залі суду негайно після надання його поручителями визначеного слідчим суддею зобов`язання.

Визначити строк дії ухвали слідчого судді - до 30 червня 2024 року включно.

Контроль за виконанням зобов`язань про особисту поруку покласти на слідчого та прокурора.

Копію вступної та резолютивної частини ухвали слідчого судді видати поручителям та відібрати від них письмові зобов`язання про виконання ними обов`язків на виконання особистої поруки.

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Запорізького апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Вступна та резолютивна частини ухвали виготовлені у нарадчій кімнаті та проголошені у судовому засіданні 01 травня 2024 року.

Повний текст ухвали складено 03 травня 2024 року.

Слідчий суддя ОСОБА_1