Справа №585/1818/23 Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 11-кп/816/958/24 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
Категорія - про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання
УХВАЛА

Іменем України

02 липня 2024 року колегія суддів Сумського апеляційного суду в складі:

судді-доповідача - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря судового засідання - ОСОБА_5 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Суми кримінальне провадження № 592/1818/23 за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_6 на ухвалу Роменського міськрайонного суду Сумської області від 25.01.2024 щодо залишення без задоволення клопотання засудженого ОСОБА_7 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання,

установила:

В поданій апеляційній скарзі захисник ОСОБА_8 просить задовольнити клопотання ОСОБА_9 та звільнити його умовно-достроково від відбування невідбутої частини покарання, призначеного вироком Дружківського міського суду Донецької області від 04.07.2018 за ч. 2 ст. 307 КК, оскільки він має на це законне право.

02.05.2023 до Роменського міськрайонного суду Суми надійшло клопотання засудженого ОСОБА_9 , в якому він просив звільнити його умовно-достроково від відбування покарання на підставі ст. 81 КК, оскільки він відбув значну частину покарання, добровільно працює на безоплатній основі, не має стягнень, має стійкі соціальні зв`язки та незадовільний стан здоров`я.

Ухвалою Роменського міськрайонного суду Сумської області від 25.01.2024 у задоволенні клопотання відмовлено. Своє рішення суд першої інстанції обґрунтував тим, що в особовій справі відсутні матеріали про виправлення ОСОБА_9 , який працює на виробництві, заохочень немає, дотримується норм, які визначають порядок, умови відбування покарання лише під контролем адміністрації, участі у роботах по благоустрою місць позбавлення волі та у суспільному житті відділення не бере, має не завжди охайний зовнішній вигляд, до заходів, що сприяють становленню засуджених на життєву позицію, яка відповідає нормам та вимогам суспільно-корисної діяльності відноситься байдуже, що вказує на його негативну характеристику, тому поведінка ОСОБА_9 не відповідає критерію «довів своє виправлення», що є обов`язковою умовою, визначеною ч. 2 ст. 81 КК України.

Беручи до уваги те, що учасники кримінального провадження, будучи належним чином повідомленими про час і місце апеляційного розгляду, в судове засідання не з`явились, від прокурора ОСОБА_10 та захисника ОСОБА_11 надійшли до суду заяви про розгляд апеляційної скарги без їх участі, а засуджений з клопотанням про його участь в судовому засіданні до суду апеляційної інстанції не звертався, тому колегія суддів вважає за можливе здійснити апеляційний розгляд без участі сторін провадження, що не суперечить вимогам кримінального процесуального закону.

Вислухавши суддю-доповідача про зміст оскарженого судового рішення, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи поданої апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга захисника задоволенню не підлягає з таких підстав.

Зокрема, відповідно ч. 1-2 ст. 1 КПК, порядок кримінального провадження на території України визначається лише кримінальним процесуальним законодавством України, яке складається з відповідних положень Конституції України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цього Кодексу та інших законів України, а згідно ч. 3 цієї статті зміни до кримінального процесуального законодавства України можуть вноситися виключно законами про внесення змін до цього Кодексу та/або до законодавства про кримінальну відповідальність, та/або до законодавства України про адміністративні правопорушення.

Завданнями кримінального провадження, крім іншого, є охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого судового розгляду з тим, щоб жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура (ч. 1 ст. 2 КПК).

Законодавство України про кримінальну відповідальність становить КК, який ґрунтується на Конституції України та загальновизнаних принципах і нормах міжнародного права. Застосування закону про кримінальну відповідальність за аналогією заборонено. Зміни до законодавства України про кримінальну відповідальність можуть вноситися виключно законами про внесення змін до КК та/або до кримінального процесуального законодавства України, та/або до законодавства України про адміністративні правопорушення (ч. 1, 4, 6 ст. 3 КК).

Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення та після фактичного відбуття засудженим: 1) не менше половини строку покарання, призначеного судом за кримінальний проступок або нетяжкий злочин, крім корупційних кримінальних правопорушень або кримінальних правопорушень, пов`язаних з корупцією, порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували т/з у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, а також за необережний тяжкий злочин; 2) не менше двох третин строку покарання, призначеного судом за корупційний нетяжкий злочин або кримінальне правопорушення, пов`язане з корупцією, порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували т/з у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, умисний тяжкий злочин чи необережний особливо тяжкий злочин, а також у разі, якщо особа раніше відбувала покарання у виді позбавлення волі за умисне кримінальне правопорушення і до погашення або зняття судимості знову вчинила умисне кримінальне правопорушення, за яке вона засуджена до позбавлення волі; 3) не менше трьох чвертей строку покарання, призначеного судом за умисний особливо тяжкий злочин, а також покарання, призначеного особі, яка раніше звільнялася умовно-достроково і знову вчинила умисне кримінальне правопорушення протягом невідбутої частини покарання (ч. 2-3 ст. 81 КК).

«Сумлінна поведінка» означає: зразкове дотримання вимог режиму; правил внутрішнього розпорядку; додержання дисципліни; виконання вказівок і розпоряджень адміністрації пенітенціарної установи; наявність заохочень і відсутність стягнень; участь у самодіяльних організаціях засуджених; товариському ставленні до інших засуджених, а також передбачає не тільки наявність у засудженого заохочень, застосованих у порядку, визначеному законодавством, а й те, що він подає позитивний приклад для поведінки інших засуджених.

Під «сумлінним ставленням до праці» необхідно розуміти: добропорядне, відповідальне та чесне ставлення до покладених на засуджену особу трудових обов`язків; працьовитість, додержання правил трудового розпорядку, вимог трудового законодавства, правил охорони праці та техніки безпеки; бережливе використання певного обладнання, інструментів, матеріалів тощо. При визначенні сумлінності у поведінці засудженого та його ставленні до праці мають значення не окремі вчинки, а стабільна, постійна лінія поведінки та сталий спосіб життя засудженого. Відомості про це повинні отримуватися з матеріалів, що характеризують поведінку засудженого, не лише за період, що безпосередньо передує поданню його до умовно-дострокового звільнення, а за весь час відбування ним покарання або, принаймні, за значний період цього терміну.

Розглянувши клопотання засудженого про умовно-дострокове звільнення та відмовивши у його задоволенні, суд першої інстанції цілком обґрунтовано дійшов висновку, що ОСОБА_9 своєю поведінкою і ставленням до праці не довів своє виправлення, оскільки матеріали кримінального провадженні позбавляють можливості дійти безумовного і беззаперечного висновку, що мета покарання досягнута та виправлення настало раніше строку визначеного вироком суду.

Так, з матеріалів кримінального провадження вбачається, що ОСОБА_9 засуджений вироком Дружківського міського суду Донецької області від 04.07.2018 за ч. 2 ст. 307 КК до 6 років позбавлення волі з конфіскацією майна, який згідно розпорядження набрав законної сили 03.08.2018 і звернутий до виконання.

Установою відбуття ОСОБА_9 призначеного покарання є ДУ «Роменська виправна колонія (№ 56)», за період перебування в якій засуджений має три заохочення, стягнень не має.

Разом з тим, з характеристик ДУ «Херсонський слідчий ізолятор» за 2020-2021 рр. вбачається, що ОСОБА_9 характеризується посередньо. До виконання передбачених законом вимог персоналу установи ставиться не завжди сумлінно через особисту неорганізованість. До виконання поставлених до нього завдань ставиться не завжди відповідально. На профілактичних обліках не перебуває. Висновок: засуджений ОСОБА_9 за час відбування покарання на шлях виправлення не стає.

Згідно форми проведення оцінки ризиків вчинення повторного кримінального правопорушення від 14.05.2021, ризик вчинення повторного правопорушення - середній, рівень ймовірної небезпеки для суспільства - середній.

Відповідно характеристик від 13.10.2021, 20.06.2022, 24.05.2023 та за 2023 рік, до ДУ «Роменська ВК (№ 56)» ОСОБА_9 прибув 24.09.2021. За час відбування покарання характеризується посередньо. Порушення режиму тримання не допускає, не заохочувався. Намагається дотримуватися норм, які визначають порядок, умови відбування покарання та розпорядок дня установи. У відношенні до представників адміністрації намагається бути ввічливим. На основному виробництві не працевлаштований. Участь у роботах по благоустрою місць позбавлення волі не приймає. Не приймає участі у проведенні культурно-масових, фізкультурно-оздоровчих заходах серед засуджених, суспільному житті відділення. Бажання приймати участь у програмах диференційованого виховного впливу на засуджених не виявляв. Соціальні зв`язки підтримує з матір`ю. За характером спокійний, у відношенні до оточуючих тактовний. Намагається підтримувати дружні стосунки з різною категорією засуджених. У відношенні до себе не самокритичний. До заходів, що сприяють становленню засуджених на життєву позицію, яка відповідає правовим нормам та вимогам суспільно-корисної діяльності, відноситься байдуже. На профілактичних обліках в установі не перебуває. За час відбування покарання ОСОБА_9 на шлях виправлення не стає.

Згідно Витягу з протоколу № 20 від 13.10.2021 ОСОБА_9 відмовлено в переведенні до виправної колонії середнього рівня безпеки.

Відповідно довідки ДУ «Роменська ВК (№ 56)» від 09.06.2023 станом на червень 2023 року засуджений ОСОБА_9 працевлаштований підсобним робітником майстерні установи згідно наказу «Про залучення засуджених до позбавлення волі до суспільно-корисної праці» від 06.06.2023 № 20.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що ОСОБА_9 не досяг того ступеня виправлення, визначеного вимогами ст. 81 КК та відповідно не заслуговує на умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

Колегія суддів звертає увагу і на той факт, що засуджений відбуває покарання за кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 307 КК, а тому не лише зовнішні дії засудженого, а й його свідомість мають бути таким чином змінені аби мета покарання (ст. 50 КК) була досягнута. При цьому покаранням є захід примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого, має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами (ч. 1-2 ст. 50 КК).

З огляду на викладене, колегія суддів не вбачає будь-яких підстав для скасування ухвали суду та застосування до засудженого умовно-дострокового звільнення, як про це поставлене питання в апеляційній скарзі, оскаржене судове рішення є належним чином обґрунтованим та умотивованим, внаслідок чого воно підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга - без задоволення.

Керуючись ст. 404, 405, 407, 418 і 419 КПК України, -

постановила:

Ухвалу Роменського міськрайонного суду Сумської області від 25.01.2024 відносно ОСОБА_12 залишити без змін, а апеляційну скаргу на цю ухвалу його захисника ОСОБА_6 - без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4