ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/908/24 Справа № 174/654/21 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 березня 2024 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю секретаря ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу прокурора Вільногірського відділу Жовтоводської окружної прокуратури Дніпропетровської обласної прокуратури, апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Вільногірського міського суду Дніпропетровської області від 08 грудня 2023 року у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000044 відносно:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився в м. Запоріжжя, громадянина України, освіта професійно-технічна, розлученого, військовозобов`язаного, працює складачем поїздів АТ «ОГХК» філія «ВГМК», зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Встановлені судом першої інстанції фактичні обставини.

Вироком Вільногріського міського суду Дніпропетровської області від 08 грудня 2023 року ОСОБА_7 було визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України та призначено йому покарання у виді арешті строком на 4 місяці. Вирішено питання щодо речових доказів.

Як встановлено судом, ОСОБА_7 , 07 серпня 2021 року, близько 09:30 год., знаходився на території домоволодіння за адресою: АДРЕСА_2 , де побачив на дереві наплічну жіночу сумку, зазирнувши до якої виявив мобільний телефон марки «Xiaomi Redmi 6» золотистого кольору, внаслідок чого в останнього раптово виник злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, яке належить ОСОБА_8 .

У той же день, 07 серпня 2021 року, близько 09:35 год., ОСОБА_7 , продовжуючи знаходиться на території домоволодіння за адресою: АДРЕСА_2 , реалізуючи свій раптово виниклий злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, впевнившись, що за його злочинними діями не спостерігають сторонні особи, діючи умисно, таємно, з корисливих мотивів, з метою обернення чужого майна на власну користь, шляхом вільного доступу викрав належну ОСОБА_8 наплічну жіночу сумку зі шкірозамінника бежево-коричневого кольору, яка для неї матеріальної цінності не представляє, в якій знаходився мобільний телефон марки «Xiaomi Redmi 6» золотистого кольору ІМЕІ 1: НОМЕР_1 , ІМЕІ 2: НОМЕР_2 , бувший у використанні, вартістю 1521,16 грн, а також банківські та дисконтні картки, ключі, які матеріальної цінності для потерпілої не представляють та не охоплюються злочинним умислом ОСОБА_7 , після чого з викраденим з місця вчинення кримінального проступку зник, розпорядившись ним на власний розсуд, чим спричинив потерпілій ОСОБА_8 матеріальний збиток на вищевказану суму.

Дії ОСОБА_7 було кваліфіковано за ч. 1 ст. 185 КК України, за ознаками таємного викрадення чужого майна (крадіжка).

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.

ОСОБА_7 в своїй апеляційній скарзі просить вирок Вільногірського міського суду Дніпропетровської області від 08 грудня 2023 року, за ч. 1 ст. 185 КК України відносно нього скасувати та закрити кримінальне провадження у зв`язку з відсутністю в його діях складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, мотивуючи такі вимоги тим, що умислу на викрадення телефону потерпілої та її сумки обвинувачений не мав. Зокрема, в апеляційній скарзі обвинувачений вказує на те, що 06 серпня 2021 року він разом із своєю кумою ОСОБА_9 та її подругою, ввечері, відпочивали у дворі домоволодіння ОСОБА_9 по АДРЕСА_2 , наступного дня, зранку, 07 серпня 2021 року обвинувачений купив пляшку пива та пішов в гості до ОСОБА_9 за вказаною адресою, однак двері йому ніхто не відчинив, після чого останній вирішив повернутись додому, проте, виходячи з подвір`я домоволодіння ОСОБА_9 обвинувачений, на місці, де вони напередодні ввечері всі разом відпочивали, побачив на дереві забуту жіночу сумку. Оскільки обвинувачений подумав, що дана річ могла належати комусь із дівчат, зокрема, його кумі, або її подрузі, то він взяв цю сумку з метою збереження як самої сумки, так і вмістимого в ній. Так як 08 серпня та 09 серпня 2021 року обвинувачений працював на зміні на заводі, то сумку одразу повернути можливості не мав, вирішив зробити це після зміни на заводі, однак не встиг цього зробити, оскільки до нього додому прийшли співробітники поліції та почали розпитувати про телефон, на що обвинувачений добровільно видав сумку, в якій як з`ясувалось після цього знаходився телефон, та повідомив що зберігав у себе дане майно з метою його повернення власнику. Те, що в сумці знаходився телефон, обвинувачений не знав, із сумки його до приходу поліції не діставав, оскільки не перевіряв вмістимість сумки. Також, як потім з`ясувалось в сумці знаходились картки, ключі і гаманець, проте те їх приналежність потерпілій ОСОБА_8 ідентифікувати було неможливо. Таким чином, обвинувачений вказує, що умислу на крадіжку сумки потерпілої із її телефоном він не мав, зберігав майно з метою з`ясування кому із дівчат воно належить та з метою в повернути як звільниться зі зміни на заводі.

Позиції учасників судового провадження.

В ході апеляційного перегляду оскаржуваного вироку прокурор Вільногірського відділу Жовтоводської окружної прокуратури Дніпропетровської обласної прокуратури в порядку ст. 403 КПК України відмовився від раніше поданої ним апеляційної скарги на вирок Вільногірського міського суду Дніпропетровської області від 08 грудня 2023 року відносно ОСОБА_7 , за ч. 1 ст. 185 КК України. Дана відмова була прийнята колегією суддів в ході апеляційного розгляду, а тому скарга прокурора в даному апеляційному провадженні не розглядається.

В свою чергу, ОСОБА_7 подану ним апеляційну скаргу підтримав, просив її задовольнити з підстав та мотивів, викладених в ній, в ході апеляційного перегляду обвинувачений наполягав на тому, що не мав умислу на викрадення сумки потерпілої, а тому в його діях відсутній склад кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України.

Прокурор проти задоволення апеляційної скарги обвинуваченого заперечував, наполягав на її необґрунтованості та безпідставності, вказував на те, що умисел та наявність в діях обвинуваченого складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України повністю доведений сукупністю досліджених судом першої інстанції письмових доказів, а тому просив залишити вирок суду - без змін.

Мотиви суду.

Заслухавши доповідь судді доповідача, думку та пояснення учасників кримінального провадження, перевіривши матеріали справи в межах поданої апеляційної скарги, обговоривши її доводи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга обвинуваченого підлягає залишенню без задоволення, а вирок суду першої інстанції залишенню без змін, виходячи з наступного.

Суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги, що передбачено ч. 1 ст. 404 КПК України.

Відповідно до ст. 409 КПК України, підставою для скасування судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є, зокрема, неповнота судового розгляду, невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження, істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.

Згідно з ч. 1 ст. 412 КПК України істотними є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили чи могли перешкодити суду повно та всебічно переглянути справу і ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

Відповідно до вимог ст. 370 КПК України вирок суду повинен бути, ухваленим компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбаченим цим кодексом, на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 КПК України, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Стаття 94 КК України передбачає, що суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Жоден доказ не має наперед встановленої сили.

Статтею 374 КПК України визначено, що у мотивувальній частині вироку в разі визнання особи винуватою, крім іншого, зазначаються формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, із зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків кримінального правопорушення, форми вини і мотивів кримінального правопорушення; статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, що передбачає відповідальність за кримінальне правопорушення, винним у вчиненні якого визнається обвинувачений, докази на підтвердження встановлених судом обставин, а також мотиви неврахування окремих доказів.

Вимоги вищевказаних норм закону судом першої інстанції були виконані в повному обсязі.

Відповідно до положень ст. 2 КПК України завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорони прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Суд першої інстанції, із дотриманням закладених у зазначеній нормі закону завдань, провів стосовно ОСОБА_7 повний та неупереджений судовий розгляд, вимог кримінального процесуального законодавства України дотримався.

Так, суд першої інстанції на підтвердження доведеності вини ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, посилався на дослідженні в ході судового провадження письмові докази, серед яких зокрема: протокол прийняття заяви від ОСОБА_8 про кримінальне правопорушення від 10 серпня 2021 року та фотозображення коробки від мобільного телефону; протокол огляду місця події від 10 серпня 2021 року, разом із доданими до нього фотозображеннями, відповідно до якого було оглянуто ділянку місцевості, а саме город, розташований на території домоволодіння за адресою: АДРЕСА_2 . Приблизно на відстані 7 м ліворуч знаходиться дерево, на якому зі слів потерпілої остання залишила сумку з мобільним телефоном «Xiaomi Redmi», вхід до вищевказаної ділянки зі слів власниці здійснюється через хвіртку та ворота, які не замикаються; заяву ОСОБА_7 , відповідно до якої останній добровільно видав працівникам поліції мобільний телефон марки «Ксяомі редмі 6» ІМЕІ 1: НОМЕР_3 , ІМЕІ 2: НОМЕР_2 ; протокол огляду від 10 серпня 2021 року, відповідно до якого в приміщенні кабінету №17 ВП № 4 Кам`янського РУП в Дніпропетровській області за адресою: вул. Степова, 8, м. Вільногірськ Кам`янського району Дніпропетровської області проведено огляд добровільно виданого ОСОБА_7 мобільного телефона марки «Xiaomi Redmi 6» ІМЕІ 1/2: НОМЕР_1 , НОМЕР_2 золотавого кольору з сім-картою мобільного оператора «Київстар», на якій розміщений напис НОМЕР_4 ; постанову про визнання та приєднання до провадження речових доказів від 11 серпня 2021року, відповідно до якої визнано речовим доказом мобільний телефон марки «Xiaomi Redmi 6» ІМЕІ 1/2: НОМЕР_1 , НОМЕР_2 золотавого кольору.

А також, на покази потерпілої ОСОБА_8 , свідків ОСОБА_10 , ОСОБА_9 та висновок судово-товарознавчої експертизи №3124 від 11 серпня 2021 року, відповідно до якої встановлено ринкову вартість викраденого в потерпілої майна.

Дослідивши безпосередньо під час судового провадження вищевказані докази, суд першої інстанції дійшов висновку про їх належність і допустимість, та оцінивши їх за своїми внутрішніми переконаннями дійшов обґрунтованих висновків про те, що ОСОБА_7 , дійсно, 07 серпня 2021 року, знаходившись на території домоволодіння за адресою: АДРЕСА_2 , реалізуючи свій раптово виниклий злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, шляхом вільного доступу викрав належну потерпілій ОСОБА_8 наплічну жіночу сумку, в якій знаходився мобільний телефон марки «Xiaomi Redmi 6» золотистого кольору, вартістю 1521,16 грн., після чого з викраденим з місця вчинення кримінального проступку зник, розпорядившись ним на власний розсуд, тобто, вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 185 КК України, за ознаками таємного викрадення чужого майна (крадіжка).

Водночас, ОСОБА_7 не погоджується із такими висновками суду першої інстанції та вказує на те, що він не мав корисливого умислу на викрадення майна потерпілої, а лише взяв сумку, яку побачив на дереві з метою збереження, наявного в ній майна та з`ясування питання кому належить дана сумка та те, що в ній знаходиться. Зокрема, ОСОБА_7 в своїй апеляційній скарзі вказує на те, що 07 серпня 2021 року він купив пляшку пива та пішов в гості до ОСОБА_9 за адресою по АДРЕСА_2 , однак двері йому ніхто не відчинив, після чого останній вирішив повернутись додому, проте, виходячи з подвір`я домоволодіння ОСОБА_9 обвинувачений, на місці, де вони напередодні ввечері всі разом відпочивали, побачив на дереві забуту жіночу сумку та подумав, що дана річ могла належати його кумі або її подрузі, а тому взяв цю сумку з собою з метою збереження як самої сумки, так і вмістимого в ній майна. Так як, 08 серпня та 09 серпня 2021 року обвинувачений працював на зміні на заводі, то сумку одразу повернути можливості не мав, вирішив зробити це після зміни на заводі, однак не встиг, оскільки до нього додому прийшли співробітники поліції та почали розпитувати про телефон, на що обвинувачений добровільно видав сумку, в якій як з`ясувалось після цього знаходився телефон, та повідомив що зберігав у себе дане майно з метою його повернення власнику.

Однак, колегія суддів оцінює критично такі доводи ОСОБА_11 вважає їх безпідставними, необґрунтованими, повністю спростованими матеріалами кримінального провадження та такими, що є обраною лінією захисту обвинуваченого, спрямованою на уникнення від кримінальної відповідальності за вчинене кримінальне правопорушення, виходячи з наступного.

Так, в ході судового провадження судом першої інстанції було допитано потерпілу ОСОБА_8 , яка надала суду покази про те, що 07 серпня 2021 року вона прийшла на город, розташований по АДРЕСА_2 , де проживає її брат зі сім`єю, брат є власником будинку, а городом користуються всі члени сім`ї. Сумку повісила на дерево, щоб не було сумно, підключила до музичної колонки телефон «Ксяомі Редмі 6» золотистого кольору в чохлі червоного кольору, і, залишивши сумку з телефоном, програваючим музику, не дереві, пішла працювати на город. Від телефону в сумці до колонки була відстань близько 80 см., колонка знаходилась на гілці та працювала за допомогою блютузу, та з телефоном проводом не з`єднувалась. Відстань від даного дерева до городу приблизно 5 метрів. В той час на городі знаходились вона, її син та батьки, копали картоплю. Так як картоплю копали спиною до дерева, воно не знаходилось в їх полі зору. Якщо стояти біля дерева, то повністю видно весь город. Що відбувається в дворі не бачили, невістка з дітьми знаходилась в будинку, а брат в той день був у м. Києві. Після того як перестала грати музика, потерпіла вирішила що розрядилась колонка, так як коли була на роботі не заряджала її, а телефон був добре заряджений, та розрядитись не міг. Приблизно через 15 хвилин підійшла до дерева та виявила відсутність сумки. Спочатку думала, що хтось пошуткував, почали дзвонити на її телефон, але він був вимкнений. Перша думка була, що це був ОСОБА_7 , тому що він ходив до її невістки ОСОБА_9 , вони разом випивали, але не були впевнені в цьому. ОСОБА_7 знає більше 20 років.

Надані потерпілою покази повністю узгодились із показами допитаної судом першої інстанції свідка ОСОБА_10 , яка показала суду,що 07 серпня 2021 року вона прийшла з чоловіком на город копати картоплю по АДРЕСА_2 , де проживає її син з дружиною та двома дітьми, а городом користуються усі. Син в цей день був на роботі в м. Київ. В будинку були невістка ОСОБА_9 і двоє дітей. Близько 09:00 год. прийшла її донька ОСОБА_8 з сином, донька включила музику. Сумка з телефоном висіла на дереві сливи, на сучку на рівні очей, а колонка лежала поруч. Картоплю копали навпроти сливи, город з цього місця добре видно, їх також було чітко видно, одразу можна було зрозуміти чий це телефон. Потім музика перестала грати, думали, що розрядився телефон. Приблизно через 10-15 хвилин вирішили перепочити, донька пішла до дерева, а сумки там вже не було. Коли почали обговорювати цю ситуацію, її чоловік сказав, що таке як бачив, що у дворі ходив ОСОБА_7 , чоловік його знає та впізнав, але не придав цьому уваги, бо останній являється кумом її сина та часто буває в гостях. До того ж, зі слів невістки, ОСОБА_7 з 06 серпня 2021 на 07.08.2021 був в гостях до 04:00 год., припускає, що вони вживали алкогольні напої, та можливо він приходив похмелятись, пішов на город подивитись, чого там грає музика, побачив сумку та забрав її. Одразу за допомогою спеціальної програми, яка підключена в усієї сім`ї, почала перевіряти місце знаходження телефону, та виявилось, що телефон її доньки знаходиться в гаражному кооперативі де в ОСОБА_7 є гараж. В неділю донька бачила ОСОБА_7 , з її слів вона йому помахала, щоб він підійшов до неї, а він її проігнорував та побіг. До поліції одразу не звернулись, бо сподівалися, що ОСОБА_7 протверезіє, зрозуміє чий телефон та поверне його.

Чоловік ОСОБА_10 , який, як встановлено органом досудового розслідування, бачив в день подій обвинуваченого ОСОБА_7 на подвір`ї домоволодіння по АДРЕСА_2 , судом першої інстанції в якості свідка не допитувався, у зв`язку із його смертю, а тому покази надані ним на стадії досудового розслідування судом першої інстанції як доказ не досліджувався та при прийнятті судового рішення не враховувався.

Вищенаведені покази потерпілої та свідка, зокрема, щодо як факту викрадення в ОСОБА_8 сумки із мобільним телефоном, так і факту того, що майно було викрадено з місцевості подвір`я, з якої добре проглядається город, де в момент викрадення майна знаходилась потерпіла зі своїми родичами, повністю узгодились із дослідженими судом першої інстанції письмовими доказами, а саме, протоколом огляду ділянки місцевості городу, розташованого на території домоволодіння за адресою: АДРЕСА_2 події від 10 серпня 2021 року та протоколу огляду мобільного телефону марки «Xiaomi Redmi 6» ІМЕІ 1/2: НОМЕР_1 , НОМЕР_2 золотавого кольору з сім-картою мобільного оператора «Київстар», який належить потерпілій ОСОБА_8 від 10 серпня 2021 року.

Тож, виходячи із вищевикладеного, колегія суддів приходить до висновку про те, що доводи апеляційної скарги ОСОБА_7 про відсутність в нього корисливого умислу на викрадення сумки потерпілої, в якій заходився мобільний телефон, а також про те, що сумку він узяв з метою збереження майна, щоб в подальшому з`ясувати власника сумки та повернути її володільцю, не знайшли свого обґрунтованого підтвердження в ході апеляційного перегляду, оскільки як було встановлено судом першої інстанції на підставі об`єктивно з`ясованих обставин кримінального провадження, досліджених доказів та безпосереднього допиту потерпілої і свідків, город, де працювала потерпіла 07 серпня 2021 року, в момент коли обвинувачений нібито прийшов до своєї знайомої ОСОБА_9 добре проглядається з того місця, де висіла сумка потерпілої із мобільним телефоном, а відтак обвинувачений не міг не помітити потерпілу разом із її родичами на городі, як і не міг не помітити того факту, що на городі, неподалік від дерева гучно грала музика, підключена із телефону потерпілої, а відтак не міг не помітити того факту, що покидаючи подвір`я із сумкою потерпілою відбулось автоматичне від`єднання телефону від колонки, після чого зникла музика і що обвинуваченого не зупинило. Тобто, перебуваючи на подвір`ї даного домоволодіння, обвинувачений, розуміючи, що на городі працюють родичі його знайомої ОСОБА_9 , до якої, як він стверджував, ОСОБА_7 прийшов вранці випити пива, помітивши чиюсь сумку мав об`єктивну можливість підійти на город до родичів ОСОБА_9 та поцікавитись тим, чиї це речі та хто залишив їх без нагляду, таким чином попередивши власника про можливість викрадення сумки разом із її змістом, однак не зробив цього, натомість умисно, цілеспрямовано підійшов до дерева, зняв сумку із дерева та покинув подвір`я, таким чином розпорядившись майном на власний розсуд.

Поміж цього, про наявність корисливого умислу на таємне викрадення чужого майна свідчить також і термін тримання сумки потерпілої обвинуваченим у себе та обставини, за яких її було повернуто ОСОБА_8 , зокрема, те, що сумка із мобільним телефоном потерпілої перебувала у ОСОБА_7 з 07 серпня 2021 року - момент виявлення її на дереві обвинуваченим, по 10 серпня 2021 року - момент з`явлення співробітників поліції в обвинуваченого вдома на підставі заяви потерпілої про викрадення майна, тобто, ОСОБА_7 тримав у себе викрадене майно напротязі чотирьох днів, і за цей час він, поза розумним сумнівом, мав об`єктивну можливість повернути це майно потерпілій, з якою знайомий протягом тривалого часу та знає її місце проживання, однак свідомо не робив цього, утримуючи майно у себе до моменту з`явлення співробітників поліції. Посилання обвинуваченого в апеляційній скарзі на те, що наступного дня після виявлення сумки на дереві, він заступив на добову зміну на завод, а тому мав намір повернути сумку в найближчий вихідний, колегія суддів оцінює критично, оскільки ОСОБА_7 , усвідомлюючи, що дане майно ним було знайдено на подвір`ї його добре знайомої ОСОБА_9 , яка є родичкою потерпілої, мав об`єктивну можливість зателефонувати ОСОБА_9 або направити смс повідомлення та з`ясувати як відомості щодо власника сумки, так і повідомити взагалі свою знайому про знайдене на її подвір`ї нібито залишене без нагляду майно, проте, цього не зробив.

Також, обвинувачений міг з`ясувати питання належності вказаного майна шляхом перегляду змісту сумки та отримання відповідної інформації з телефону, який протягом тривалого часу знаходився у його фактичному незаконному володінні та повернути це майно власниці, однак будь-яких дій для цього не вчинив. Крім того, колегія суддів приймає до уваги ту обставину, що потерпіла через 15 хвилин після виявлення зникнення майна намагалась зателефонувати на свій телефон, думаючи що таким чином хтось пожартував, забравши сумку з їхнього із родичами подвір`я, що також, підтвердили допитані місцевим судом свідки, однак телефон вже перебував поза зоною досяжності, що свідчить про умисне вимкнення мобільного телефону, а відтак спростовує доводи апеляційної скарги ОСОБА_7 про те, що в середину сумки він не зазирав та не перевіряв її зміст аж до приходу співробітників поліції. Місце, з якого була викрадена сумка потерпілої, на думку колегії суддів, теж свідчить про наявність корисливого умислу на викрадення чужого майна в обвинуваченого, оскільки вказане майно було винесено ОСОБА_7 із огородженого парканом подвір`я домоволодіння, тобто, сумка потерпілої не перебувала без нагляду за межами подвір`я, а відтак не перебувала у небезпеці викрадення її сторонніми особами, якій нібито намагався запобігти обвинувачений такими діями.

Тож, з огляду на викладене, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про те, що така поведінка обвинуваченого ОСОБА_7 в цілому свідчить про наявність у нього як умислу на таємне заволодіння майном потерпілої, так і корисливого мотиву заволодіння цим майном, а тому його доводи щодо відсутності у нього корисливого мотиву, наявності наміру вберегти це майно від зникнення та повернути його власнику в майбутньому, колегія суддів вважає надуманими, оцінює критично і в цілому розцінює таку позицію ОСОБА_7 як спосіб захисту від обвинувачення.

Таким чином, враховуючи вище наведене, а також, те що при ухваленні вироку судом першої інстанції дотримані вимоги кримінального та кримінального процесуального закону України, суд першої інстанції всебічно перевірив як обставини кримінального провадження, так і обрану лінію захисту обвинуваченого, обґрунтовано дійшов висновку про доведеність вини ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України та наявності в нього умислу на таємне викрадення майна потерпілої, вмотивувавши своє рішення всебічно дослідженими, оціненими у своїй сукупності з точки зору належності, допустимості й достовірності письмовими доказами та показами свідків і потерпілої, колегія суддів вважає, що правові підстави для скасування вироку суду та закриття кримінального провадження - не встановлені.

А тому, на підставі викладеного та керуючись положеннями ст. ст. 404, 407, 409, 419 КПК України, апеляційний суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Вирок Вільногірського міського суду Дніпропетровської області від 08 грудня 2023 року відносно ОСОБА_7 , за ч. 1 ст. 185 КК України залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом трьох місяців з моменту її проголошення.

Судді Дніпровського

апеляційного суду:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4