Справа № 323/1281/20
Пр.1-кп/336/340/2024
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 березня 2024 року м.Запоріжжя

Шевченківський районний суд м.Запоріжжя у складі: головуючого судді: ОСОБА_1 , за участі секретарки судового засідання: ОСОБА_2 , розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Запоріжжі кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000002 від 02.01.2020, яке надійшло до суду на підставі обвинувального акта, складеного відносно:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Копані Оріхівського району Запорізької області, громадянина України, який отримав вищу освіту, не одружений, офіційно не працевлаштований, малолітніх та інших осіб на утриманні не має, адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , адреса фактичного місця проживання: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

за ознаками скоєння кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.1 ст.122 КК України, -

за участю сторін кримінального провадження: з боку обвинувачення: прокурора ОСОБА_4 , з боку захисту: обвинуваченого ОСОБА_3 , захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_5 ;

ВСТАНОВИВ:

Кримінальне провадження надійшло до Оріхівського районного суду м.Запоріжжя 28.05.2020.

Згідно з ч.7 ст.147 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" у разі неможливості здійснення правосуддя судом з об`єктивних причин під час воєнного або надзвичайного стану, у зв`язку зі стихійним лихом, військовими діями, заходами щодо боротьби з тероризмом або іншими надзвичайними обставинами може бути змінено територіальну підсудність судових справ, що розглядаються в такому суді, за рішенням Вищої ради правосуддя, що ухвалюється за поданням Голови Верховного Суду, шляхом її передачі до суду, який найбільш територіально наближений до суду, який не може здійснювати правосуддя, або іншого визначеного суду. У разі неможливості здійснення Вищою радою правосуддя такого повноваження воно здійснюється за розпорядженням Голови Верховного Суду. Відповідне рішення є також підставою для передачі усіх справ, які перебували на розгляді суду, територіальна підсудність якого змінюється.

Відповідно до розпорядження Голови Верховного Суду від 10.05.2022 №29/09-22 змінено територіальну підсудність судових справ Оріхівського районного суду Запорізької області у зв`язку із неможливістю здійснення правосуддя під час воєнного стану до Шевченківського районного суду м. Запоріжжя.

04.04.2023 до Шевченківського районного суду м. Запоріжжя надійшла зазначена справа та на підставі протоколу автоматизованого розподілу між суддями передана в провадження судді ОСОБА_1 .

Ухвалою суду від 06.04.2023 прийнято справу до провадження судді, призначено підготовче судове засідання.

Ухвалою суду від 16.08.2023 призначено судовий розгляд кримінального провадження, доручено Дніпровському районному відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Запорізькій області підготувати досудову доповідь відносно обвинуваченого та невідкладно після її підготовки надіслати до суду.

Згідно з обвинувальним актом 02 січня 2020 року, приблизно о 1-50 годині, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , знаходячись поблизу магазину «Каштан», розташованого по вул. Покровській у м. Оріхів Запорізької області, на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин до ОСОБА_6 , маючи умисел на спричинення тілесних ушкоджень останньому, наніс потерпілому удари кулаками рук та ніг в область обличчя. Після чого, ОСОБА_3 покинув місце конфлікту та пішов до магазину «Каштан», вийшовши з магазину, останній, продовжуючи свій злочинний умисел, наніс удари кулаками та ногами в загальній кількості не менше шести, в область обличчя потерпілого, чим спричинив ОСОБА_6 згідно з даними висновку судово-медичного експерта N1 від 02.02.2020, тілесні ушкодження у вигляді множинних синців обличчя, які супроводжувались переломом кісток носу з порушенням носового дихання, множинні переломи суміжних областей з явищами двобічного гемосинуситу, що кваліфікуються як ушкодження середнього ступеня тяжкості за ознаками тривалості здоров?я, більш, як 21 доба, а також наніс тілесні ушкодження струсом головного мозку та контузією правого ока, які кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження з короткочасним розладом здоров?я, менш ніж 21 доба.

Таким чином дії ОСОБА_3 під час досудового розслідування кваліфіковані за ч. 1 ст. 122 КК України, як умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження, тобто умисне ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою тяжких наслідків, передбачених у статті 121 КК України, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров?я.

Потерпілим ОСОБА_6 04.03.2024 подано заяву за допомогою системи «Електронний суд», засвідчену електронним цифровим підписом, із зазначенням анкетних даних. Так, керуючись ст. 55, 56, 284, 477 КПК України він відмовляється від обвинувачення у даному кримінальному провадженні за фактом спричинення йому тілесних ушкоджень 02.01.2020, яке є обвинуваченням у формі приватного. Разом з цим, повідомляє, що у події, яка мала місце 02.01.2020, він розібрався самостійно, претензій, в тому числі матеріального характеру, до ОСОБА_3 не має, оскільки обвинувачений відшкодував спричинену потерпілому шкоду у повному обсязі у сумі 39 000,00 гривень. Тому потерпілий просить закрити кримінальне провадження, досудове розслідування у якому розпочато саме на підставі заяви ОСОБА_6 у формі приватного обвинувачення. У заяві наголошено, що позиція потерпілого є добровільною, не є наслідком примусу, відповідно, він просить задовольнити її та розглянути клопотання за його відсутності, адже перебуває за кордоном та з`явитись не може.

Крім того, ОСОБА_6 згідно з вказаною заявою просить залишити цивільний позов без розгляду.

Прокурор в судовому засіданні підтримав клопотання потерпілого, вважає, що всі умови для прийняття процесуального рішення відповідно до ст.284 КПК України дотримані.

Обвинувачений та його захисник також просили задовольнити клопотання потерпілого про закриття кримінального провадження у зв`язку із відмовою потерпілого від обвинувачення у формі приватного.

Судом із урахуванням заяви ОСОБА_6 та думки присутніх учасників визнано за можливе здійснити розгляд клопотання за відсутності потерпілого.

Суд, розглянувши клопотання потерпілого, вислухавши думку учасників кримінального провадження, дослідивши матеріали кримінального провадження в частині речових доказів, висновків експерта КУ «Запорізьке обласне бюро судово-медичної експртизи» ЗОР за результатами проведення судово-медичних експертиз потерпілого, доказів щодо вжиття заходів забезпечення (арешту майна та запобіжного заходу), дійшов висновку про те, що воно підлягає задоволенню, а кримінальне провадження - закриттю з таких підстав.

Згідно з ч.1 ст.5 КПК України процесуальна дія проводиться, а процесуальне рішення приймається згідно з положеннями цього Кодексу, чинними на момент початку виконання такої дії або прийняття такого рішення.

За нормою ч.4 ст.26 КПК України кримінальне провадження у формі приватного обвинувачення розпочинається лише на підставі заяви потерпілого. Відмова потерпілого, а у випадках, передбачених цим Кодексом, його представника від обвинувачення є безумовною підставою для закриття кримінального провадження у формі приватного обвинувачення.

За змістом п.7 ч.1 ст.284 КПК України кримінальне провадження закривається в разі, якщо потерпілий, а у випадках, передбачених цим Кодексом, його представник відмовився від обвинувачення у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення, крім кримінального провадження щодо кримінального правопорушення, пов`язаного з домашнім насильством.

За приписами ч.7 ст.284 КПК України якщо обставини, передбачені пунктами 5, 6, 7, 8, 9, 9-1, 10 частини першої цієї статті, виявляються під час судового провадження, а також у випадку, передбаченому пунктами 2, 3 частини другої цієї статті, суд постановляє ухвалу про закриття кримінального провадження.

Крім того, відповідно до положень ч.1 ст.477 КПК України кримінальним провадженням у формі приватного обвинувачення є провадження, яке може бути розпочате слідчим, дізнавачем, прокурором лише на підставі заяви потерпілого щодо кримінальних правопорушень, передбачених, зокрема, ч.1 ст.122 (умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження без обтяжуючих обставин).

Дії ОСОБА_3 під час досудового розслідування кваліфіковані за ч. 1 ст. 122 КК України, як умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження, тобто умисне ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою тяжких наслідків, передбачених у статті 121 КК України, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров?я. Вказане кримінальне правопорушення відноситься до нетяжких та не пов`язане із домашнім насильством.

Суд, розглядаючи клопотання, враховує висновки Великої Палати Верховного Суду, здійснені у постанові від 03.07.2019 у справі № 288/1158/16-к, пр.13-28кс19.

Так, критерієм розмежування кримінальних проваджень у формі приватного та публічного обвинувачення є зумовлене характером і наслідками протиправного діяння співвідношення публічного і приватного інтересу як об`єктів кримінально-правового захисту. Від такого співвідношення залежать передбачені законом способи вирішення конфлікту між винним і потерпілим, у тому числі можливість його розв`язання без застосування заходів кримінальної репресії.

Попри суспільну небезпечність кримінальних правопорушень приватного обвинувачення, як і будь-яких інших злочинів, їх визначальною ознакою є домінування приватного інтересу над публічним, яке надає вирішального значення волевиявленню потерпілого для притягнення чи непритягнення особи до кримінальної відповідальності. Головна ідея запровадження цієї особливої кримінальної процедури у правову систему України полягає в тому, що законодавець надає пріоритет свободі особистості у царині, яка віддана на розсуд індивіда і не може бути об`єктом втручання держави.

Злочини, кримінальне провадження щодо яких здійснюється у формі приватного обвинувачення, завдають шкоди головним чином інтересам окремих осіб, здебільшого, не є тяжкими і зумовлені локальними конфліктами, їх небезпека для держави й суспільства не є значною, а порушені права потерпілих можуть бути ефективно захищені як за допомогою кримінально-правових механізмів, так і в альтернативний спосіб. Завдана цим особам шкода зазвичай не має непоправного характеру, і становище, яке вони мали до вчинення посягання, може бути поновлено, в тому числі, шляхом порозуміння, примирення, компенсації й іншим чином без застосування встановлених державою заходів примусу.

У цих випадках, які є винятками із засади публічності, законодавець надає потерпілому можливість вибору одного з альтернативних варіантів поведінки у відповідь на вчинення щодо нього кримінального правопорушення: ініціювати перед компетентними органами притягнення винного до кримінальної відповідальності; врегулювати кримінально-правовий спір на основі взаємного порозуміння; не вдаватися до жодних дій.

Обираючи спосіб реагування на злочин, потерпілий, користуючись свободою розсуду, самостійно вирішує питання про те, наскільки це протиправне діяння зачіпає його інтереси, наскільки ефективним для їх захисту буде звернення до процедури кримінального судочинства, а в разі початку такої процедури чи доцільно її продовжувати. Заява потерпілого свідчить про його рішення захистити власні інтереси шляхом здійснення кримінального провадження.

Волевиявлення потерпілого про притягнення винного до кримінальної відповідальності є необхідною рушійною силою здійснення кримінального провадження у формі приватного обвинувачення, яке відповідно до частини першої статті 477 КПК може бути розпочате лише на підставі заяви потерпілого, а в разі його відмови від обвинувачення згідно із частиною четвертою статті 26, пунктом сьомим частини першої статті 284 цього Кодексу підлягає безумовному закриттю (за винятком кримінальних проваджень щодо злочинів, пов`язаних з домашнім насильством).

Зазначений законодавчий підхід покликаний сприяти врегулюванню виниклого у зв`язку зі злочином конфлікту між підозрюваним (обвинуваченим) та потерпілим і є проявом диспозитивності як загальної засади кримінального провадження. Зміст цієї засади розкривається у статті 26 КПК і полягає у свободі сторін використовувати свої права у межах та у спосіб, що передбачені цим Кодексом.

У розумінні наведених положень кримінального процесуального закону під відмовою потерпілого від обвинувачення у злочинах, перелік яких міститься у частині першій статті 477 КПК, варто розуміти лише беззастережне волевиявлення про непритягнення винного до кримінальної відповідальності і припинення розпочатої процедури його кримінального переслідування. Відповідна заява є проявом того, що потерпілий не бажає втручання держави у кримінально-правовий конфлікт і обирає альтернативний шлях його вирішення.

З урахуванням наведеної правової позиції та викладених вище обставин, думки учасників кримінального провадження, за результатами розгляду справи суд дійшов висновку про наявність підстав для закриття кримінального провадження відносно ОСОБА_3 , за ознаками вчинення кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.1 ст.122 КК України, оскільки наявні всі умови для прийняття вказаного процесуального рішення.

З огляду на зазначені положення кримінального процесуального законодавства суд вважає, що подання вказаного клопотання є виключним правом потерпілого, зміст цього права не підлягає звуженню, тому кримінальне провадження підлягає закриттю.

За приписами ч.4 ст.174 КПК України суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна. Суд скасовує арешт майна, зокрема, у випадку виправдання обвинуваченого, закриття кримінального провадження судом, якщо майно не підлягає спеціальній конфіскації, непризначення судом покарання у виді конфіскації майна та/або незастосування спеціальної конфіскації, залишення цивільного позову без розгляду або відмови в цивільному позові.

Під час судового розгляду справи встановлено, що ухвалою слідчого судді Оріхівського районного суду Запорізької області у справі № 323/309/20, пр.1-кс/323/229/20 від 25.03.2020, з метою збереження речового доказу накладено арешт на диск з відеозаписом від 02.01.2020 з камер спостереження, встановлених на магазині « ІНФОРМАЦІЯ_2 » за адресою: Запорізька область, Оріхівський район, м. Оріхів, вул. Покровська, буд. 43б. Вилучений диск з відеозаписом передано на зберігання до камери схову речових доказів Оріхівського ВП Пологівського ВП ГУНП в Запорізькій області. Дата набрання законної сили ухвалою суду 31.03.2020. Арешт майна відповідно до вказаної ухвали слідчого судді підлягає скасуванню. Доказів на підтвердження приналежності речей певним особам учасниками провадження не надано.

Згідно з ч.1 ст.479 КПК України відшкодування шкоди потерпілому у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення може відбуватися на підставі угоди про примирення або без неї.

У даному провадженні потерпілим ОСОБА_6 пред`явлено 04.06.2020 (до Оріхівського районного суду Запорізької області) цивільний позов про стягнення з ОСОБА_3 матеріальної шкоди, завданої внаслідок вчинення злочину, у сумі 12 193,20 гривень та моральної шкоди у сумі 40 000,00 гривень. Проте, у поданій заяві потерпілий підтвердив відшкодування завданої шкоди у сумі 39 000,00 гривень, враховуючи відсутність подальших претензій, просив залишити позов без розгляду.

Так, відповідно до ч.5 ст.128 КПК України цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

Згідно з п.5 ч.1 ст.257 ЦПК України суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо: позивач до початку розгляду справи по суті подав заяву про залишення позову без розгляду.

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку про необхідність задоволення заяви потерпілого й в цій частині.

За нормою ч.4 ст.132, ч.1 ст.203 КПК України ухвала слідчого судді або суду про застосування заходів забезпечення кримінального провадження припиняє свою дію після закінчення строку її дії, скасування запобіжного заходу, ухвалення виправдувального вироку чи закриття кримінального провадження в порядку, передбаченому цим Кодексом. Ухвала про застосування запобіжного заходу припиняє свою дію після закінчення строку дії ухвали про обрання запобіжного заходу, ухвалення виправдувального вироку чи закриття кримінального провадження або винесення ухвали про скасування запобіжного заходу в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Так, судом встановлено, що згідно з ухвалою Оріхівського районного суду Запорізької області від 10.04.2020, відмовлено у задоволенні клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту щодо ОСОБА_3 та застосовано запобіжний захід у виді особистого зобов`язання із покладенням обов`язків, строк дії яких сплинув. Ухвалою Запорізького апеляційного суду від 16.06.2020 апеляційне провадження за апеляційною скаргою процесуального прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Оріхівського районного суду Запорізької області від 10.04.2020 закрито (веб-посилання на судові рішення: https://reyestr.court.gov.ua/Review/88716180; https://reyestr.court.gov.ua/Review/89931207). Відповідно, запобіжний захід, застосований до ОСОБА_3 , у вигляді особистого зобов`язання, оскільки вимоги ст.203 КПК України на переконання суду дотриманні, підлягає скасуванню.

Інші заходи забезпечення кримінального провадження у кримінальному провадженні застосовані не були, витрати на проведення судово-медичної експертизи та інші процесуальні витрати відсутні.

Суд вважає за необхідне вирішити питання щодо речових доказів по справі з урахуванням положень ст.100 КПК України.

Керуючись ст. 5, 26, 55-56, 100, 132, 174, 203, 284, 369-372, 477 КПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Кримінальне провадження відносно ОСОБА_3 за ознаками скоєння кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.1 ст.122 КК України, - закрити у зв`язку з відмовою потерпілого ОСОБА_6 від обвинувачення у кримінальному провадженні в формі приватного обвинувачення.

Арешт, накладений відповідно до ухвали слідчого судді Оріхівського районного суду Запорізької області у справі № 323/309/20, пр.1-кс/323/229/20 від 25.03.2020 скасувати.

Зняти арешт з диска з відеозаписом від 02.01.2020 з камер спостереження, встановлених на магазині « ІНФОРМАЦІЯ_2 » за адресою: Запорізька область, Оріхівський район, м. Оріхів, вул. Покровська, буд. 43б.

Цивільний позов ОСОБА_6 про стягнення з ОСОБА_3 матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення, - залишити без розгляду.

Запобіжний захід, застосований до ОСОБА_3 , у вигляді особистого зобов`язання, до набрання законної сили ухвалою суду, скасувати.

Речовий доказ диск з відеозаписом з камер відеоспостереження, переданий на зберігання до камери схову речових доказів Оріхівського ВП Пологівського ВП ГУНП в Запорізькій області, знищити.

Речові докази компакт-диски (5 одиниць) для лазерних систем зчитування з відеозаписом слідчих експериментів та компакт-диск (1 одиниця) для лазерних систем зчитування з аудіозаписами телефонних розмов, а також виписку з медичної карти стаціонарного хворого потерпілого ОСОБА_6 залишити в матеріалах кримінального провадження.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Ухвала може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Шевченківський районний суд м.Запоріжжя протягом семи днів з дня її оголошення.

У разі, якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом семи днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя ОСОБА_1