490/2396/24 25.04.2024
н/п 1-кс/490/1653/2024
Центральний районний суд м. Миколаєва
Справа № 490/2396/24
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 квітня 2024 року м. Миколаїв

Слідчий суддя Центрального районного суду м. Миколаєва ОСОБА_1 , секретар судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання прокурора Миколаївської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні №0000175, -

В С Т А Н О В И В:

До слідчого судді звернувся з клопотанням прокурор Миколаївської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону ОСОБА_3 про накладення арешту на майно вилучене 19.04.2024 в ході проведення санкціонованого судом обшуку за адресою: АДРЕСА_1 ,а саме: мобільний телефон марки «NokiaG10» в чохлі, ІМЕІ 1: НОМЕР_1 , ICCID 1: НОМЕР_2 , з сім картою НОМЕР_3 .

На обгрунтування клопотання вказано, що у провадженні слідчого управління ГУНП в Миколаївській області знаходиться кримінальне провадження №000175 від 15.02.2024, за підозрою ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 369-2 КК України.

Так, ОСОБА_4 підозрюється у тому, що він, в січні 2024 року, під час телефонної розмови з ОСОБА_5 , з метою особистого незаконного збагачення, реалізуючи свій злочинний, корисливий умисел, направлений на вимагання неправомірної вигоди, пообіцяв останньому здійснити вплив на прийняття рішення особами, уповноваженими на виконання функцій держави - на службових осіб служби безпеки України та Державної міграційної служби України, при прийнятті рішення щодо зняття заборони та виготовлення тимчасової посвідки для проживання на території України раніше витвореному громадянину іноземної держави ОСОБА_6 ; надалі 19.04.2023 близько 10:00 год. на паркові біля буд. АДРЕСА_2 , вимагав та отримав від ОСОБА_5 неправомірну вигоду у сумі 5000 доларів США, що за офіційним курсом НБУ становить 198 000 грн., за вплив на службових осіб служби безпеки України та Державної міграційної служби України, які уповноважені на виконання функцій держави при прийнятті рішення щодо зняття заборони та виготовлення тимчасової посвідки для проживання на території України раніше витвореному громадянину іноземної держави ОСОБА_6 , тобто у вчиненні кримінального правопорушення з правовою кваліфікацією за ч.3 ст.369-2 КК України, а саме: обіцянки здійснити вплив та одержанні неправомірної вигоди для себе за вплив на прийняття рішення особою, уповноваженою на виконання функцій держави, поєднане з вимаганням такої вигоди.

Після передачі неправомірної вигоди ОСОБА_4 19.04.2024 о 10:07 год. затримано в порядку ст. 208 КПК України співробітниками правоохоронних органів.

19.04.2024, в ході проведення санкціонованого судом обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , виявлено та вилучено наступне:

- мобільний телефон марки «NokiaG10» в чохлі, ІМЕІ 1: НОМЕР_1 , ICCID 1: НОМЕР_2 , з сім картою НОМЕР_3 .

19.04.2024 слідчим винесено постанову про визнання вилучених речей речовими доказами.

На обґрунтування клопотання вказано, що вилучене майно є речовим доказом у даному кримінальному провадженні, через що існує сукупність підстав та розумних підозр вважати, що вказане майно зберегло на собі сліди злочину та відповідає критеріям ст.ст.98, 167 КПК України, задля запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження необхідно накласти арешт на вилучений мобільний телефон.

Прокурор у судове засідання не з`явився, що відповідно до ч. 1 ст. 172 КПК України не перешкоджає розгляду клопотання.

Вивчивши доводи клопотання та додані до нього матеріали, слідчий суддя приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення клопотання.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Згідно п.1 ч.2, абз.2 ч 2 ст. 171 КПК України, у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст.167 КПК України, тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення, або його спеціальну конфіскацію в порядку, встановленому законом.

Відповідно ст. 170 КПК України завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Відповідно до ст. 173 КПК України слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

У клопотанні про накладення арешту на майно прокурор вказав, що в даному випадку вищевказане майно слід вважати речовим доказом по кримінальному провадженню у зв`язку з чим, для запобігання можливості його приховування, прокурор просить накласти арешт на вищевказане майно.

Однак, прокурором не доведена така мета забезпечення арешту, як збереження речових доказів, для запобігання їх приховування, пошкодження, втрати, знищення, використання або перетворення.

У клопотанні прокурор, посилаючись необхідність збереження речових доказів, а також збирання, фіксації відомостей, що можуть бути використані у кримінальному провадженні під час досудового розслідування та судового провадження, взагалі не вказує як на існування ризиків, передбачених ч.1 ст.170 КПК України, так і того, що вказане у клопотанні майно містить ознаки речового доказу у справі та може бути використаний як доказ у кримінальному провадженні та як доказ чого саме.

Підстави вважати, що майно, про накладення арешту на яке йдеться у клопотанні, відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України, зберегло на собі його сліди або містить інші відомості, які можуть бути використані, як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, відсутні.

У зв`язку з наведеним, клопотання прокурора про накладення арешту на майно, є безпідставним та невмотивованим та не підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 170-173, 309 КПК України, слідчий суддя -

У Х В А Л И В:

У задоволенні клопотання прокурора Миколаївської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні №0000175, а саме мобільного телефону марки «NokiaG10» в чохлі, ІМЕІ 1: НОМЕР_1 , ICCID 1: НОМЕР_2 , з сім картою НОМЕР_3 - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Миколаївського апеляційного суду протягом 5 днів.

Слідчий суддя ОСОБА_1