ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/803/1035/24 Справа № 212/4437/24 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 травня 2024 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого, судді - доповідача ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_5

в режимі відеоконференції:

прокурора ОСОБА_6

підозрюваного ОСОБА_7

захисника ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційні скарги прокурора та захисника ОСОБА_8 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 01травня 2024 року про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 296, ч. 1 ст. 263 КК України, -

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою слідчого судді Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 01 травня 2024 року клопотання слідчого задоволено частково. Застосовано до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту до 30 червня 2024 року включно.

Покладено на підозрюваного ОСОБА_7 процесуальні обов`язки: прибувати до слідчого, прокурора, суду за першою вимогою; цілодобово не залишати місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 ; не відлучатися із АДРЕСА_2 без дозволу слідчого, прокурора та суду; повідомляти слідчого, прокурора або суд про зміну місця проживання.

Мотивуючи прийняте рішення, слідчий суддя вказав, що ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчинені умисних тяжких злочинів, за які передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від трьох до семи років, що може спонукати останнього до здійснення спроб переховування з метою уникнення відповідальності. Слідчим суддею визнано доведеним наявність одного ризику, передбаченого ст. 177 КПК України, а саме можливості незаконного впливу на потерпілих. Щодо решти зазначених у клопотанні ризиків вказано про їх недоведеність та визначено, що за таких обставин є достатнім застосування менш обтяжливого запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту.

В апеляційній скарзі захисник просить ухвалу слідчого судді Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 01 травня 2024 року скасувати та постановити нову ухвалу, якою застосувати до підозрюваного запобіжний захід у вигляді нічного домашнього арешту.

В обґрунтування своєї скарги посилається на невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи та недоведеність заявлених ризиків. Вважає, що слідчим суддею не надано належної оцінки даним про особу підозрюваного та не взято до уваги, що ОСОБА_7 раніше не судимий, має постійне місце проживання, має на утриманні двох малолітніх дітей, що нівелює заявлені ризики.

Зазначає про те, що стороною обвинувачення не надано належних доказів на підтвердження заявлених ризиків, оскільки підозрюваний не здійснював спроб переховування чи незаконного впливу на свідків і потерпілого, а отже доводи клопотання ґрунтуються лише на припущеннях.

Вказує, що у ОСОБА_7 є необхідність працювати та утримувати свою сім`ю, а запобігання ризику впливу на потерпілих може бути забезпечене шляхом заборони підозрюваному спілкуватися з останніми.

В апеляційній скарзі прокурор просить ухвалу слідчого судді Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 01 травня 2024 року скасувати та постановити нову ухвалу,якою задовольнити клопотання слідчого про обрання щодо ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб.

В обґрунтування своїх доводів посилається на невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, доведеність заявлених ризиків і неможливість запобігти їм шляхом застосування альтернативного запобіжного заходу. Вважає, що слідчим суддею не враховано, що ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчиненні умисних тяжких злочинів, за які передбачене покарання до 7 років позбавлення волі, а тому усвідомлюючи суворість покарання, яке йому загрожує, останній може переховуватись від слідства та суду.

Також, перебуваючи на свободі, підозрюваний може незаконно впливати на свідків та потерпілих по справі з метою надання тих чи інших показань, оскільки останній з ними знайомий, йому відомі їх анкетні дані та місця проживання.

Крім того звертає увагу на те, що підозрюваний офіційно не працевлаштований, легального джерела доходу не має, не одружений, не має міцних соціальних зв`язків, що свідчить про відсутність достатніх стримуючих факторів у забезпеченні його належної процесуальної поведінки.

Враховуючи тяжкість скоєного злочину, дані про особу підозрюваного та встановлені ризики, лише застосування виняткового запобіжного заходу, на думку прокурора, забезпечить належну процесуальну поведінку останнього.

Заслухавши суддю-доповідача; підозрюваного та його захисника, які, кожен окремо, підтримали апеляційну скаргу захисника та наполягали на її задоволенні з викладених у ній підстав, проти задоволення апеляційної скарги прокурора заперечували; прокурора, який на задоволенні своєї скарги наполягав, проти апеляційних доводів захисту заперечував та просив ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову ухвалу, якою застосувати до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у виді триманні під вартою на строк 60 діб; дослідивши надані матеріали, обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів дійшла висновку про те, що останні не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Так, згідно із п. 9 ч. 2 ст. 131 КПК України застосування запобіжного заходу є одним із видів заходів забезпечення кримінального провадження.

Відповідно до ч. 3 ст. 132 КПК України застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що:

1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для вжиття заходів забезпечення кримінального провадження;

2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи, про який йдеться у клопотанні слідчого або прокурора;

3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається з клопотанням.

Згідно із ч. 2 ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України запобіжний захід у виді тримання під вартою є винятковим і застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Частиною 1 статті 194 КПК України передбачено, що під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

- наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

- наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

- недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Згідно із ч. 4 ст. 194 КПК України якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частинами п`ятою та шостою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Відповідно до ч. 2 ст. 181 КПК України домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

На думку колегії суддів, слідчим суддею при обранні ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту дотримано вказаних вимог закону.

Так, під час апеляційного перегляду встановлено, що у провадженні СВ ВП №3 Дніпровського КРУП ГУНП в Дніпропетровській області перебуває кримінальне провадження № 0000350 від 10.03.20247 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 263, ч. 4 ст. 296 КК України.

Кримінальний процесуальний Кодекс України встановлює обов`язок розглядати обґрунтованість підозри, що за визначенням ЄСПЛ «є необхідною умовою законності тримання під вартою» (справа «Нечипорук і Йонкало проти України», «42310/04, § 219, 21.04.2011р.).

Відповідно до практики ЄСПЛ, «обґрунтованість підозри, на якій має ґрунтуватись арешт, складає суттєву частину гарантії від безпідставного арешту і затримання, закріпленої у статті 5 § 1 (с) Конвенції, передбачає наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила певний злочин» (K.F. проти Німеччини, 27.11.1997 р., § 57).

Таким чином, обґрунтованість підозри передбачає наявність фактів чи свідчень, здатних переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа могла вчинити кримінальне правопорушення.

Ризик же, в свою чергу, - це невизначена подія, яка по суті, представляє собою ймовірність настання несприятливих для досудового слідства подій, визначених у ч. 1 ст. 177 КПК України.

Колегія суддів погоджується з висновком слідчого судді про існування у вказаному провадженні обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 263, ч. 4 ст. 296 КК України, оскільки даний факт підтверджується зібраними доказами, які містяться в матеріалах провадження, що зазначені слідчим суддею в ухвалі, які в своїй сукупності вказують на вірогідну причетність ОСОБА_7 до інкримінованих злочинів.

З наведених обставин слідчий суддя дійшов правильного висновку про обґрунтованість підозри щодо останнього в обсязі, достатньому для застосування відносно нього запобіжного заходу, з яким колегія суддів погоджується. Стороною захисту в апеляційній скарзі обгрунтованість підозри не оспорюється.

Апеляційний суд наголошує, що на даній стадії кримінального провадження слідчим суддею лише вирішується питання про обґрунтованість підозри та наявність ризиків для обрання або продовження відповідного запобіжного заходу, а тому він не може давати оцінку допустимості та належності доказів, оскільки справа не розглядається судом по суті пред`явленого обвинувачення.

Враховуючи, що слідчий суддя на цьому етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу, то з огляду на наявні в матеріалах провадження дані у слідчого судді були достатні підстави для висновку про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 263, ч. 4 ст. 296 КК України.

Доводи прокурора щодо необхідності застосування до ОСОБА_7 виключного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою колегія суддів не вважає достатньо переконливими і такими, що у сукупності свідчать про можливість усунення встановленого щодо останнього ризику лише у такий спосіб.

Так, колегія суддів погоджується з висновком слідчого судді про те, що ризик можливого переховування підозрюваного від слідства та суду слідчим вмотивований лише тяжкістю покарання, яке загрожує підозрюваному. У той же час ОСОБА_7 проживає за місцем своєї реєстрації, має вагомі соціальні зв`язки, зокрема двох малолітніх дітей на утриманні, що нівелює вказаний ризик.

Інші ризики є немотивованими та непідтвердженими, зокрема не можна погодитись із існуванням вагомого ризику вчинення іншого кримінального правопорушення, оскільки ОСОБА_7 раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, відомості про причетність його до будь-якої протиправної діяльності, окрім вчинення інкримінованих злочинів, відсутні.

При цьому також приймається до уваги, що на протязі тривалого часу з дня обрання запобіжного заходу, - 01 травня 2024 року, - до дня апеляційного розгляду, - 28 травня 2024 року, - не виникло будь-яких підстав для висновку, що запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту не є дієвим та достатнім щодо підозрюваного ОСОБА_7 , порушень з його боку зафіксовано не було.

Аналізуючи доводи апеляційної скарги захисника, колегія суддів вважає їх безпідставними, оскільки фактичні обставини вчинення інкримінованого ОСОБА_7 кримінального правопорушення, зокрема вчинення його у складі групи осіб, зухвалість злочинних дій, використання вогнепальної зброї та фізичного насильства до потерпілих, не дають підстав для висновку про те, що більш м`який запобіжний захід, який не буде обмежувати цього підозрюваного у вільному пересуванні, зможе достатньою мірою зменшити ризик незаконного впливу на потерпілих з його боку.

З урахуванням наведеного апеляційний суд вважає, що слідчий суддя прийшов до правильного висновку про те, що висунута ОСОБА_7 підозра на даній стадії досудового розслідування є достатньо обґрунтованою, та в цілому вірно оцінив наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК, що дає обґрунтовані підстави вважати слушними висновки слідчого судді про достатність застосування до цього підозрюваного запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту з покладенням обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.

На думку колегії суддів, з урахуванням віку та стану здоров`я підозрюваного ОСОБА_7 , особи останнього, характеру вчинення кримінальних правопорушень, наявності на утриманні останнього двох малолітніх дітей, обраний слідчим суддею підозрюваному запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, з покладенням обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, зможе забезпечити належну процесуальну поведінку цього підозрюваного та не буде порушувати його права, передбачені ст. 43 Конституції України.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що зазначені в апеляційних скаргах доводи і підстави, не знайшли свого підтвердження в суді апеляційної інстанції, відтак ухвала слідчого судді суду першої інстанції відповідно до вимог ст. ст. 194, 196 КПК України є законною, обґрунтованою і вмотивованою, істотних порушень норм КПК України, які могли б стати підставою для її скасування, не вбачається, у зв`язку із чим у задоволенні апеляційних скарг належить відмовити.

Керуючись ст.ст. 407, 418, 419, 422 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційні скарги прокурора Криворізької північної окружної прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_6 та захисника ОСОБА_8 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 - залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 01 травня 2024 року, якою застосовано запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту відносно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 296, ч. 1 ст. 263 КК України, - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

____________________ ____________________ ____________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4