Справа № 739/294/24 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/4823/445/24
Категорія - ст. 395 КК України Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 квітня 2024 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Чернігівського апеляційного суду в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі - ОСОБА_5 ,

за участю учасників кримінального провадження:

прокурора - ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Чернігові в порядку апеляційного розгляду кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань 05 серпня 2026 січня 2024 року за № 0000011 за апеляційною скаргою заступника керівника Чернігівської обласної прокуратури ОСОБА_7 на вирок Новгород-Сіверського районного суду Чернігівської області від 28 лютого 2024 року щодо:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Новгород - Сіверський, Чернігівської області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , громадянина України, не працюючого, не одруженого, з повною загальною середньою освітою, депутатом різних рівнів рад не являється, раніше судимого:

- 01 серпня 2017 року Новгород-Сіверським районним судом Чернігівської області за ч. 1 ст. 125, ч. 1 ст. 186, ч. 1 ст. 70 КК України до штрафу 1360 грн.;

- 15 листопада 2018 року Новгород-Сіверським районним судом Чернігівської області за ч. 1 ст. 162 КК України до обмеження волі на строк 1 рік, звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на 1 рік;

- 06 серпня 2019 року Коропським районним судом Чернігівської області за ч. 1 ст. 186, ст.ст. 71,72 КК України до позбавлення волі строком на 1 рік 1 місяць;

- 12 листопада 2019 року Коропським районним судом Чернігівської області за ч. 1 ст. 309, ч. 4 ст. 70 КК України до позбавлення волі строком на 2 роки 4 місяця;

- 12 серпня 2020 року Новгород-Сіверським районним судом Чернігівської області за ч. 2 ст. 309, ст. 71 КК України до позбавлення волі строком на 3 роки, -

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 395 КК України,

В С Т А Н О В И Л А:

Вироком Новгород-Сіверського районного суду Чернігівської області від 28 лютого 2024 року ОСОБА_8 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 395 КК України та призначено йому покарання у виді арешту на строк 3 місяці.

Питання про долю речових доказів і документів було вирішено у відповідності до вимог ст. 100 КПК України.

В поданій апеляційній прокурор просить скасувати вирок суду у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, невідповідністю призначеного покарання ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок м`якості та призначити новий судовий розгляд у суді першої інстанції. В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначає, що судом першої інстанції у вироку не зазначено обвинувачення, встановлене судом, за яким ОСОБА_8 визнано винуватим, а викладено обвинувачення встановлене та сформульоване органом досудового розслідування. Крім того, вважає, що місцевим судом не в повній мірі враховано ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та дані про особу обвинуваченого при призначенні обвинуваченому покарання, який заслуговує максимального покарання передбаченого санкцією інкримінованої статті.

Суд першої інстанції встановив, що ОСОБА_8 обвинувачується в тому, що будучи 14.08.2023 року ознайомленим з постановою Первомайського міськрайонного суду Харківської області від 13.07.2023 та попередженим про передбачену законом відповідальність за ухилення від виконання покладених обов`язків, достовірно розуміючи, що відносно нього встановлений адміністративний нагляд, він, всупереч вимогам Закону України «Про адміністративний нагляд за особами, звільненими з місць позбавлення волі» щодо покладених судом обов`язків, маючи реальну можливість проживати за адресою: АДРЕСА_2 , з метою ухилення від адміністративного нагляду, самовільно, без поважних причин та без відповідного дозволу службової особи Новгород-Сіверського РВП ГУНП в Чернігівській області, уповноваженої на здійснення адміністративного нагляду, 06.01.2024 року виїхав в м. Шостка Сумської області, де відвідав без дозволу поліції вокзал, з метою купівлі проїзного документу та подальшого виїзду до м. Суми та був виявлений та притягнутий до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.175-1 КУпАП дільничним офіцером поліції СП Шосткинського ВП ГУНП в Сумській області ОСОБА_9 , чим порушив правила адміністративного нагляду.

Заслухавши доповідача, пояснення учасників судового провадження, дослідивши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи поданої апеляційної скарги, колегія суддів приходить до таких висновків.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Як вбачається зі змісту оскаржуваного вироку, зазначеним вимогам вказане судове рішення не відповідає.

При прийнятті рішення суд допустив істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, що відповідно до п.3 ч. 1 ст. 409 КПК України є підставою для скасування судового рішення.

Положеннями ч.1 ст.91 КК визначені обставини, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні. Серед іншого в кримінальному провадженні підлягають доказуванню винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до п.2 ч. 3 ст. 374 КПК України у разі визнання особи винуватою у мотивувальній частині вироку зазначаються формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, із зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків кримінального правопорушення, форми вини і мотивів кримінального правопорушення.

В свою чергу, досудове розслідування завершується складанням обвинувального акту, яким слідство висуває обвинувачення особі у вчиненні злочину. Відповідно до положень п. 5 ч. 2 ст. 291 цього Кодексу обвинувальний акт має містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формування обвинувачення. При цьому формулювання обвинувачення, викладене в обвинувальному акті, має бути підтверджено в судовому засіданні шляхом дослідження доказів.

Відповідно до ст. 368 КПК України суд, ухвалюючи вирок, у першу чергу повинен вирішити питання, чи мало місце діяння, у вчиненні якого обвинувачується особа, чи містить це діяння склад кримінального правопорушення і якою статтею закону України про кримінальну відповідальність він передбачений, чи винуватий обвинувачений у вчиненні цього кримінального правопорушення.

При цьому суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що правильне відображення фактичних обставин кримінального правопорушення має суттєве значення не тільки для аргументації висновків суду про доведеність винуватості особи, але й для реалізації права на захист. Адже фабула обвинувачення є фактичною моделлю вчиненого злочину, а юридичне формулювання - це правова модель злочину, вказівка на кримінально-правову норму, порушення якої інкриміновано обвинуваченій. Тому наведені у вироку фактичні дані в своїй сукупності мають давати повне уявлення стосовно кожного з елементів складу кримінального правопорушення, що, у свою чергу, дає можливість зіставити фактичну складову обвинувачення з його юридичною формулою.

З огляду на вищевказане, встановлення саме судом винуватості особи у вчиненні кримінального правопорушення, чіткість та конкретність викладення у вироку фактичних обставин скоєного, що були встановлені на підставі досліджених доказів, є необхідною умовою для визнання судового рішення законним та обґрунтованим.

Суд в мотивувальній частині вироку повинен вказати ті діяння обвинуваченого, за які засуджується особа та які знайшли своє підтвердження безпосередньо в ході судового розгляду, встановлені саме судом і підтверджуються дослідженими в судовому засіданні доказами.

Як вбачається зі змісту оскарженого вироку, за результатами судового розгляду обвинувального акту щодо ОСОБА_8 суд дійшов висновку про доведеність його вини в межах висунутого обвинувачення та кваліфікації його дій за інкримінованою нормою кримінального закону.

Разом з цим, всупереч вимогам п. 2 ч.3 ст.374 КПК, в мотивувальній частині вироку, суд не сформулював обвинувачення, яке було визнано судом доведеним за результатами судового розгляду, а лише сформулював обвинувачення викладеного органом досудового розслідування в обвинувальному акті, що фактично унеможливлює розуміння того, які обставини були встановлені саме судом за результатами розгляду кримінального провадження.

У зв`язку з відсутністю в мотивувальній частині вироку формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, вирок суду не може вважатися таким, що відповідає вимогам процесуального закону.

Апеляційний суд звертає увагу, що правова позиція щодо неприпустимості спрощення формулювання обвинувачення та відсутності у вироку формулювання обвинувачення визнаного судом доведеним, неодноразово висловлювалась в рішеннях суду касаційної інстанції, зокрема: в постанові Верховного Суду від 01 березня 2018 року по справі №466/9158/14-к (провадження №51-645 км18); в постанові Верховного Суду від 22 березня 2018 року по справі №521/11693/16-к (провадження №51-380 км17); в постанові Верховного Суду від 23 лютого 2023 року по справі №733/859/21 (провадження №51-2793 км22).

Вказані порушення, допущені судом першої інстанції при розгляді справи, є істотними, перешкодили суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення, що є підставою для скасування рішення.

При цьому, призначаючи новий розгляд в суді першої інстанції, суд апеляційної інстанції не має права вирішувати наперед питання про доведеність чи недоведеність обвинувачення, застосування судом першої інстанції того чи іншого закону України про кримінальну відповідальність та призначення покарання. А тому, при новому розгляді місцевому суду належить з`ясувати всі обставини, які мають значення для кримінального провадження, у порядку визначеному кримінальним процесуальним законом.

При новому розгляді справи суду першої інстанції необхідно розглянути кримінальне провадження з суворим дотриманням норм КПК України та ухвалити законне, обґрунтоване, вмотивоване та справедливе рішення.

Якщо під час нового розгляду кримінального провадження не будуть встановлені інші обставини, які можуть вплинути на висновки суду щодо виду та розміру покарання ОСОБА_8 , то призначене йому покарання слід вважати м`яким.

На підставі викладеного, керуючись положеннями ст. ст. 404, 407, 412, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу заступника керівника Чернігівської обласної прокуратури ОСОБА_7 - задовольнити.

Вирок Новгород-Сіверського районного суду Чернігівської області від 28 лютого 2024 року щодо ОСОБА_8 - скасувати та призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_3 ОСОБА_2 ОСОБА_4