Суворовський районний суд міста Одеси Справа № 523/3604/24
Провадження №1-кп/523/1062/24
В И Р О К

І м е н е м У к р а ї н и

30.04.2024 м.Одеса

Суворовський районний суд м. Одеси у складі: головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , за участю прокурора ОСОБА_4 , в присутності обвинуваченого ОСОБА_5 , захисника ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Одесі, кримінальне провадження, яке внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000081 від 12.12.2022 за обвинуваченням:

- ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Чернігів, українця, громадянина України, одруженого, з неповною середньою освітою, маючого на утриманні малолітню дитину 2015 р.н., зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , працюючого на посаді електрика КУ «Олімпієць», раніше не судимого, у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.197-1 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

1. Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним

У невстановлені дату, час та місці у ОСОБА_5 виник кримінально-протиправний умисел на вчинення самовільного будівництва комплексу будівель та споруд авто-мийки самообслуговування на самовільно зайнятій земельній ділянці за адресою: АДРЕСА_3 , яка є комунальною власністю територіальної громади міста Одеси.

Реалізуючи свій кримінально-протиправний умисел, у невстановлений час, але не пізніше 10.11.2022, ОСОБА_5 , у порушення вимог:

ч. 1 ст. 376 ЦК України, яка передбачає, що житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил;

ч. 1 ст. 116 ЗК України, яка передбачає, що громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону;

ст. 125 ЗК України, яка передбачає, що право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

ст. 9 Закону України «Про архітектурну діяльність», яка передбачає, що будівництво (нове будівництво, реконструкція, реставрація, капітальний ремонт) об`єкта архітектури здійснюється відповідно до затвердженої проектної документації, норм і правил у порядку, визначеному Законом України «Про регулювання містобудівної діяльності»;

ст. 26 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», яка передбачає, що право на забудову земельної ділянки реалізується її власником або користувачем за умови використання земельної ділянки відповідно до вимог містобудівної документації, а проектування та будівництво об`єктів здійснюється власниками або користувачами земельних ділянок у такому порядку: отримання замовником або проектувальником вихідних даних; розроблення проектної документації та проведення у випадках, передбачених статтею 31 цього Закону, її експертизи; затвердження проектної документації; отримання права на виконання підготовчих та будівельних робіт у випадках, визначених цим Законом; виконання підготовчих та будівельних робіт; державна реєстрація спеціального майнового права на об`єкт незавершеного будівництва та майбутній об`єкт нерухомості у випадках, визначених законом; проведення контрольного геодезичного знімання закінчених будівництвом об`єктів (крім об`єктів, що за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів з незначними наслідками (СС1)) та здійснення їх технічної інвентаризації (крім об`єктів, перелік яких визначається центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері будівництва, архітектури, містобудування); прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів; державна реєстрація права власності на закінчений будівництвом та прийнятий в експлуатацію у випадках, визначених цим Законом, об`єкт (його складову);

ст. 34 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», яка передбачає, що замовник має право виконувати будівельні роботи після подання замовником повідомлення про початок виконання будівельних робіт відповідному органу державного архітектурно-будівельного контролю, видачі замовнику органом державного архітектурно-будівельного контролю дозволу на виконання будівельних робіт (в залежності від характеристик об`єкта будівництва);

ст. 34 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», яка передбачає, що після набуття права на земельну ділянку та відповідно до її цільового призначення замовник може виконувати підготовчі роботи, визначені будівельними нормами і правилами, з повідомленням органу державного архітектурно-будівельного контролю;

ст. 36 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», яка передбачає, що виконувати будівельні роботи без подання повідомлення про початок виконання будівельних робіт забороняється, діючи умисно, з корисливим мотивом, самовільно, без належного оформлення права власності або користування на земельну ділянку, його державної реєстрації, а також за відсутності передбачених законодавством документів, які дають право виконувати будівельні роботи, шляхом залучення випадкових робітників, які не були обізнані про кримінально-протиправний намір ОСОБА_5 , вчинив самовільне будівництво нежитлової будівлі з навісами, які фактично використовуються як авто-мийка самообслуговування на 4 пости на самовільно зайнятій земельній ділянці за адресою: АДРЕСА_3 , що не була відведена для цієї мети та перебуває у комунальній власності територіальної громади міста Одесита, та складаються з:

-одноповерхової нежитлової будівлі, яка представляє собою капітальну будівлю для тимчасового перебування осіб, яка зведена з газобетонних блоків на монолітній залізобетонній плиті, яка виконує функцію фундаменту (конструктивні характеристики: фундамент монолітна залізобетонна плита; стін газобетон, ззовні облицьовані металопрофільними листами, зсередини прошпакловані та пофарбовані; підлога цемент; покриття металопрофільні листи по металевих трубах прямокутного перетину; двері металопластикові зі склінням; інженерне обладнання водопостачання, каналізація та водовідведення, електропостачання та електроосвітлення; організовано два приміщення: основне площею 12,36 кв.м. з розмірами в плані 4,79х2,58 м., приміщення туалету площею 2,58 кв.м. з розмірами в плані 1,00х2,58 м. з окремими входами);

-чотирьох навісів, які представляють собою металеві конструкції змонтовані на монолітній залізобетонній плиті, які використовуються як пости для миття автомобілів (конструктивні характеристики кожного: стіни металеві стовпи з труб прямокутного перетину змонтовані в залізобетонну плиту (поверхню) у рівні землі, між стовпами перегородки відсутні; покриття металопрофільні листи по металевих трубах прямокутного перетину; інженерне обладнання електропостачання та електроосвітлення, водопостачання, водовідведення), що відповідно до національного класифікатора «Класифікатор будівель і споруд НК 018:2023» відносяться до 1242 «Будівлі гаражів (гаражі (наземні й підземні) та криті автомобільні стоянки» та за своїми технічними характеристиками та конструктивними рішеннями, відповідають вимогам, які висуваються до нерухомого майна.

2. Статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, що передбачають відповідальність за кримінальне правопорушення, винним у вчиненні якого визнається обвинувачений

Суд вважає, що кримінальне правопорушення вчинене обвинуваченим слід кваліфікувати за ч. 3 ст. 197-1 Кримінального кодексу України, як: самовільне будівництво будівель або споруд на самовільно зайнятій земельній ділянці, зазначеній у частині першій цієї статті.

3.Позиція обвинуваченого

У судовому засіданні обвинувачений у вчиненні кримінального правопорушення вказаного у вироку, визнав себе винним у повному обсязі, та підтвердив, що за вказаних у вироку обставин він самовільно зайняв земельну ділянку та побудував на ній споруди для бізнесу.

4. Докази на підтвердження встановлених судом обставин.

Покази обвинуваченого який показав, що точно не пам`ятає коли, вирішив самовільно без дозволів та права власності чи користування земельною ділянкою побудувати комплекс будівель та споруд авто-мийки самообслуговування, за адресою: АДРЕСА_3 . Реалізуючи свій план дій не пізніше 10.11.2022, залучив випадкових робітників, які не знали про план обвинуваченого та побудував нежитлові будівлі з навісами, які використовуються як авто-мийка самообслуговування на 4 пости які були розташовані за адресою: АДРЕСА_3 .

Під час судового засідання, встановлено, що обвинувачений, та прокурор правильно розуміють зміст фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються. Судом встановлено, що відсутні сумніви у добровільності позицій обвинуваченого, захисника та прокурора. З урахуванням позиції сторін суд відповідно до ст. 349 ч. 3 КПК України визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин вчинення кримінального правопорушення, які ніким не оспорюються, тому було вирішено дослідити лише ті докази, які характеризують обвинуваченого, та докази які стосуються речових доказів і судових витрат.

Тож, були досліджені документи, які характеризують обвинуваченого, а саме: копія паспорту ОСОБА_5 , вимога УИТ ГУНП в Одеській області відповідно до якої ОСОБА_5 раніше не судимий, довідки з мед. закладів відповідно до яких обвинувачений на обліках у лікаря нарколога і психіатра не перебуває.

Довідка про судові витрати відповідно до якої їх розмір становить 64151,80 грн.

5. Обставини, які пом`якшують або обтяжують покарання обвинуваченому

5.1 Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченому згідно зі ст. 66 Кримінального кодексу України судом визнається щире каяття, адже він повністю визнав свою вину та правдиво розповів про всі відомі йому обставини вчиненого злочину. Крім того, критично оцінює свою протиправну поведінку, осуджує її, та готовий нести кримінальну відповідальність за вчинене.

5.2 Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, відповідно до ст. 67 Кримінального кодексу України з урахуванням приписів ст.337 КПК України в межах обвинувачення висунутого прокурором судом не встановлено.

6. Мотиви призначення покарання.

Суд, при обранні заходу примусу від імені Держави обвинуваченому ОСОБА_5 у відповідності до вимог ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого, особу обвинуваченого та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

У відповідності до вимог Закону України про кримінальну відповідальність, покарання має на меті не тільки кару, а повинне забезпечити перевиховання обвинуваченого, задля недопущення повторення протиправної поведінки з його сторони. Покарання повинно бути справедливим.

Судом встановлено, що ОСОБА_5 щиро розкаявся, вчинив не тяжке кримінальне правопорушення, раніше не судимий, не працює, на обліках у лікарів нарколога і психіатра не перебуває. Таким чином, беручи до уваги характер вчиненого кримінального правопорушення, дані про особу винного, в межах встановлених санкцією ч.3 ст.197-1 Кримінального кодексу України, суд приходить до переконання, що перевиховання обвинуваченого можливе без ізоляції від суспільства, тому необхідно призначити покарання у вигляді штрафу.

7. Підстави для задоволення цивільного позову.

Цивільний позов у справі не заявлено.

8. Мотиви ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку, та положення закону, якими керувався суд.

8.1 Відповідно до ст. 124 КПК України судові витрати слід стягнути з обвинуваченого на користь Держави.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 100,124, 367-368,370-371,373-376,395,532 КПК України, суд -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_5 , визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.3 ст.197-1 КК України, та призначити йому покарання у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян що становить 17 000,00 грн.

Стягнути з ОСОБА_5 , на користь Держави, судові витрати пов`язані з залученням експерта, у розмірі 64151 грн.80 коп.

Вирок може бути оскаржений сторонами судового провадження з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, до Одеського апеляційного суду шляхом подачі апеляції через Суворовський районний суд м. Одеси протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а обвинуваченим який тримається під вартою у той же строк з моменту вручення вироку суду.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подачі апеляційної скарги у випадку її відсутності.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копію вироку негайно вручити обвинуваченому та прокурору.

Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Головуючий суддя : ОСОБА_1