УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
09 травня 2024 року м. Запоріжжя
ВСТАНОВИВ:
Клопотання мотивовано тим, що вході досудового розслідування встановлено, що в невстановлений період часу, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , діючи умисно, з метою збуту особливо небезпечного наркотичного засобу, обіг якого заборонено, в особливо великих розмірах, у порушення вимог ст.ст. 25, 26 Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори», незаконно здійснив придбання, у невстановленому місці за невстановлених обставин та зберігання за місцем мешкання наркотичного засобу в особливо великих розмірах Канабісу, який згідно з постановою Кабінету Міністрів України «Про затвердження Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин та прекурсорів» № 770 від 06.05.2000 року, є особливо небезпечним наркотичним засобом, обіг якого заборонено.
Так, згідно клопотання, ОСОБА_4 , діючи умисно, маючи умисел на незаконне придбання, зберігання з метою збуту особливо небезпечного наркотичного засобу в особливо великих розмірах, знаходячись у невстановленому органом досудового розслідування місці, у невстановлений час та при невстановлених обставинах, незаконно придбав речовину рослинного походження сіро-зеленого кольору, яку став незаконно зберігати за місцем свого мешкання, а саме за адресою: АДРЕСА_5 , з метою подальшого збуту.
27.03.2024 року, у період часу з 07 години 40 хвилин до 12 години 10 хвилин, співробітниками поліції в ході проведення санкціонованого обшуку за місцем мешкання ОСОБА_4 , а саме за адресою: АДРЕСА_5 , у приміщенні домоволодіння виявлено та вилучено:
- речовину рослинного походження сіро-зеленого кольору, яка згідно висновку експерта № СЕ-19/108-24/5764-НЗПРАП від 28.03.2024 року, є особливо небезпечним наркотичним засобом, обіг якого заборонено Канабісом, маса якого в перерахунку на висушену речовину складає 4670,5 г.;
Загальна маса вилученого особливо небезпечного наркотичного засобу, обіг якого заборонено Канабісу, складає 40 252,6 г., що є особливо великим розміром відповідно до Таблиці 1 Наказу МОЗ Україні від 01.08.2000 року «Про затвердження таблиць невеликих, великих та особливо великих розмірів наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, які знаходяться у незаконному обігу», який ОСОБА_4 зберігав за місцем свого мешкання з метою подальшого збуту.
Окрім того, досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , діючи умисно, тобто усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, маючи умисел на незаконне придбання у невстановлену слідством точну дату, у невстановленому місці, за невстановлених обставин, у порушення вимог Положення про дозвільну систему, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.10.1992 року № 576, Інструкції про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної, холодної і охолощеної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та патронів до них, а також боєприпасів до зброї, основних частин зброї та вибухових матеріалів, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 21.08.1998 року № 622, тобто без передбаченого законом дозволу, придбав:
- 2 (два) предмети, ззовні схожі на підривачі, які згідно висновку експерта № СЕ-19/108-24/5862-ВТХ від 29.03.2024 року, являються бойовими уніфікованими підривачами дистанційної дії УЗРГМ промислового виготовлення, які до бойових припасів не відносяться, але являються самостійними вибуховими пристроями і відносяться да засобів підриву (ініціювання вибуху) та містять в собі ініціюючу вибухову речовину ТНРС масою 0,1 г, азид свинцю масою 0,2 г та бризантну вибухову речовину підвищеної потужності ТЕН або гексоген масою 1г кожен.
- предмет, ззовні схожий на корпус гранати «Ф-1», який згідно висновку експерта № СЕ-19/108-24/5862-ВТХ від 29.03.2024 року, являється корпусом бойової ручної оборонної осколкової гранати Ф-1 промислового виготовлення, який до бойових припасів та вибухових пристроїв не відноситься, але містить в собі заряд бризантної вибухової речовини - тротил, масою 50-56 г., який у конструктивному поєднанні з наданим на дослідження бойовим уніфікованим підривачем дистанційної дії УЗРГМ являються вибуховим пристроєм військового призначення, а саме бойовою ручною оборонною осколковою гранатою Ф-1 промислового виготовлення, яка відноситься до бойових припасів;
- предмет, ззовні схожий на корпус гранати «РГД-5», який згідно висновку експерта № СЕ-19/108-24/5862-ВТХ від 29.03.2024 року, являється корпусом бойової ручної наступальної осколкової гранати РГД-5 промислового виготовлення, який до бойових припасів та вибухових пристроїв не відноситься, але містить в собі заряд бризантної вибухової речовини - тротил, масою 100-115 г., який у конструктивному поєднанні з наданим на дослідження бойовим уніфікованим підривачем дистанційної дії УЗРГМ являються вибуховим пристроєм військового призначення, а саме бойовою ручною наступальною осколковою гранатою РГД-5 промислового виготовлення, яка відноситься до бойових припасів;
- 90 предметів, ззовні схожих на патрони, які згідно висновку експерта № КСЕ-19/108-24/6161-БЛ від 05.04.2024 року, є боєприпасами до нарізної вогнепальної стрілецької зброї бойовими проміжними патронами калібру 5,45х39 мм з кулею «ПС» зразка 1974 р. зі сталевим осердям, промислового виготовлення, СРСР (шістдесят патронів) та кулею «ПП» зразка 1992 р. з підвищеною пробивною здатністю, промислового виготовлення, Росія (тридцять патронів). Патрони призначені для стрільби з нарізної вогнепальної зброї калібру 5,45 мм (автоматів конструкції Калашникова (АК-74, АКС-74, АКС-74У), ручних кулеметів конструкції Калашникова (РПК-74) та їх модифікацій. Патрони придатні до стрільби.
Після чого, діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, з особистих мотивів зберігаючи їх при собі переніс за місцем мешкання за адресою: АДРЕСА_5 , де став незаконно їх зберігати без передбаченого законом дозволу до проведення співробітниками поліції санкціонованого обшуку, який був проведений 27.03.2024 року, у період часу з 07 години 40 хвилин до 12 години 10 хвилин за вищевказаною адресою та у приміщенні домоволодіння виявлено та вилучено вищезазначені бойові припаси та вибухові пристрої.
18.04.2024 року слідчим СУ ГУНП в Запорізькій області повідомлено про зміну раніше повідомленої підозри ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 263, ч. 3 ст. 307 КК України.
Згідно відомостей з Державного реєстру прав власності на нерухоме майно, у власності ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебуває наступне майно, а саме: нежитлові об`єкти майнового комплексу, розташовані за адресою: АДРЕСА_2 , загальною площею 505,3 кв.м.; житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_3 , загальною площею 77,8 кв.м.; житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_4 , загальною площею 51,0 кв.м.
Слідчий вказує, що чинним КК України за вчинення злочину, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України, передбачено покарання у вигляді позбавленням волі на строк від дев`яти до дванадцяти років з конфіскацією майна.
Метою накладення арешту на вказане майно є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження у зв`язку з наявністю розумних підстав, що вищезазначене майно може підлягати конфіскації як виду покарання відносно підозрюваного ОСОБА_4 .
А тому, з метою можливого забезпечення конфіскації майна підозрюваного ОСОБА_4 в органу досудового розслідування виникла необхідність у накладені арешту на майно останнього.
Слідчий ОСОБА_3 в судовому засідання клопотання підтримав, з підстав, що викладені в ньому.
Володілець майна ОСОБА_4 у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду клопотання повідомлявся належним чином, причини неявки суду невідомі.
Положеннями ч. 1 ст. 172 КПК України передбачено, що неприбуття слідчого та/або прокурора, цивільного позивача, якщо клопотання подано ним, підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, і за наявності - також захисника, законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.
Зважаючи на ці положення закону, враховуючи думку слідчого висловленою у судовому засіданні, слідчий суддя дійшов висновку про можливість розгляду клопотання у відсутності власника майна, належним чином повідомленого про дату та час судового розгляду.
Вислухавши слідчого ОСОБА_3 , вивчивши матеріали клопотання слідчий суддя приходить до висновку, що воно підлягає задоволенню з огляду на таке.
Відповідно до ст. 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 року кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції. Органи державної влади не можуть втручатись у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров`я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб.
У відповідності до положень ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.
Арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
У випадку, передбаченому пунктом 3 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна..
Положення ч. 2 ст. 173 КПК України передбачають, що при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
Слідчим суддею встановлено, що 18.04.2024 року слідчим СУ ГУНП в Запорізькій області повідомлено про зміну раніше повідомленої підозри ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 263, ч. 3 ст. 307 КК України.
На даному етапі кримінального провадження наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_4 кримінальних правопорушень підтверджується зібраними у ході досудового розслідування доказами, які були досліджені у судовому засіданні та були надані слідчим на вимогу суду.
Санкція ч. 3 ст. 307 КК України передбачає покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 9 до 12 років з конфіскацією майна.
Згідно з відомостями з Державного реєстру прав власності на нерухоме майно, на праві приватної власності ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , належить та перебуває наступне майно, а саме: нежитлові об`єкти майнового комплексу, розташовані за адресою: АДРЕСА_2 , загальною площею 505,3 кв.м.; житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_3 , загальною площею 77,8 кв.м.; житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_4 , загальною площею 51,0 кв.м.
Враховуючи те, що санкція ч. 3 ст. 307 КК України передбачає покарання у вигляді конфіскації майна, у кримінальному провадженні є підстави, передбачені п. 3 ч. 2 ст. 170 КПК України накладення арешту на майно підозрюваного ОСОБА_5 .
Згідно ч.ч. 11, 12 ст. 170 КПК України, заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.
Заборона використання житлового приміщення особам, які на законних підставах проживають у такому житловому приміщенні, не допускається.
Враховуючи правову підставу для арешту майна, а саме необхідність забезпечення конфіскації майна як виду покарання, слідчий суддя вважає за необхідне накласти арешт шляхом заборони розпоряджання ним та його відчуження.
На підставі викладеного та керуючись статтями 22, 107, 167, 170, 171, 172, 173, 309 КПК України, слідчий суддя,
ПОСТАНОВИВ:
Клопотання слідчого СУ ГУНП в Запорізькій області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_3 про арешт майна - задовольнити.
Накласти арешт на майно, яке належить на праві приватної власності підозрюваному ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з метою подальшого забезпечення конфіскації майна як виду покарання, шляхом заборони розпоряджання ним та його відчуження, а саме на:
- житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 67,6 кв.м.;
- нежитлові об`єкти майнового комплексу, розташовані за адресою: АДРЕСА_2 , загальною площею 505,3 кв.м.;
- житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_3 , загальною площею 77,8 кв.м.;
- житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_4 , загальною площею 51,0 кв.м.
Ухвала про арешт майна виконується негайно слідчим, прокурором.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 174 КПК України, арешт майна може бути скасовано повністю чи частково за ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, їх захисника, іншого власника або володільця майна, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба.
Ухвала про накладення арешту може бути оскаржена безпосередньо до Запорізького апеляційного суду протягом 5 днів з дня її проголошення.
Слідчий суддя ОСОБА_1