ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 618/757/21 Номер провадження 11-кп/814/253/24Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 квітня 2024 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

із секретарем судового засідання ОСОБА_5 ,

з участю прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні провадження за апеляційною скаргою прокурора начальника Дворічанського відділу Куп`янської окружної прокуратури Харківської області ОСОБА_9 на ухвалу Дворічанського районного суду Харківської області від 23 грудня 2021 року,-

ВСТАНОВИЛА:

Зміст оскарженого судового рішення і встановлені судом першої інстанції обставини.

Ухвалою суду задоволено клопотання обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника адвоката ОСОБА_8 .

Звільнено ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, на підставі ч. 4 ст. 309 КК України.

Кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, закрито на підставі п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України.

Вирішено питання скасування арешту майна, долю речових доказів та порядок стягнення судових витрат.

Вимоги апеляційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала.

В апеляційній скарзі прокурор просить скасувати ухвалу районного суду у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, а саме застосування закону, який не підлягає застосуванню. Призначити новий розгляд в суді першої інстанції.

На обґрунтування вимог зазначає, що обвинувачений ОСОБА_7 не зважаючи на вимоги законодавства, під час обшуку, під час якого були виявлені наркотичні засоби, добровільно їх не видав.

Крім того, обвинувачений ОСОБА_7 згідно наданих до суду матеріалів не перебував на обліку у лікаря-нарколога та психіатра, діагнозу наркоманії не мав.

Вказує, що за лікуванням особа звернулась лише 01.11.2021, при цьому саме кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_7 , розпочате 16.06.2021. Ні під час досудового розслідування, яке завершилось 08.10.2021 направленням обвинувального акту до суду, ні під час майже місяця проведення судового розгляду обвинувачений 5 місяців з дня початку досудового розслідування для лікування не звертався, жодних клопотань про вказане бажання не заявляв. При цьому, під час судового розгляду на питання прокурора щодо причини такої поведінки, останній надати зрозумілі пояснення своїх дій не зміг.

Крім того, прокурор наголошує, що згідно ухвали Харківського апеляційного суду від 26.10.2021 залишено у силі вирок Борівського районного суду Харківської області від 06.07.2020, яким ОСОБА_7 засуджено до покарання за ч. 1 ст.246 КК України у вигляді 1 року обмеження волі, з іспитовим строком 1 рік.

Вказує, що таким чином, обвинувачений вчинив кримінальне правопорушення під час іспитового строку та намагається уникнути кримінальної відповідальності.

Позиції учасників судового провадження.

В суді апеляційної інстанції прокурор підтримав скаргу та просив її задовольнити. Обвинувачений та захисник заперечили проти доводів скарги, просили ухвалу суду залишити без змін.

Мотиви суду.

До початку апеляційного розгляду в судовому засіданні захисник обвинуваченого ОСОБА_7 - адвокат ОСОБА_8 заявив клопотання про звільнення ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 309 КК України та просив закрити кримінальне провадження з цих підстав.

У відповідності до вимог ч. 4 ст. 286 КПК України, якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що інкриміноване ОСОБА_7 кримінальне правопорушення вчинено 24.07.2021, тобто коли була припинена протиправна діяльність ОСОБА_7 працівниками поліції. Органом досудового розслідування його дії кваліфіковано за ч. 1 ст. 309 КК України, санкція якої передбачає покарання зокрема у виді обмеження волі на строк до п`яти років.

У відповідності до положень ст. 12 КК України вказане кримінальне правопорушення відноситься до категорії кримінальних проступків.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минуло три роки - у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачено покарання у виді обмеження волі, чи у разі вчинення нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк не більше двох років.

Враховуючи, що з моменту вчинення кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, до моменту заявлення відповідного клопотання, не минуло три роки, підстав для задоволення клопотання захисника колегія суддів не вбачає.

Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 КПК України.

Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Суд першої інстанції не дотримався вказаних вимог закону та ухвалив судове рішення, у якому висновки не відповідають фактичним обставинам справи, так як наслідок допустився істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

Так, суд першої інстанції, при прийнятті рішення про закриття кримінального провадження у зв`язку зі звільненням від кримінальної відповідальності ОСОБА_7 на підставі ч. 4 ст. 309 КК України, вказав, що ОСОБА_7 добровільно звернувся до лікувального закладу та пройшов курс лікування від наркоманії. Метою його лікування є щире бажання вилікуватись від наркоманії, а не ухилитись у такий спосіб від кримінальної відповідальності за вчинене кримінальне правопорушення, вину в інкримінованому кримінальному правопорушенні обвинувачений визнає в повному обсязі, є батьком 3 малолітніх дітей, 1 з яких є дитиною з особливими потребами, працює, позитивно характеризується за місцем роботи.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Згідно з ч. 1 ст. 285 КПК України особа звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Положеннями ч. 4 ст. 309 КК України передбачено, що особа, яка добровільно звернулася до лікувального закладу і розпочала лікування від наркоманії, звільняється від кримінальної відповідальності за дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Як зазначається в керівних роз`ясненнях п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про злочини у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів» № 4 від 26.04.2002, вирішуючи питання про звільнення особи від кримінальної відповідальності з цієї підстави, суду необхідно з`ясовувати, чи дійсно особа страждала на наркоманію і потребувала лікування від неї, чи дійсно вона звернулася до лікувального закладу і розпочала лікування добровільно, а не вимушено і чи дійсно ставить за мету вилікуватися від наркоманії, а не ухилитись у такий спосіб від кримінальної відповідальності за вчинений злочин.

Попри це, як слушно зазначає прокурор, судом не було встановлено чи дійсно ОСОБА_7 страждав на наркоманію та потребував лікування від неї, оскільки в матеріалах справи наявна довідка з КНП «Дворічанська районна лікарня» (т. 1 а.м.п. 26), відповідно до якої ОСОБА_7 на обліку у лікаря нарколога та лікаря психіатра не перебував.

Крім того, в суді першої інстанції прокурор звертав увагу на той факт, що ОСОБА_7 є раніше судимим за вироком Борівського районного суду Харківської області від 06.07.2020 за ч. 1 ст. 246 КК України до 1 року обмеження волі, зі звільненням від відбування покарання з іспитовим строком на підставі ст. 75 КК України строком на 1 рік, а кримінальне правопорушення у даній справі вчинено в період іспитового строку, тобто прокурор висловив обґрунтовані сумніви у щирості намірів обвинуваченого вилікуватися від наркоманії, а не ухилитись у такий спосіб від кримінальної відповідальності за вчинене кримінальне правопорушення.

Судом першої інстанції було зазначено, що суд бере до уваги доводи прокурора про відсутність підстав для звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності, однак дійшов висновку про відсутність обставин, що унеможливлюють звільнення ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності на підставі ч. 4 ст. 309 КК України, належним чином не вмотивувавши свої висновки та не спростувавши доводів прокурора.

Сам факт того, що ОСОБА_7 з 01.11.2021 по 24.11.2021 пройшов курс лікування від залежності від канабіноїдів в наркологічному кабінеті КНП «Дворічанська РЛ», не спростовує доводів прокурора, якими він ставить під сумнів той факт, що ОСОБА_7 страждав на наркоманію та потребував лікування від неї, а також, що він проходячи курс лікування ставив за мету вилікуватися від наркоманії, а не ухилитись у такий спосіб від кримінальної відповідальності за вчинене кримінальне правопорушення, ще й з огляду на те, що такі дії він вчиняв вже безпосередньо під час розгляду справи в суді першої інстанції.

Враховуючи наведене, судом першої інстанції неповно досліджено обставини справи, не надано оцінки доводам сторони обвинувачення, внаслідок чого прийнято передчасне рішення про звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності та закрито кримінальне провадження з цих підстав, у зв`язку із чим, ухвала суду першої інстанції підлягає скасуванню з призначенням нового розгляду, під час якого підлягають перевірці зокрема доводи прокурора про відсутність підстав для звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності відповідно до положень ч. 4 ст. 309 КК України.

Керуючись ст. ст. 376, 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів апеляційного суду ,-

УХВАЛИЛА:

Відмовити у задоволенні клопотання адвоката ОСОБА_8 - захисника в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 про звільнення ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 309 КК України у зв`язку із закінченням строків давності.

Апеляційну скаргу прокурора начальника Дворічанського відділу Куп`янської окружної прокуратури Харківської області ОСОБА_9 задовольнити.

Ухвалу Дворічанського районного суду Харківської області від 23 грудня 2021 року щодо ОСОБА_7 скасувати та призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4