Справа №578/648/16-к Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 11-кп/816/474/24 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 березня 2024 року колегія суддів Сумського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Суми матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на ухвалу Ковпаківського районного суду м. Суми від 14.06.2023, якою його заяву, про перегляд вироку Ковпаківського районного суду м. Суми від 29.05.2020 за нововиявленими обставинами, залишено без задоволення,-

ВСТАНОВИЛА:

До Ковпаківського районного суду м. Суми звернувся ОСОБА_6 , засуджений вироком Ковпаківського районного суду м. Суми від 29.05.2020 за вчинення кримінальних правопорушень передбачених ч.3 ст. 146, ч.5 ст.186, ч.3 ст.187, ч.4 ст. 187, ч.1 ст. 263, ч.3 ст.28-ч.1 ст. 263, ч.2 ст.289, ч.3 ст. 289 КК України до остаточного покарання у виді 13 років 6 місяців позбавлення волі із конфіскацією майна, із заявою про перегляд цього вироку суду за нововиявленими обставинами.

14.06.2023 ухвалою Ковпаківського районного суду м. Суми вказана заява засудженого ОСОБА_6 залишена без задоволення.

Не погодившись з таким рішенням суду засуджений ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу в якій просив ухвалу Ковпаківського районного суду м. Суми від 14.06.2023 скасувати у зв`язку з істотним порушенням судом вимог кримінального процесуального закону.

Крім цього засуджений просив викликати і допитати слідчих і прокурора у кримінальному провадженні та свідка ОСОБА_7 .

В обґрунтування своїх вимог ОСОБА_6 зазначав, що ухвала суду першої інстанції не відповідає вимогам ст. 370 КПК України. Вважав, що суд безпідставно не звернув уваги на те, злочину по епізоду від 07.01.2016 він не вчиняв і до нього не причетний.

ОСОБА_6 стверджував, що ніхто з інших обвинувачених по цій справі не пропонував йому вчинити вказаний злочин і ніякої злочинної організованої групи осіб у них не було.

Щодо обставин, які вважав нововиявленими, то це приховані слідчим і прокурором від суду його ОСОБА_6 покази, в яких йдеться, що він не винен. Зауважував, що покази про свою винуватість та вину інших обвинувачених у цій справі надавав під фізичним і психологічним тиском працівників поліції і прокуратури, які обіцяли, що за сприяння у розкритті злочину йому нічого не буде, однак вийшло по іншому. Вважав себе жертвою обману.

Також, звертав увагу, що суд першої інстанції не забезпечив йому належного ознайомлення з матеріалами справи, оскільки надав йому лише диск із записом з матеріалами відтворити які в умовах ДУ «Сумський слідчий ізолятор» неможливо.

Про дату, час і місце апеляційного розгляду справи учасники повідомлені, однак прокурор ОСОБА_8 і адвокат ОСОБА_9 подали заяви про розгляд справи без їх участі. Сам апелянт ОСОБА_6 , будучи вже не під вартою, до апеляційного суду не з`явився, причин неявки не повідомив та клопотань про відкладення судового засідання на іншу дату не заявив.

Враховуючи викладене, а також те, що в апеляційній скарзі про погіршення становища особи не йдеться, колегія суддів вважає за можливе провести апеляційний розгляд справи у відсутність її учасників, що узгоджується з ч. 4 ст. 405 КПК України.

Тому, заслухавши доповідь судді, вивчивши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги колегія суддів дійшла такого висновку.

Згідно зі ст.370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Вказані вимоги закону судом пешої інстанції виконано.

Так, відповідно до вимог ст. 459 КПК України, судові рішення, що набрали законної сили, можуть бути переглянуті за нововиявленими обставинами.

Процедура перегляду судових рішень за нововиявленими обставинами за своєю правовою природою не є повторним розглядом справи по суті, повторною апеляцією чи касацією, вона не передбачає нового встановлення фактичних обставин кримінального провадження та усунення суперечностей у доказах. У цьому випадку суд лише перевіряє наявність передбачених у ч. 2 ст. 459 КПК обставин, на які учасники судового провадження посилаються як на нововиявлені, та надає оцінку тому, чи могли вказані обставини, що не були відомі суду на час розгляду справи, вплинути на правильність рішення суду, яке належить переглянути.

Згідно з ч. 2 ст. 459 КПК України, нововиявленими обставинами визнається, зокрема, штучне створення або підроблення доказів, неправильність перекладу висновку і пояснень експерта, завідомо неправдиві показання свідка, потерпілого, підозрюваного, обвинуваченого, на яких ґрунтується вирок; скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення вироку чи постановлення ухвали, що належить переглянути, а також інші обставини, які не були відомі суду на час судового розгляду при ухваленні судового рішення і які самі по собі або разом із раніше виявленими обставинами доводять неправильність вироку, що належить переглянути.

Тобто, такі обставини повинні бути настільки суттєвими та неспростовними, щоб мати можливість вплинути на законність прийнятого судом рішення по суті.

За змістом ст.ст. 459, 462 КПК України, нововиявленими є такі обставини, які об`єктивно існували на момент вирішення кримінальної справи, але не були відомі, чи не могли бути відомі на той час, суду та слідчим органам, а також особі, яка звертається із заявою.

Отже, обов`язковою умовою перегляду вироку за нововиявленими обставинами є те, що обставини, які наводяться як підстави для скасування вироку, повинні бути абсолютно новими, суттєвими, раніше невідомими слідчим органам, суду і особі, яка звертається із заявою, тобто такими, що не фігурували та не досліджувались в матеріалах справи та потребують окремого розслідування.

Як вбачається з матеріалів провадження судом першої інстанції при розгляді заяви засудженого ОСОБА_6 було встановлено, що 29.05.2020 вироком Ковпаківського районного суду м.Суми ОСОБА_6 засуджений за вчинення злочинів передбачених . 3 ст. 146, ч. 5 ст. 186, ч. 3 ст. 187, ч. 4 ст. 187, ч. 1 ст. 263, ч. 3 ст. 28 - ч. 1 ст. 263, ч. 2 ст. 289, ч. 3 ст. 289 КК України до остаточного покарання у виді позбавлення волі строком на тринадцять років шість місяців із конфіскацією майна крім житла. Вирок набрав законної сили 20.06.2022.

Цим же вироком ОСОБА_10 засуджено за ч. 3 ст. 146 , ч. 2 ст. 185 , ч. 5 ст. 186 , за ч. 3 ст. 187 , ч. 4 ст. 187, ч. 1 ст. 263, ч. 3 ст. 28, ч. 1 ст. 263, ч. 2 ст. 289 , ч. 3 ст. 289 , ч. 1 ст. 70 КК України до остаточного покарання у виді позбавлення волі на строк 12 років 6 місяців із конфіскацією майна, крім житла.

ОСОБА_11 засуджено за ч. 3 ст. 146 , ч. 5 ст. 186 , ч. 4 ст. 187 , ч. 3 ст. 28, ч. 1 ст. 263 , ч. 3 ст. 289, ч. 1 ст. 309, ч. 1 ст. 70 КК України до остаточного покарання у виді позбавлення волі на строк 14 років 6 місяців із конфіскацією майна, крім житла. Постановою Верховного суду від 08.12.2021 звільнено від покарання за ч. 1 ст. 309 КК України.

Також з матеріалів провадження видно, що аналізуючи доводи заяви засудженого про перегляду вироку суду за нововиявленими обставинами, які фактично зводились до незгоди ОСОБА_6 з визнанням його винним і засудженням за одним з епізодів злочину від 07.01.2016, оскільки ніхто з інших обвинувачених по цій справі не пропонував йому вчинити вказаний злочин і ніякої злочинної організованої групи осіб у них не було. Щодо обставин, які вважав нововиявленими, то це приховані слідчим і прокурором від суду його ОСОБА_6 покази, в яких йдеться, що він не винен. Зауважував, що покази про свою винуватість та вину інших обвинувачених у цій справі надавав під фізичним і психологічним тиском працівників поліції і прокуратури, які обіцяли, що за сприяння у розкритті злочину йому нічого не буде, однак вийшло по іншому.

Водночас колегія суддів вважає, що суд першої інстанції в деталях проаналізував як зміст ухваленого відносно ОСОБА_6 вироку так і доводи його заяви в їх сукупності і встановив наступне.

Зокрема вироком встановлено, що 07.01.2016 ОСОБА_11 , ОСОБА_6 та ОСОБА_10 , в пошуках об`єкту для групового нападу на автомобілі АЗЛК 21412 д.н.з. НОМЕР_1 проїжджали вулицями міста Суми. Близько 21 год. 30 хв. учасники організованої групи помітили магазин «Лебідь», розташований по вул. Чапаєва 14а, та будучи особами, які раніше вчиняли розбій, вирішили скоїти напад на вказаний магазин та заволодіти наявними в ньому грошовими коштами.

Згідно розробленого на місці злочинного плану ОСОБА_6 залишився в автомобілі спостерігати за обстановкою біля магазину та очікував на інших співучасників, яких повинен був швидко вивезти з місця нападу після його вчинення. ОСОБА_11 з ОСОБА_10 , згідно відведених їм функцій, вирушили в магазин. З метою додержання заходів конспірації ОСОБА_11 надягнув собі на голову футболку білого кольору, якою прикрив обличчя, а ОСОБА_10 натягнув на обличчя горловину свого в`язаного светру, на голову одягнув в`язану шапку. ОСОБА_11 , ОСОБА_6 та ОСОБА_10 узгодили з метою подолання спротиву потерпілих використати наявний в розпорядженні групи вогнепальний пістолет калібру 6,5 мм, виготовлений шляхом переробки сигнального пістолету «Stalker 917-S», який учасники групи узгодили надати для використання ОСОБА_11 .

Виконавши описані підготовчі дії ОСОБА_11 з ОСОБА_10 швидко проникли до приміщення магазину « ІНФОРМАЦІЯ_2 », в якому знаходились продавці ОСОБА_12 та ОСОБА_13 . ОСОБА_11 , демонструючи наявну у нього зброю, висловив словесну погрозу її застосування, та у такий спосіб пригрозив застосуванням насильства, яке є небезпечним для життя та здоров`я осіб, які зазнали нападу, чим подолав у потерпілих волю до спротиву. При цьому ОСОБА_11 штовхнув потерпілу ОСОБА_12 , в результаті чого остання впала на підлогу та залишалася в такому положенні до закінчення нападу, виконуючи наказ ОСОБА_11 . Одночасно ОСОБА_10 підійшов до касового апарату магазину та заволодів грошовими коштами, які в ньому знаходилися, у сумі 1628 грн., належними власнику магазину «Лебідь» ФО СПД ОСОБА_14 . Заволодівши зазначеними грошовими коштами ОСОБА_11 з ОСОБА_10 швидко вибігли з магазину, сіли до автомобіля АЗЛК 21412 д.н.з. НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_6 та покинули місце злочину. Викрадені грошові кошти в послідуючому розподілили між собою та витратили на власний розсуд.

Таким чином, ОСОБА_11 , ОСОБА_6 та ОСОБА_10 , будучи особами, які раніше вчиняли розбій, діючи у складі організованої групи, скоїли напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із погрозою застосування насильства, небезпечного для життя та здоров`я осіб, які зазнали нападу, поєднаний із проникненням до приміщення та заволоділи під час вказаного нападу майном ФО СПД ОСОБА_14 на суму 1628 грн..

Дії ОСОБА_11 , ОСОБА_6 та ОСОБА_10 кваліфіковані за ч.4 ст.187 КК України, тобто розбій, кваліфікуючими ознаками якого є: «вчинення особою, яка раніше вчинила розбій», «поєднаний з проникненням до приміщення», «вчинений організованою групою».

Під час розгляду обвинувачені відмовилися від дачі показів.

Незважаючи на це вина ОСОБА_11 , ОСОБА_6 та ОСОБА_10 у вчиненні злочину щодо нападу, поєднаного із проникненням до приміщення та заволодіння під час вказаного нападу майном ФО СПД ОСОБА_14 , підтверджувалися наступними доказами.

Показами потерпілого ОСОБА_14 , з яких вбачається, що він мав магазин « ІНФОРМАЦІЯ_2 » на колишній вул. Чапаєва(Володимирська), 14а, у м.Суми. У вечорі в січні 2016 року ОСОБА_15 і ОСОБА_13 працювали у магазині. Пізно у вечорі остання йому зателефонувала та повідомила, що двоє невідомих у масках погрожуючи пістолетом забрали частину виручки. Після інвентаризації вияснили суму викраденого, приблизно 1628 грн..

Показами потерпілої ОСОБА_12 , яка пояснила, що 07.01.2016 була на роботі у магазині «Лебідь» у м.Суми, точної адреси вже не пам`ятає. На роботі була також ОСОБА_13 . Зайшли двоє, хлопців з прихованими обличчями. Один нападник з пістолетом приховував обличчя чимось схожим на чорну футболку. Пістолет був чорного кольору, схожий на той, що у матеріалах справи т.10 а.с. 157. У другого також було закрите обличчя чимось схожим на светр. Перший, що вищій відразу пішов за прилавок та штовхнув її у груди, від чого вона впала. Потім він пішов до ОСОБА_13 і наставив на неї пістолет, щось погрозливо сказав на російській мові. Другий забрав гроші з каси у сумі 1600 грн.. Все відбулося дуже швидко, нападники відразу пішли.

Протоколами впізнання з участю потерпілих ОСОБА_12 та ОСОБА_13 від 11.01.2016 в ході яких вони за зростом, ходою, очам та віям впізнали ОСОБА_10 , як особу яка вчинила напад та забрала кошти із каси та ОСОБА_11 , як особу яка погрожувала пістолетом../т.7а.с.82-93/

Протоколом слідчого експерименту з участю потерпілою ОСОБА_15 від 27.04.2016, з якого вбачається, що остання вказала на місце вчинення нападу у магазині « ІНФОРМАЦІЯ_2 » по АДРЕСА_1 . По обставинам нападу вказала, що до магазину зайшли двоє хлопців з закритими обличчями. Зайшли за прилавок. Один, що вище йшов першим і погрожував пістолетом та штовхнув її на підлогу. У цей момент вийшла ОСОБА_13 . Той що з пістолетом пішов до підсобного приміщення. Другий нападник тим часом з каси забрав гроші. В той момент закрила касу і вдарила по руках нападника. (т.11 а.с.24-28)

Протоколом слідчого експерименту з участю потерпілою ОСОБА_13 від 27.04.2016, з якого вбачається, що остання вказала на місце вчинення нападу у магазині « ІНФОРМАЦІЯ_2 » по АДРЕСА_1 . По обставинам нападу вказала, що до магазину зайшли двоє хлопців з закритими обличчями. У цей момент вийшла з підсобного приміщення. Коли вийшла побачила високого у кого був пістолет побачивши її підійшов до неї і сказав «недергайся, буду валить». У цей момент ОСОБА_15 була на підлозі, а інший нападник брав гроші з каси. Потім вона підвелася і закрила касу вдаривши другого нападника по руках. (т.11 а.с.20-23,28)

Протоколом слідчого експерименту з участю ОСОБА_10 від 12.01.2016, з якого вбачається, що останній вірно вказав на місце куди вони разом з ОСОБА_6 і ОСОБА_11 приїхали на автомобілі «Москвич», вул.Артема, м.Суми, та магазин «Лебідь» по вул. Володимирська (колишня Чапаєва). ОСОБА_6 залишився у автомобілі. По обставинам нападу вказав, що разом з ОСОБА_11 зайшов до магазину. У приміщенні було три жінки. ОСОБА_16 погрожуючи пістолетом положив продавчиню на підлогу. У цей момент сам швидко зайшов за прилавок та з каси забрав кошти. У цей момент продавчиня, що лежала на підлозі закрила шухляду каси, чим прибила йому руки. Після нападу швидко вийшли з магазину, пішли у автомобіль та залишили місце пригоди. ОСОБА_6 і ОСОБА_11 відвезли його додому, кошти вони залишили у себе. /т.7а.с.78-81/

Протоколом слідчого експерименту з підозрюваним ОСОБА_6 , від 12.01.2016 під час якого останній вірно вказав на магазин «Лебідь» по вул. Володимирська, куди приїхали на автомобілі «Москвич». Приїхали щоб здійснити напад. Він залишився у автомобілі чекати, а ОСОБА_11 із ОСОБА_6 вчинили напад з застосуванням пістолета./т.7а.с.1-4/

Зібрані і досліджені у ході судового розгляду докази, є логічними і послідовним та узгоджувалися між собою, а тому не викликали сумнівів у суду, що обвинувачені вчинили зазначений злочин по заволодінню майном ОСОБА_14 , поєднаним із погрозою застосування насильства, небезпечного для життя та здоров`я потерпілих ОСОБА_12 та ОСОБА_13 .

Враховуючи встановлене, суд першої інстанції дійшов висновку, з яким погоджується і колегія суддів, що за своїм змістом заява засудженого ОСОБА_6 стосується лише спростування обставин, які встановлені судовим рішенням, яке набрало законної сили.

Як правильно зауважив суд, заява засудженого дійсно містить нібито іншу версію подій. Поряд з цим такі твердження засудженого нічим не обґрунтовуються, він не наводить обставин які не були відомі йому на час постановлення вироку. В цілому не наводиться жодної конкретної обставини, яка б відповідала критеріям нововиявлених, та яка б, на його думку, не була відома суду та стороні захисту на час судового розгляду при ухваленні судового рішення і доводила б неправильність судового рішення.

В апеляційній скарзі засуджений також нічого нового, окрім істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, не вказав.

Також, як вбачається зі змісту вироку, на що правильно звернув суд першої інстанції увагу, при розгляді кримінального провадження в межах висунутого обвинувачення, ОСОБА_6 не надавав суду показання. Водночас, суд з дотриманням прав сторін та за їх участі дослідив докази сторони обвинувачення і дійшов категоричного висновку для ухвалення судового рішення у цій частині.

При цьому, на стадії досудового розслідування згідно ст. 290 КПК України стороні захисту відкривалися матеріали кримінального провадження. Під час тривалого судового розгляду сторонам надавалася можливість подати свої докази, за клопотанням дослідити інші докази тощо.

Вказана обставина засудженим в суді першої інстанції не спростована.

Водночас, ненадання показів суду і не надання будь-яких доказів під час судового розгляду, ніяким чином не відповідає критеріям, визначеним кримінальним процесуальним законом для здійснення провадження за нововиявленими обставинами.

Тому, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що з наведеного в сукупності вбачається, що заява засудженого носить формальний характер і не містить визначених законом підстав для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами.

Щодо доводів апеляційної скарги засудженого, то в них йдеться, що слідчий і прокурор приховали від суду його покази , в яких йдеться, що він не винен. Зауважував, що покази про свою винуватість та вину інших обвинувачених у цій справі надавав під фізичним і психологічним тиском працівників поліції і прокуратури, які обіцяли, що за сприяння у розкритті злочину йому нічого не буде.

До таких тверджень засудженого колегія суддів відноситься критично, оскільки як зауважувалось вище, від дачі показів ОСОБА_6 в ході судового розгляду справи відмовився. Відомостей про незаконні дії сторони обвинувачення щодо ОСОБА_6 в ході розгляду справи судом чи в ході досудового розслідування кримінального провадження матеріали справи не містять.

Щодо порушення права засудженого на ознайомлення з матеріаліми справи, про що зазначав ОСОБА_6 , то в апеляційній скарзі йдеться і про те, що суд першої інстанції надавав йому диск із записом з матеріалами. При цьому, колегія суддів звертає увагу на оголошення в державі воєнного стану, що безумовно вносить певні обмеження в тому числі і в безпосередній доставці засуджених до суду, а тому, стверджувати про не вжиття судом заходів для реалізації засудженим наданих йому прав апеляційний суд не може.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції дотримано вимоги кримінального процесуального закону під час розгляду заяви засудженого ОСОБА_6 про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами, а відтак рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, а апеляційна скарга засудженого є такою, що не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 418, 419 КПК України,

ПОСТАНОВИЛА:

Ухвалу Ковпаківського районного суду м. Суми від 14.06.2023, якою заяву засудженого ОСОБА_6 , про перегляд вироку Ковпаківського районного суду м. Суми від 29.05.2020 за нововиявленими обставинами, залишено без задоволення, залишити без зміни, а апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_6 на цю ухвалу, без задоволення.

Ухвала набирає законної сили негайно та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом трьох місяців з дня її проголошення.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4