Справа № 740/2681/24
Провадження № 1-кп/740/292/24
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 червня 2024 року м.Ніжин

Ніжинський міськрайонний суд Чернігівської області в складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Ніжині кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000294 від 11.04.2024 по обвинуваченню

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Ніжин Чернігівської області, громадянина України, не одруженого, не працюючого, з середньою спеціальною освітою, раніше судимого вироком Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 25.04.2024 за ч.4 ст.185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років, звільненого на підставі ст.75 КК України з іспитовим строком 1 рік, з покладенням обов`язків відповідно до ст.76 КК України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2

у вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст.185 КК України,

за участі сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_3

встановив:

Указом Президента України та Верховного головнокомандувача Збройних сил України ОСОБА_5 від 24.02.2022 № 64/2022 та Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 № 2102-ІX введено воєнний стан на всій території України, дія якого неодноразово продовжувалась, востаннє строк дії воєнного стану в Україні продовжено з 05 години 30 хвилин 14.02.2024 строком на 90 діб

05.04.2024, близько 15 год 00 хв ОСОБА_3 , перебуваючи в приміщенні будинку за адресою: АДРЕСА_1 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, з корисливих мотивів, скориставшись тим, що ніхто не спостерігає за його діями, з метою особистого збагачення, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, діючи в умовах воєнного стану, повторно здійснив крадіжку мобільного телефону, що знаходився у кімнаті будинку, марки «Xiaomi» моделі Redmi Note 11 Graphite gray 6/128 GB, загальною вартістю 6438,42 грн., що належав потерпілому ОСОБА_6 .

У подальшому ОСОБА_3 з місця скоєння кримінального правопорушення з викраденим майном зник та розпорядився ним на власний розсуд, чим заподіяв ОСОБА_6 матеріальну шкоду у розмірі 6 438,42 грн.

Обвинувачений ОСОБА_3 , у судовому засіданні вину у вчиненні злочину за пред`явленим обвинуваченням визнав повністю, правову кваліфікацію своїх дій та фактичні обставини справи не оспорював та показав, що у зазначений у обвинувальному акті день перебував вдома. Мати та вітчим були на вулиці біля будинку. Побачив телефон вітчима, їсти було нічого, взяв його та здав до ломбарду, отримав за нього 1500 грн. Купив за ці гроші їжу та алкогольні напої. Зараз проживає з бабусею, допомагає по господарству та разом з нею продають на ринку овочі та фрукти. Завдану шкоду потерпілому відшкодовував. Зазначив, що у вчиненому щиро розкаявся, має бажання виправитися та просив не позбавляти його волі.

Від потерпілого ОСОБА_6 до суду надійшла заява, в якій останній, зокрема, зазначив про проведення судового засідання без його участі, матеріальна шкода йому відшкодована в повному обсязі. Просив суд обвинуваченого суворо не карати.

Учасники судового провадження не заперечували проти проведення судового засідання без участі потерпілого.

За вказаних обставин, враховуючи думку учасників судового провадження, відповідно до положень ст.325 КПК України, суд визнав можливим за відсутності потерпілого з`ясувати всі обставини під час судового розгляду та провести судовий розгляд без вказаної особи.

З`ясувавши думку учасників судового провадження про те, які докази потрібно дослідити та порядок їх дослідження, враховуючи, що обвинувачений повністю визнав свою вину у вчиненому, ніхто з учасників судового провадження не піддає сумніву й не оспорює фактичні обставини справи, викладені в обвинувальному акті, а також доведеність винуватості обвинуваченого та кваліфікацію його дій, вірно розуміють зміст цих обставин, в суду немає сумнівів у добровільності їх позицій, роз`яснивши учасникам судового провадження, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, суд, відповідно до положень ч.3 ст.349 КПК України, визнав недоцільним дослідження доказів щодо фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються, обмежившись лише допитом обвинуваченого, дослідженням доказів, які характеризують його особу, а також процесуальних рішень прийнятих в ході досудового розслідування.

Допитавши обвинуваченого, дослідивши матеріали кримінального провадження в обсязі, узгодженому сторонами кримінального провадження, суд дійшов висновку, що показання ОСОБА_3 є послідовними, логічними і не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин вчиненого ним злочину та його наслідків, добровільності та істинності його позиції, а інкриміноване обвинуваченому діяння доведене у повному обсязі.

Умисні дії обвинуваченого ОСОБА_3 кваліфіковані правильно за ч.4 ст.185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно в умовах воєнного стану.

При призначенні ОСОБА_3 покарання, суд враховує вимоги ч.2 ст.61 Конституції України про те, що юридична відповідальність особи має індивідуальний характер, що відповідно до ч.2 ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим так і іншими особами.

Відповідно до ч.2 ст.65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинене кримінальне правопорушення призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень.

Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченому, суд відповідно до вимог ст.66 КК України визнає щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину та відшкодування потерпілому завданої матеріальної шкоди.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченому, відповідно до вимог ст.67 КК України, судом не встановлено.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд враховує його молодий вік, умови життя, його соціальне та матеріальне становище, рівень освіти, на обліку у лікаря психіатра та нарколога не перебуває, притягувався адміністративної відповідальності, наявність обставин, що пом`якшують та відсутність обставин, що обтяжують покарання, ступінь тяжкості вчиненого злочину, відсутність скарг за останнім місцем проживання, правдиві показання про обставини вчинення злочину, критичне засудження ним власних дій, яке полягає в осуді своєї протиправної поведінки та готовності нести відповідальність за вчинене та поведінки в судовому засіданні.

З врахуванням особи обвинуваченого, позиції прокурора та потерпілого, наявність декількох обставини, що пом`якшують покарання обвинуваченого, зокрема активне сприяння розкриттю злочину, що дало можливість органу досудового розслідування установити невідомі обставини справи, відсутність тяжких наслідків, які істотним чином знижують міру тяжкості скоєних кримінальних правопорушень, збіг тяжких обставин, суд вважає за можливе застосовувати положення ч.1 ст.69 КК України та призначити ОСОБА_3 основне покарання за вчинення злочину, передбаченого ч.4 ст.185 КК України нижче від нижчої його межі, встановленої у санкції частини цієї статті, у виді позбавлення волі.

Згідно з вимогами ч.4 ст.70 КК України, за правилами, передбаченими в частинах 1-3 цієї статті, призначається покарання, якщо після постановлення вироку в справі буде встановлено, що засуджений винен ще в іншому злочині, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку.

Разом із цим, відповідно до правового висновку Верховного Суду, що міститься у постанові від 23.09.2019 у справі № 199/1496/17, кримінально-правові норми, передбачені ст.ст. 70, 75 КК України не передбачають окремого порядку призначення покарання за сукупністю злочинів в тих випадках, коли особа, щодо якої було застосоване звільнення від покарання з іспитовим строком, вчинила до ухвалення вироку в першій справі інший злочин, за який вона засуджується до покарання, від відбування якого вона також звільняється з іспитовим строком.

Оскільки самостійне виконання таких вироків не засноване на вимогах закону про кримінальну відповідальність, призначаючи остаточне покарання згідно з вимогами ч.4 ст.70 КК України, суд має право вмотивовано вирішити питання про звільнення особи від відбування остаточного покарання з випробуванням, та визначити іспитовий строк в порядку та в межах, передбачених ст.75 КК України.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, вироком Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 25.04.2024 ОСОБА_3 засуджено за ч.4 ст.185 КК україни до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років, від відбування якого останнього звільнено на підставі ст.75 КК України, із встановленням іспитового строку 1 рік з покладенням обов`язків, передбачених ст.76 КК України.

У межах даного кримінального провадження, ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст.185 КК України, вчиненого 05.04.2024, тобто до ухвалення 25.04.2024 вироку Ніжинським міськрайонним судом Чернігівської області.

З огляду на наведене, суд вважає за необхідне застосувати положення ч.4 ст.70 КК України, призначивши ОСОБА_3 остаточне покарання, шляхом поглинення менш суворого покарання за цим вироком більш суворим за вироком Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 25.04.2024.

Враховуючи тяжкість і конкретні обставини скоєного ОСОБА_3 злочину, дані про його особу, ставлення до вчиненого, яке побудоване на критичній оцінці своєї протиправної поведінки, наявність кількох обставин, що пом`якшують покарання, суд з урахуванням вимог ст.75 КК України, дійшов висновку про можливість звільнення обвинуваченого від покарання з випробуванням, із покладенням на нього обов`язків, передбачених ст.76 КК України.

Вказані висновки суду повною мірою узгоджується з соціально-відновлювальною та запобіжною функціями покарання, які спрямовані на відновлення особистості з правослухняною поведінкою та запобігання вчиненню нових правопорушень як засудженим, так і іншими особами.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлений.

Речові докази у кримінальному проваджені відсутні.

Судові витрати відповідно до ст.124 КПК України підлягають стягненню з обвинуваченого.

У межах даного кримінального провадження до обвинуваченого ОСОБА_3 був застосований запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання, строк дії якого до 22.06.20024.

Клопотання про продовження його дії до суду не надходило.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 373-374 КПК України, суд

ухвалив:

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст.185 КК України та призначити йому із застосуванням ст.69 КК України покарання у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки 6 (шість) місяців.

На підставі ч.4 ст.70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинення менш суворого покарання за цим вироком більш суворим покаранням за вироком Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 25.04.2024, призначити ОСОБА_3 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування призначеного покарання з випробуванням із встановленням іспитового строку 2 (два) роки.

Відповідно до ст.76 КК України покласти на ОСОБА_3 обов`язки періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання, не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом пробації.

Запобіжний захід обвинуваченому не обирати.

Строк відбування покарання ОСОБА_3 рахувати з дня ухвалення вироку.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави витрати, пов`язані із проведенням судових експертиз, в сумі 1135 (одна тисяча сто тридцять п`ять) грн 92 коп.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано, а в разі подання апеляційної скарги - після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції, якщо вирок суду не скасований.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Чернігівського апеляційного суду через Ніжинський міськрайонний суд Чернігівської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Копію вироку після його проголошення негайно вручити обвинуваченому та прокурору.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.

Суддя ОСОБА_1