Справа № 143/109/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 червня 2024 року м. Погребище

Погребищенський районний суд Вінницької області у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілого ОСОБА_4 ,

представника потерпілого адвоката ОСОБА_5 ,

обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в м.Погребище Вінницької області матеріали кримінального провадження №0000163, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 13.10.2023 року, за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 296 КК України, та ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України,-

Встановив:

02.02.2024 до Погребищенського районного суду Вінницької області надійшов обвинувальний акт у означеному кримінальному провадженні.

Ухвалою судді від 02.02.2024 вказане кримінальне провадження призначене до підготовчого судового засідання.

20.03.2024 на адресу суду від обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_7 надійшли клопотання про повернення обвинувального акта прокурору, оскільки, на їхню думку, він не відповідає вимогам ст. 291 КПК України.

Клопотання вмотивовані тим, що обвинувальний акт не містить анкетних відомостей потерпілого та він не скріплений гербовою печаткою, що є порушенням вимог до реквізитів офіційного документа. Крім того, обвинувальний акт фактично дублює повідомлення про підозру, а висунуте обвинувачення є неконкретизованим, оскільки у ньому не повністю викладені фактичні обставинини кримінального провадження та формулювання обвинувачення.

Під час підготовчого судового засідання прокурор ОСОБА_3 просить призначити судовий розгляд в розглядуваному кримінальному провадженні та заперечив проти клопотання обвинувачених про повернення обвинувального акта через його невідповідність приписам ст.291 КПК України. Вважає, що необхідності в складанні досудової доповіді відносно обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_7 немає.

Потерпілий ОСОБА_4 та його представник адвокат ОСОБА_9 не заперечували щодо призначення кримінального провадження до судового розгляду Водночас, заперечували проти клопотання обвинувачених про повернення обвинувального акта прокурору.

Обвинувачені ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та їх захисник адвокат ОСОБА_8 підтримали клопотання про повернення обвинувального акта прокурору.

Суд, заслухавши думку учасників кримінального провадження, приходить до наступних висновків.

Відповідно до ч. 4 ст. 110 КПК України обвинувальний акт є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування.

Отже, значення обвинувального акта, як процесуального рішення сторони обвинувачення, полягає у тому, що він формалізує правову позицію обвинувачення, ініціює судовий розгляд і тим самим відкриває доступ особи до правосуддя.

За змістом п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру прокурору, якщо вони не відповідають вимогам цього Кодексу.

Відповідно до положень ч.2 ст.291 КПК України обвинувальний акт має містити такі відомості: 1) найменування кримінального провадження та його реєстраційний номер; 2) анкетні відомості кожного обвинуваченого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство); 3) анкетні відомості кожного потерпілого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство); 3-1) анкетні відомості викривача (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство); 4) прізвище, ім`я, по батькові та займана посада слідчого, прокурора; 5) виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення; 6) обставини, які обтяжують чи пом`якшують покарання; 7) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням; 7-1) підстави застосування заходів кримінально-правового характеру щодо юридичної особи, які прокурор вважає встановленими; 8) розмір витрат на залучення експерта (у разі проведення експертизи під час досудового розслідування); 8-1) розмір пропонованої винагороди викривачу; 9) дату та місце його складення та затвердження.

Згідно із частинами 3, 4 ст.291 КПК України обвинувальний акт підписується слідчим, дізнавачем та прокурором, який його затвердив, або лише прокурором, якщо він склав його самостійно. До обвинувального акта додається: 1) реєстр матеріалів досудового розслідування; 2) цивільний позов, якщо він був пред`явлений під час досудового розслідування; 3) розписка підозрюваного про отримання копії обвинувального акта, копії цивільного позову, якщо він був пред`явлений під час досудового розслідування, і реєстру матеріалів досудового розслідування (крім випадку, передбаченого частиною другою статті 297-1 цього Кодексу); 4) розписка або інший документ, що підтверджує отримання цивільним відповідачем копії цивільного позову, якщо він був пред`явлений під час досудового розслідування не до підозрюваного; 5) довідка про юридичну особу, щодо якої здійснюється провадження, у якій зазначаються: найменування юридичної особи, її юридична адреса, розрахунковий рахунок, ідентифікаційний код, дата і місце державної реєстрації.

Системний аналіз наведених норм кримінального процесуального законодавства дає підстави для висновку, що повернення обвинувального акту прокурору можливе лише в тому випадку, якщо при його складанні були допущені порушення вимог ст.291 КПК України.

Як вбачається зі змісту обвинувального акта в ньому зазначені всі анкетні відомості про потерпілого.

Надаючи оцінку твердженням обвинувачених про відсутність на обвинувальному акті гербової печатки, суд виходить із того, що наведена обставина не є підставою для повернення обвинувального акту прокурору, оскільки її обов`язковість не передбачена вимогами КПК України. Так, у ч. 3 ст. 291 КПК України містяться вимоги щодо посвідчення обвинувального акта виключно шляхом підписання слідчим, дізнавачем та прокурором, який його затвердив, або лише прокурором, якщо він склав його самостійно. Жодних додаткових вимог щодо посвідчення обвинувального акта у ст.291 КПК України не зазначено. Крім того, під час розгляду клопотання захисником та обвинуваченими не наведено, якими саме вимогами закону встановлюється обов`язковість засвідчення печаткою обвинувального акта з метою надання йому статусу офіційного документа.

Щодо доводів обвинувачених про те, що висунуте обвинувачення є неконкретизованим, оскільки у ньому не повністю викладені фактичні обставини кримінального провадження та формулювання обвинувачення, то суд ураховує, що за змістом п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України в обвинувальному акті фактичні обставини кримінального правопорушення викладаються в такій формі і в такому об`ємі, в тому числі щодо часу, місця, способу вчинення кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими за результатами проведеного досудового розслідування, що в цілому узгоджується із закріпленим у ст. 26 КПК України принципом диспозитивності кримінального судочинства.

Водночас, суд звертає увагу на те, що відповідно до положень ст. 314 КПК України суд у підготовчому судовому засіданні не вправі давати оцінку фактичним обставинам, наведеним в обвинувальному акті та здійснювати аналіз процесуальних дій, проведених органом досудового розслідування.

З огляду на викладене суд відкидає посилання сторони захисту на неконкретність обвинувачення, оскільки в обвинувальному акті фактичні обставини кримінального правопорушення викладаються так, як їх було встановлено під час досудового розслідування. При цьому суд не може вийти за межі завдань підготовчого судового засідання, під час якого фактичні обставини справи не досліджуються та не перевіряються доказами.

Суд також вважає неспроможними аргументи сторони захисту, що обвинувальний акт підлягає поверненню прокурору, зокрема, через те, що відображені у ньому обставини фактично дублюють повідомлення про підозру, позаяк за правовим висновком, сформульованим у постанові Верховного Суду від 21.04.2021 у справі № 295/12923/19, випадки коли обвинувачення, викладене в обвинувальному акті, не збігається з викладом фактичних даних у повідомленні про підозру мають визнаватися істотними порушеннями вимог КПК України. Структурні елементи, які входять до підозри та формалізуються у повідомленні про підозру, мають повністю відтворюватися в обвинувальному акті. У випадку виникнення підстав для повідомлення про нову підозру або при зміні первинної підозри, слідчий, прокурор зобов`язані знову вручити особі повідомлення про підозру з виконанням вимог ст.278 КПК України.

Разом із цим, слід зауважити, що в силу ч. 2 ст. 337 КПК України під час судового розгляду прокурор може змінити обвинувачення, висунути додаткове обвинувачення, відмовитися від підтримання державного обвинувачення, розпочати провадження щодо юридичної особи.

Зважаючи на викладене, суд дійшов висновку, що обвинувальний акт відповідає вимогам ст. 291 КПК України, позаяк відображає в собі відомості, які повинен містити відповідно до вимог кримінального процесуального законодавства, поверненню прокурору не підлягає, а тому означене клопотання обвинувачених задоволенню не підлягає.

Кримінальне провадження підсудне Погребищенському районному суду Вінницької області, підстав для закриття кримінального провадження немає.

Порушень вимог КПК України, які б унеможливлювали призначення судового розгляду, судом не встановлено.

Відтак, суд приходить до висновку про необхідність призначення в даному кримінальному провадженні судового розгляду на підставі обвинувального акту відносно обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_7 .

Кримінальне провадження, з урахуванням закріплених в ст. 27 КПК України принципів гласності та відкритості судового провадження, слід здійснювати у відкритому судовому засіданні.

Згідно із ч. 1 ст. 314-1 КПК України з метою забезпечення суду інформацією, що характеризує обвинуваченого, а також прийняття судового рішення про міру покарання представник уповноваженого органу з питань пробації складає досудову доповідь за ухвалою суду.

Відповідно до приписів ст. 314-1 КПК України з метою забезпечення суду інформацією, що характеризує обвинувачених, а також прийняття судового рішення про міру покарання, представник уповноваженого органу з питань пробації складає досудову доповідь за ухвалою суду; досудова доповідь складається щодо особи, обвинуваченої у вчиненні нетяжкого або тяжкого злочину, нижня межа санкції якого не перевищує п`яти років позбавлення волі.

Із зазначених норм закону убачається, що вирішення питання під час підготовчого судового засідання щодо складання досудової доповіді є правом суду, яке обмежується винятковими випадками, коли складання такої досудової доповіді є обов`язковим.

Разом з тим, складання досудової доповіді щодо обвинувачених в даному кримінальному провадженні не є обов`язковим, при цьому учасниками судового провадження перед судом вказане питання не порушувалось.

З огляду на викладене суд дійшов висновку про відсутність підстав для складання досудової доповіді щодо обвинувачених.

Такий висновок суду узгоджується із правовою позицією, викладеною у постанові Верховного Суду від 07.06.2018 у справі №534/2180/16-к.

Керуючись п. 5 ч. 3 ст. 314, 316, 369 КПК України, суд,

Ухвалив:

У задоволенні клопотань обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_7 про повернення обвинувального акта прокурору відмовити.

Призначити судовий розгляд в кримінальному провадженні № 0000163, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 13.10.2023, за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 296 КК України, та ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України, у відкритому судовому засіданні в приміщенні Погребищенського районного суду Вінницької області на 16 год. 30 хв. 12.06.2024.

В судове засідання викликати: прокурора, обвинувачених, захисника, потерпілого та його представника.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Суддя