Справа 688/1466/24
№ 1-кп/688/139/24
Ухвала

08 квітня 2024 року м. Шепетівка

Шепетівський міськрайонний суд Хмельницької області у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

представників потерпілого ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі судових засідань в м. Шепетівка обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000769 за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Шепетівка Хмельницької області, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України,

встановив:

27 березня 2024 року до Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області надійшов затверджений прокурором Хмельницької обласної прокуратури обвинувальний акт за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України.

Ухвалою суду від 29.03.2024 призначено підготовче судове засідання на 08.04.2024.

У підготовчому судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 заявив клопотання про повернення обвинувального акта прокурора через невідповідність вимог КПК України, зокрема в реєстрі матеріалів досудового розслідування зазначені процесуальні дії, які не відповідають матеріалам кримінального провадження.

Прокурор та представники потерпілого проти клопотання обвинуваченого заперечували.

Заслухавши думку учасників судового провадження, суд дійшов до таких висновків.

Відповідно до ч. 2 ст. 315 КПК України з метою підготовки до судового розгляду суд розглядає клопотання учасників судового провадження.

Згідно з п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК суд має право у підготовчому судовому засіданні повернути обвинувальний акт, але у випадку, якщо він не відповідає вимогам цього Кодексу.

Оскільки кримінальний процесуальний закон не містить вичерпного переліку порушень у складанні обвинувального акта, що обумовлює його повернення, норма п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК відсилає до ст. 291 цього Кодексу, що надає можливість визначити перелік порушень, які є похідними від закріплених у цій статті вимог до підсумкового документа досудового розслідування: порушення, які стосуються змісту та форми самого обвинувального акта (неправильність або відсутність в обвинувальному акті такої інформації, як дата і місце його складання та затвердження; формулювання обвинувачення; правова кваліфікація кримінального правопорушення тощо); порушення, які стосуються змісту та наявності додатків до обвинувального акта (недоліки реєстру матеріалів досудового розслідування; недолучення розписки підозрюваного про отримання копії обвинувального акта тощо).

Згідно ч. 2 ст. 291 КПК обвинувальний акт має містити такі відомості: 1) найменування кримінального провадження та його реєстраційний номер; 2) анкетні відомості кожного обвинуваченого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство); 3) анкетні відомості кожного потерпілого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство); 3-1) анкетні відомості викривача (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство); 4) прізвище, ім`я, по батькові та займана посада слідчого, прокурора; 5) виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення; 6) обставини, які обтяжують чи пом`якшують покарання; 7) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням; 7-1) підстави застосування заходів кримінально-правового характеру щодо юридичної особи, які прокурор вважає встановленими; 8) розмір витрат на залучення експерта (у разі проведення експертизи під час досудового розслідування); 8-1) розмір пропонованої винагороди викривачу; 9) дату та місце його складення та затвердження.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 91 КПК передбачено, що у кримінальному провадженні підлягає доказуванню подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення).

В постанові Верховного Суду від 29.03.2019 у справі № 686/18210/15-к зазначено, що для забезпечення права на ефективний захист в формулюванні обвинувачення мають бути зазначені ті обставини і з такою деталізацією, які необхідні й достатні для того, аби дозволити обвинуваченому ефективно захищатися від нього. Це не означає, що при формулюванні кожного обвинувачення мають бути зазначені всі без виключення обставини, наведені у переліку статті 91 КПК.

Повернення обвинувального акта прокурору передбачає не формальну невідповідність такого акту вимогам закону, а наявність в ньому таких недоліків, які перешкоджають суду призначити судовий розгляд.

Тобто, рішення про повернення обвинувального акта прокурору суд приймає у тому випадку, якщо без усунення виявлених недоліків кримінальне провадження не може бути призначене до судового розгляду.

Судом встановлено, що обвинувальний акт складено відповідно до вимог ст. 291 КПК України. Наведені в обвинувальному акті фактичні дані у своїй сукупності дають повне уявлення стосовно кожного з елементів складу кримінального правопорушення, що у свою чергу, дає можливість зіставити фактичну складову обвинувачення з його юридичною формулою. Кримінальне провадження підсудне Шепетівському міськрайонному суду Хмельницької області.

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку щодо відсутності підстав для повернення обвинувального акта прокурору.

Крім того, обвинувачений ОСОБА_4 заявив клопотання з доповненнями до нього, проти якого заперечувала сторона обвинувачення, про закриття кримінального провадження на підставі п. 10 ч. 1 ст. 284 КПК України - у зв`язку з тим, що після повідомлення особі про підозру до моменту звернення до суду з обвинувальним актом закінчився строк досудового розслідування, визначений ст. 219 КПК України.

В обґрунтування свого клопотання обвинувачений зазначив, що відомості про кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 125 КК України, внесені до ЄРДР за № 0000769 - 21.07.2015 р.

05.07.2019 йому повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, яке не є злочином проти життя та здоров`я особи. У справі неодноразово зупинялося та відновлювалося досудове розслідування.

За приписами ч. 3 ст. 219 КПК України, з дня повідомлення особі про підозру досудове розслідування повинно бути закінчене протягом одного місяця - у разі повідомлення особі про підозру у вчиненні кримінального проступку, якщо особою заявлено клопотання про проведення експертизи у випадку, передбаченому частиною другою статті 298-4 цього Кодексу.

З огляду на викладене, вважає, що строк досудового розслідування закінчився до направлення до обвинувального акта до суду та поновленню не підлягає.

Таким чином, вважає доведеним факт порушення стороною обвинувачення строків досудового розслідування, що є підставою для закриття кримінального провадження на підставі п. 10 ч. 1 ст. 284 КПК України.

Заслухавши думку учасників судового провадження, суд дійшов до таких висновків.

Відповідно до підпункту 19 пункту 7 § 1 Розділу 4 Закону України від 3 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» внесено зміни до законів України, а саме, у Кримінальному процесуальному кодексі України частину 1 статті 284 доповнено пунктом 10 такого змісту: "10) після повідомлення особі про підозру закінчився строк досудового розслідування, визначений статтею 219 цього Кодексу, крім випадку повідомлення особі про підозру у вчиненні тяжкого чи особливо тяжкого злочину проти життя та здоров`я особи", а пункт 2 частини третьої статті 314 після цифр "4-8" доповнено цифрою "10".

Відповідно до пункту 4 §2 Прикінцеві положення Розділу 4 цього ж закону підпункти 11-27, 45 пункту 7 § 1 цього розділу вводяться в дію через три місяці після набрання чинності цим Законом, не мають зворотньої дії в часі та застосовуються до справ, по яким відомості про кримінальне правопорушення, внесені в Єдиний реєстр досудових розслідувань після введення в дію цих змін.

Відповідно до пункту 1 Розділу 6 Прикінцеві положення цей Закон набирає чинності з дня початку роботи Верховного Суду, визначеного рішенням його Пленуму відповідно до Закону України "Про судоустрій і статус суддів", тобто з 15 грудня 2017 року. Отже, пункт 10 частини першої статті 284 КПК України набув чинності 15 березня 2018 року.

Як встановлено з матеріалів справи, днем внесення відомостей про кримінальне правопорушення №0000769 до Єдиного реєстру досудових розслідувань є 21 липня 2015 року.

Оскільки норми закону про закриття кримінального провадження на підставі п. 10 ч. 1 ст. 284 КПК України не мають зворотної дії в часі та застосовуються лише до проваджень, по яким відомості про кримінальне правопорушення внесені в Єдиний реєстр досудових розслідувань з 15.03.2018 року, суд вважає за необхідне відмовити у задоволенні клопотання обвинуваченого про закриття провадження у справі.

Обставини правозастосування у даній справі та в справах, на які покликається обвинувачений в своїх клопотаннях, не є тотожними, а саме, відомості про кримінальне провадження вносилися після 15.03.2018 року.

Керуючись ст.ст. 314-315, 372 КПК України,

суд постановив:

Відмовити у задоволенні клопотання обвинуваченого ОСОБА_4 про повернення обвинувального акта прокурору та про закриття кримінального провадження.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_7