В И Р О К

іменем України

23 квітня 2024 року м. Дніпро

Амур-Нижньодніпровський районний суд міста Дніпропетровська у складі:

Головуючий - суддя ОСОБА_1

судді ОСОБА_2

ОСОБА_3 .

За участі секретаря судового засідання ОСОБА_4

прокурора ОСОБА_5

потерпілої ОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_7 огли

захисника ОСОБА_8

перекладача ОСОБА_9

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань під № 0001240, за обвинуваченням:

ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_2 в смт. Мартуні, Мартунінського р-ну, Азербайджан, громадянина України, з базовою середньою освітою, офіційно не працевлаштованого, одруженого, утримує одну неповнолітню дитину, такого, що не має судимості в силу ст. 89 КК України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_2 ,

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України,

В С Т А Н О В И В:

11 травня 2018 року, приблизно о 19:30 годині, Ібрагімов Фазіль Гара огли знаходився безпосередньо біля будинку АДРЕСА_3 , де між ним та малознайомими йому ОСОБА_10 та ОСОБА_11 виник конфлікт, під час якого між ОСОБА_10 та ОСОБА_7 огли виникла бійка.

ОСОБА_11 втрутився у вказаний конфлікт, через що у ОСОБА_7 виник злочинний умисел, спрямований на умисне протиправне заподіяння смерті останньому.

Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на умисне протиправне заподіянні смерті ОСОБА_11 , ОСОБА_7 огли, діючи з прямим умислом, на ґрунті таких, що раптово виникли, неприязних стосунків, у зазначений час та у зазначеному місці, тримаючи в правій руці невстановлений у ході досудового слідства предмет, що мав характеристики ножа, умисно наніс ОСОБА_11 один удар вказаним предметом в область грудної клітини ліворуч, спричинивши останньому тілесне ушкодження у вигляді колото-різаного поранення грудної клітини по лівій середньо-ключичній лінії, на рівні 6-го ребра з ушкодженням хрящової частини 6-го ребра, пристінкової плеври, серцевої сорочки та серця, внаслідок чого потерпілий ОСОБА_11 помер біля будинку АДРЕСА_3 через короткий проміжок часу.

ОСОБА_7 огли в судовому засіданні свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення заперечив в повному обсязі та показав, що загиблого ОСОБА_11 до тих подій не знав. В той день він працював і у його роботодавця вкрали з автомобіля акумулятор. Він пішов шукати крадія. Дружина господаря сказала, що в автомобілі спав вантажник ОСОБА_12 , тому він пішов того шукати, щоб спитати, чи це той вкрав. Він зателефонував матері ОСОБА_12 і та сказала, що в останнього з`явилися гроші. Зустрівся з матір`ю, разом пішли шукати. Коли зустріли ОСОБА_12 , той перебував в стані сп`яніння. Він спитав, чи це той вкрав. ОСОБА_12 сказав, що це він, але вже акумулятор здав. Поки розмовляли, підійшов другий чоловік, не знайомий йому. Він цього чоловіка штовхнув, той впав, а потім сів на бордюр. Потім вони втрьох з ОСОБА_12 та його матір`ю пішли в бік «АТБ», а другий чоловік, якого він штовхнув, залишився сидіти. Це був вечір, близько 17:30 години. Поряд була жінка ОСОБА_13 , вона все бачила. Що було далі з тим чоловіком, він не знає. Ніякого ножа в нього не було, ножем того чоловіка не бив. В руках у нього взагалі нічого не було. На той час він був одягнений у темні куртку, штани та туфлі. Після того, як з ОСОБА_12 і його матір пішли з того місця, всі разом зустрілися з його роботодавцем і ОСОБА_12 пообіцяв наступного дня викупити акумулятор та повернути. По завершенню розмови він пішов додому. Пізніше йому зателефонували та сказали, що він вбив людину. Приїхали працівники поліції і відвезли його на місце вбивства, де він побачив, що труп лежить не біля під`їзду там де вони зустрілися, а далі. Після цього його відвезли до поліції, де його били чотири чи п`ять чоловік, щоб визнав вину, що він вбив. Потім він дізнався, що ОСОБА_12 з матір`ю також були там і їх теж били. У нього забрали одяг та зрізали нігті, проте нічого не знайшли.

Попри заперечення, винуватість ОСОБА_7 огли у вчиненні зазначеного кримінального правопорушення повністю доведена сукупністю досліджених в судовому засіданні доказів.

Потерпіла ОСОБА_6 показала суду, що загиблий ОСОБА_11 був її чоловіком. Про події, що призвели до смерті чоловіка, дізналася лише тоді, коли зателефонували з лікарні. Чоловіка бачила останній раз 9 травня 2018 року, вдома. На той момент у останнього тілесних ушкоджень не було. З 9 по 11 травня вона була у своєї матері, тому з чоловіком не бачилася. Де той перебував їй не відомо, 11 травня ОСОБА_11 був поза межами досяжності, а близько 08 години вечора зателефонували з поліції та повідомили, що чоловік помер. ОСОБА_11 був добрим, завжди всім допомагав. Іноді був конфліктним, але перший в конфлікт не ліз, лише давав відсіч. Спиртними напоями не зловживав. Чоловік завжди багато та важко працював, але не офіційно. Чи були у чоловіка напередодні смерті тілесні ушкодження точно сказати не може.

Згідно протоколу огляду місця події (т. 2 а.с. 7-10), 11 травня 2018 року з 21:45 год. до 22:05 год. слідчим поліції проведено огляд місця події, яким є ділянка місцевості, розташована поблизу будинку 40 на ж/м Тополя-2 в м. Дніпро. Навпроти під`їзду вказаного будинку знаходиться сквер із зеленими насадженнями у вигляді дерев. Вздовж будинку мається асфальтована дорога для автомобілів, а також тротуар для пішоходів. Біля будинку, а саме біля під`їзду знаходиться бак для сміття. Праворуч від під`їзду на відстані близько 20-25 метрів на землі знаходиться труп чоловіка. Біля трупу в його ложі на асфальтованому покритті було виявлено та вилучено сліди речовини бурого кольору на марлевий тампон.

Вилучений зразок речовини бурого кольору постановою слідчого від 12 травня 2018 року визнаний речовим доказом (т. 2 а.с. 11).

Труп ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , оглянуто в той же день з 22:40 год. до 23:30 год. за протоколом огляду трупа (т. 2 а.с. 13-27). За результатами огляду зафіксовані наявні у ОСОБА_11 тілесні ушкодження та відповідні їм пошкодження на одязі останнього, час відновлення кольору трупних плям. Вилучено вдягнуті на труп куртку чорного кольору, футболку сірого кольору, ключі, пачку з цигарками, договір про видачу фінансового кредиту. Також виготовлено посмертну дактилокарту, вилучено зрізи нігтьових пластин та мікрооб`єкти з обох рук трупа.

Вилучені у ОСОБА_11 речі, зрізи нігтьових пластин та мікрооб`єкти з рук постановою слідчого від 12 травня 2023 року визнані речовими доказами (т. 2 а.с. 29).

Особу ОСОБА_11 встановлено за паспортом (т. 2 а.с. 28).

Допитана судом у якості свідка ОСОБА_14 показала, що є слідчою поліції і у цьому провадженні виїжджала на огляд місця події, інших слідчих дій не проводила. Зазначені у протоколі відстані зазначала приблизно, фактично їх не заміряла. Кров було виявлено біля трупа. Все, що було виявлено, записано у протоколі. Скільки було крові сказати не може. Зразок води, зазначений у протоколі, це дистильована вода, якою робили змиви зразків речовини бурого кольору. Під час огляду здійснювалася фотофіксація криміналістом, який робить фототаблицю та віддає її слідчому, котрий займається розслідуванням. В даному випадку, можливо, фототаблицю складав слідчий, а фото робив інспектор-криміналіст. ОСОБА_15 застосовувалася, але вона сама не ходила за собакою. ОСОБА_16 працювали окремо та складали акт. Куди повела собака, їй не відомо. Вона особисто нікого не допитувала. Команду встановити свідків давала, але яким був результат сказати не може. Поняті були залучені і підписували протокол.

Свідок ОСОБА_17 показала суду, що в травні 2018 року, точніше пригадати не може, сиділа на лавці у дворі будинку АДРЕСА_4 біля сміттєвих баків з ОСОБА_18 , випивала. Обвинувачений ОСОБА_7 огли разом з матір`ю ОСОБА_12 підійшов і спитав, де ОСОБА_19 та ОСОБА_12 . Вона йому сказала, що пішли в напрямку «АТБ». ОСОБА_7 огли побіг за ними, наздогнав. Між обвинуваченим та ОСОБА_12 виник конфлікт, а ОСОБА_19 за ОСОБА_12 заступився. Тоді обвинувачений вдарив ОСОБА_20 , від чого той впав і вдарився спиною об бордюр. ОСОБА_12 з матір`ю розвернулися та пішли. Чим бив обвинувачений, вона не бачила. Спочатку ОСОБА_19 встав, вона йому дала випити, спитала, як він. Той сказав, що все нормально. Жодних слідів чи пошкоджень на футболці ОСОБА_20 вона не бачила. Той посидів хвилин 10-15, тоді встав та пішов в напрямку будинку ліворуч. Наступного разу вона його бачила вже коли той лежав на асфальті трохи далі, ближче до «Авоськи». Люди навколо були, але ніхто не намагався надати йому допомогу. ОСОБА_19 та ОСОБА_12 на той момент були сильно п`яні. Під час конфлікту обвинувачений стояв обличчям, матір ОСОБА_12 стояла боком, ОСОБА_12 спиною. У обвинуваченого вона в руках нічого не бачила. Слідчі дії проводилися, показувала все як було. Покази на слідчому експерименті давала добровільно та правдиво. Ножа не бачила. Після тих подій її, ОСОБА_12 та ОСОБА_18 тримали в поліції в коридорі два дні. Її та ОСОБА_18 побили.

У відповідності до протоколу пред`явлення особи для впізнання від 12 травня 2018 року (т. 2 а.с. 82-83), свідок ОСОБА_17 за загальними рисами обличчя впізнала ОСОБА_7 огли та вказала, що це сама та особа, яка нанесла удар ОСОБА_20 , від чого тому стало погано і той присів, і через деякий час перехожі виявили його труп.

Перебіг слідчої дії було зафіксовано на відеозапис (т. 2 а.с. 84), який досліджено в судовому засіданні і встановлено, що відображені у протоколі фактичні обставини відповідають тим, які були зафільмовані на відеозаписі.

Постановою слідчого від 12 травня 2018 року відповідний диск з відеозаписом визнано речовим доказом та долучено до матеріалів кримінального провадження (т. 2 а.с. 85).

Згідно протоколу проведення слідчого експерименту від 12 травня 2018 року (т. 2 а.с. 115-117), свідок ОСОБА_17 поблизу під`їзду будинку АДРЕСА_3 показала та пояснила, як вона знаходилася у вказаному місці 11 травня 2918 року приблизно о 19:30 год. і в той час до неї підійшов раніше малознайомий їй ОСОБА_21 і запитав, чи не бачила вона ОСОБА_12 , і в той час біля будинку АДРЕСА_3 проходили раніше знайомі їй ОСОБА_12 та ОСОБА_19 , на яких вона вказала ОСОБА_21 . Останній попрямував в бік вказаних нею чоловіків. Далі ОСОБА_17 пояснила, що біля під`їзду вказаного будинку Фазіль наздогнав вказаних осіб та вдарив ОСОБА_12 , від чого останній впав, і в той же час до них наблизився ОСОБА_19 , якого ОСОБА_21 відштовхнув від себе, і який впав на спину, та показала на статисті дії вказаних неї осіб. Крім того ОСОБА_17 пояснила, що при вказаних подіях була присутня мати ОСОБА_12 . Після того, як ОСОБА_19 впав на землю від удару або штовхання Фазілем, він трохи піднявся та сів на бордюр, після чого підвівся і повільно пішов уздовж будинку, а вона в той час відійшла від того місця, а коли повернулася через 5 хвилин, то побачила, що ОСОБА_19 лежить на землі без ознак життя і біля нього знаходяться люди. Також ОСОБА_17 вказала, що від місця події із Фазілем до місця виявлення трупу ОСОБА_20 не більше 20 метрів і вказала це місце.

Перебіг слідчого експерименту було зафіксовано на відеозапис (т. 2 а.с. 118), який досліджено в судовому засіданні і встановлено, що відображені у протоколі фактичні обставини відповідають тим, які були зафільмовані на відеозаписі.

Постановою слідчого від 12 травня 2018 року відповідний диск з відеозаписом визнано речовим доказом та долучено до матеріалів кримінального провадження (т. 2 а.с. 119).

Свідок ОСОБА_22 показала суду, що точну дату подій не пам`ятає, близько 17:00 години їй подзвонили та повідомили, що її син ОСОБА_23 дуже п`яний лежить біля кафе і потрібно терміново його забрати. Вона шукала сина по усьому масиву і їй сказали, що той пішов в напрямку магазину «Авоська». Потім вона зайшла на ж/м Тополя-2 і в районі буднику № 40, неподалік від сміттєвих баків, між ними та входом у під`їзд побачила сина разом з іншим чоловіком, як вона пізніше дізналася ОСОБА_11 . Обидва були нетверезі, йшли з боку «АТБ». Вона їх наздогнала, розвернула, вдарила рукою ОСОБА_12 по плечу та спитала, куди ті йдуть, на що ті відповіли, що додому, а вона сказала, що дім в іншому напрямку. Потім підійшов чоловік, в якому вона впізнає обвинуваченого ОСОБА_7 огли, та почав кричати, що її син вкрав у нього акумулятор з машини та вдарив ОСОБА_12 . ОСОБА_19 хотів заступитися за її сина, але той чоловік вказав: «Не заважай!», вдарив ОСОБА_20 в грудину, ближче до верхнього краю. У якому положенні в момент удару була рука обвинуваченого, вона не пам`ятає. Від удару ОСОБА_19 спочатку впав, а потім піднявся. Жодних претензій до ОСОБА_20 у обвинуваченого не було, тільки до ОСОБА_12 , її сина. Обвинувачений тримав ОСОБА_12 за майку та кричав, питаючи, де акумулятор. Коли вони пішли, ОСОБА_19 ще був живим, сидів на бордюрі. Вона не може сказати, що обвинувачений ОСОБА_20 вбив, але те, що штовхнув його дуже сильно, від чого той впав і вдарився головою об дерево, бачила. Проте, потерпілий потім встав та сів на бордюр, вона спеціально подивилася. Відносно неї син стояв навпроти на відстані витягнутою руки, обвинувачений стояв з правого боку. Жодних предметів в руках обвинуваченого вона не бачила. Слідів крові у потерпілого вона також не бачила. Коли це все відбувалось, поблизу них далі через дорогу сиділа на лавочці жінка без певного місця проживання на ім`я ОСОБА_13 , мабуть випивала. Додому пішли повз «АТБ», по алеї та дитячому майданчику, ОСОБА_12 одразу ліг спати, оскільки був дуже п`яний, через деякий час приїхала поліція та забрала його на місце події. Пізніше приїхали вже за нею і привезли на те ж місце. ОСОБА_19 лежав аж у кінці бордюру, приблизно за 25-30 метрів від місця конфлікту. Там ще поблизу на той час був пивбар, де продавали пиво на розлив, але після цього випадку пивбар прибрали. За її участі проводили два слідчих експерименти. Перший не знімали на відео, просили показати, як все було, були присутні поняті, статисти. Другий вже знімали, але для його проведення слідчий примусив їх сказати, що вони бачили у обвинуваченого в руках ніж і показати, як останній вдарив потерпілого. Під час проведення слідчих експериментів не був присутній адвокат. Також їй кілька разів телефонували з поліції та радили, які покази давати. Її неодноразово допитували і казали, які покази давати.

Згідно протоколу пред`явлення особи для впізнання від 12 травня 2018 року (т. 2 а.с. 82-83), свідок ОСОБА_22 за загальними рисами обличчя впізнала ОСОБА_7 огли та вказала, що це сама та особа, яка 11 травня 2018 року нанесла удар ОСОБА_20 , від чого останній впав, і через деякий час рушив до бордюру та сидів на бордюрі, а вона разом з особою, яку вона впізнала, та сином пішли в той бік, де знаходився автомобіль вказаної особи, та через деякий час вони розійшлись.

Перебіг слідчої дії було зафіксовано на відеозапис (т. 2 а.с. 88), який досліджено в судовому засіданні і встановлено, що відображені у протоколі фактичні обставини відповідають тим, які були зафільмовані на відеозаписі.

Постановою слідчого від 12 травня 2018 року відповідний диск з відеозаписом визнано речовим доказом та долучено до матеріалів кримінального провадження (т. 2 а.с. 89).

За протоколом проведення слідчого експерименту від 12 травня 2018 року (т. 2 а.с. 97-99), свідок ОСОБА_22 вказала місце на проїзній частині на відстані близько 6 метрів від під`їзду будинку АДРЕСА_3 та пояснила, що саме на вказаному місці 11 травня 2018 року близько 19:20 год. вона біля вказаного будинку знайшла свого сина із раніше знайомим їй чоловіком на ім`я ОСОБА_19 , до яких вона підійшла. Також ОСОБА_22 вказала, що в той же час до них підійшов чоловік на ім`я ОСОБА_21 , який їй пред`являвся для впізнання, і який без попередження вдарив її сина ОСОБА_12 , від чого останній впав на асфальт обличчям догори. Також ОСОБА_22 вказала, що далі вона і ОСОБА_21 почали піднімати ОСОБА_12 , і в той час, коли ОСОБА_19 наблизився до них, також намагаючись підняти ОСОБА_12 , ОСОБА_21 , стоячи обличчям до ОСОБА_20 , в трохи зігнутому до землі положенні, один раз правою рукою вдарив ОСОБА_20 в область грудної клітини з ліва трохи нижче соска, від чого ОСОБА_19 похитнувся та впав на спину. Далі сідок ОСОБА_24 пояснила, що після удару ОСОБА_19 із зусиллям піднявся та сів на бордюр на тому ж місці, де і впав, і в той час в нього була задишка. Тілесних ушкоджень на тілі ОСОБА_19 та ушкоджень одягу вона не бачила, оскільки вона разом з ОСОБА_21 та своїм сином ОСОБА_12 пішла з місця вказаних подій.

Перебіг слідчого експерименту було зафіксовано на відеозапис (т. 2 а.с. 118), який досліджено в судовому засіданні і встановлено, що відображені у протоколі фактичні обставини відповідають тим, які були зафільмовані на відеозаписі.

Постановою слідчого від 12 травня 2018 року відповідний диск з відеозаписом визнано речовим доказом та долучено до матеріалів кримінального провадження (т. 2 а.с. 119).

За протоколом проведення слідчого експерименту від 15 травня 2018 року (т. 2 а.с. 150-152), у вказаний день повторно було проведено слідчий експеримент на участі свідка ОСОБА_22 , яка в присутності судово-медичного експерта показала механізм нанесення Фазілем удару Івану.

Перебіг слідчого експерименту було зафіксовано на відеозапис (т. 2 а.с. 153), який досліджено в судовому засіданні і встановлено, що відображені у протоколі фактичні обставини відповідають тим, які були зафільмовані на відеозаписі.

Постановою слідчого від 15 травня 2018 року відповідний диск з відеозаписом визнано речовим доказом та долучено до матеріалів кримінального провадження (т. 2 а.с. 154).

Свідок ОСОБА_10 показав суду, що обвинуваченого знає оскільки вони працюють на одного чоловіка. Це було в теплу пору року, мабуть травень 2018 року, точніше пригадати не може. Того дня він сильно випив та вкрав у обвинуваченого акумулятор, здав його. Після цього зустрівся із ОСОБА_11 на дитячому майданчику напроти магазину у будинку АДРЕСА_4 . Що було далі, пам`ятає погано. Пригадує, що з ОСОБА_20 вони випивали і він ледь тримався на ногах. Коли йшли назад у напрямку стоянки, навпроти вагончика з алкоголем їх зустрів обвинувачений і накинувся на нього за вкрадений акумулятор. Він сказав обвинуваченому, що здав акумулятор, потім той допоміг матері довести його додому. ОСОБА_25 подівся ОСОБА_19 , він не знає. Після цього він прийшов до тями вже вдома, коли за ним приїхала поліція. В руках обвинуваченого він нічого не бачив. В поліції його допитували, проводили слідчі дії. Допитувати почали в той же день, водили дві доби по різним кабінетам, задавали питання. Коли везли на проведення слідчого експерименту, слідчий залякував його. Казав, що якщо не скаже, що це обвинувачений вбив, йому буде погано. Також до нього застосовували фізичне насильство. Його били, погрожували його матері, тому він дав такі свідчення, які хотіла поліція. При допиті психолога не було, був наступного дня та на проведенні слідчого експерименту. На слідчому експерименті він казав неправду, бо злякався погроз. Показав те, що йому показали в поліції. Обвинуваченого знає близько двох років, за цей час не бачив випадків агресії з боку останнього, оскільки майже не спілкувався з ним, і від інших про таке не чув. Сказати, що обвинувачений агресивний, він не може. Після перегляду відеозапису слідчого експерименту пояснив, що тоді дав неправдиві свідчення під тиском. Підтверджує, що підпис під протоколом слідчого експерименту належить йому.

Згідно протоколу проведення слідчого експерименту від 12 травня 2018 року (т. 2 а.с. 124-126) свідок ОСОБА_26 поблизу під`їзду будинку АДРЕСА_3 показав та пояснив, як в цьому місці малознайомий йому чоловік на ім`я ОСОБА_21 вдарив його, від чого він впав, і в подальшому, тримаючи ніж в правій руці, наніс удар чоловікові на ім`я ОСОБА_19 . ОСОБА_26 показав на статисті дії вказаних ним осіб.

Перебіг слідчого експерименту було зафіксовано на відеозапис (т. 2 а.с. 127), який досліджено в судовому засіданні і встановлено, що відображені у протоколі фактичні обставини відповідають тим, які були зафільмовані на відеозаписі.

Постановою слідчого від 12 травня 2018 року відповідний диск з відеозаписом визнано речовим доказом та долучено до матеріалів кримінального провадження (т. 2 а.с. 128).

Свідок ОСОБА_27 показав суду, що обвинуваченого особисто не знає. Влітку 2018 року, точну дату сказати не може, приблизно в середині дня, можливо, близько 15:00 години, виходив з сусідом, ОСОБА_28 з гаражів, розташованих на ж/м Тополя-2. Вирішили присісти поруч, випити квасу. На відстані близько 50-70 метрів побачили двох чоловіків, приблизно 30 років, неохайно одягнуті, в стані алкогольного сп`яніння, які там уже були до їх приходу і сиділи неподалік від вузької дороги. Одного з них впізнає як загиблого по справі, другий був середньої статури, з коротким волоссям світлого кольору. Потім до цих чоловіків підійшли обвинувачений разом з жінкою приблизно 45-50 років, ближче до похилого віку, середньої статури, і виник конфлікт. Обвинувачений із жінкою кричали на потерпілого, той кричав у відповідь. Потім другий чоловік встав, обвинувачений його штовхнув. Після цього встав потерпілий і обвинувачений вдарив його в груди. Чим саме, сказати не може, але бачив, як щось блиснуло, і потерпілий впав. Потім потерпілий встав та отримав ще один удар. Стверджувати, що то був саме ніж, не може, але лезо близько 30 см. Рукоятку не бачив. Обвинувачений наносив удар потерпілому у лівий бік, в район легень. Останні стояли обличчя відносно одне одного. При цьому потерпілий був обернений до нього обличчям, а обвинувачений - спиною. Після удару потерпілий присів та намагався встати, але, пройшовши близько кроку, впав назад, тримався за груди, а обвинувачений з жінкою пішли в тому ж напрямку, з якого прийшли повз дорогу. Що було далі сказати не може, оскільки близько не підходили, не дивилися, а коли приїхала «швидка», вони пішли з місця події. Куди пішов чоловік зі світлим волоссям, сказати не може. Куди подівся ніж, чи схожий на нього предмет, не знає. Місцем події був район гаражів, поруч автостоянка та будинок, номер якого сказати не може, неподалік магазин «АТБ». Якщо стояти обличчям до місця конфлікту, то вказаний магазин буде позаду. Будинок з одним під`їздом, місце конфлікту ближче до лівого краю будинку. З ним проводили впізнання і він впізнавав обвинуваченого.

У відповідності до протоколу проведення слідчого експерименту від 15 травня 2018 року (т. 2 а.с. 155-157), свідок ОСОБА_27 в присутності судово-медичного експерта вказав ділянку біля будинку АДРЕСА_3 , де він знаходився декілька днів тому приблизно о 19:30 год. та бачив, як відбувся конфлікт і вказав, де відбувся конфлікт між трьома невідомими йому чоловіками, один з яких був «неруським, азербайджанцем» (мовою оригіналу), в руці якого він побачив предмет, схожий на ніж. Рукоятку ножа він не бачив, а бачив лезо, характеристики якого не бачив, оскільки знаходився на відстані близько 30 метрів від вказаних осіб. Далі свідок на статисті вказав механізм нанесення удару ножем чоловіком азербайджанської зовнішності іншому невідомому чоловіку, а саме: тримаючи ніж в правій руці лезом від верхнього пальця, вказаний чоловік наніс удар в передню поверхню грудної клітини ліворуч. Напрямок удару був спереду до заду, знизу до гори та дещо з лівого боку на правий по відношенню до тіла потерпілого. після удару потерпілий впав на грунт задньою поверхнею тіла, потім змінив розташування тіла та сів на бордюр. Після цього потерпілий встав, зробив декілька кроків та впав передньою частиною тіла на асфальт. Після цього ОСОБА_27 зі своїм товаришем ОСОБА_29 пішли із вказаного місця і не спостерігали за розвитком подій. Бачили, що «неруський» чоловік а також жінка з іншим чоловіком пішли в бік магазину «АТБ», а чоловік, якого вдарили ножем, залишився на місці.

Перебіг слідчого експерименту було зафіксовано на відеозапис (т. 2 а.с. 158), який досліджено в судовому засіданні і встановлено, що відображені у протоколі фактичні обставини відповідають тим, які були зафільмовані на відеозаписі.

Постановою слідчого від 15 травня 2018 року відповідний диск з відеозаписом визнано речовим доказом та долучено до матеріалів кримінального провадження (т. 2 а.с. 159).

Згідно протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 15 травня 2018 року (т. 2 а.с. 160-163), свідок ОСОБА_27 в присутності понятих ОСОБА_30 та ОСОБА_31 в період часу з 12:05 год. до 12:15 год. за рисами обличчя впізнав ОСОБА_7 огли як чоловіка, щодо якого він раніше давав показання та який наніс удар ножем іншому чоловікові.

Допитана судом у якості свідка ОСОБА_30 показала, що протокол підписаний нею, однак деталі слідчої дії не пам`ятає, оскільки працює прибиральницею у відділку поліції і часто залучається в якості понятої. О 12 годині вона не могла ставити підпис, бо робочий час закінчується раніше і вона у відділку о 12 уже відсутня.

Аналогічні за змістом покази надала суду і свідок ОСОБА_32 , яка показала, що протокол впізнання підписаний нею, однак деталі слідчої дії не пам`ятає, оскільки працює прибиральницею у відділку поліції і часто залучається в якості понятої. О 12 годині вона не могла ставити підпис, бо робочий час закінчується раніше і вона у відділку о 12 уже відсутня.

Свідок ОСОБА_29 показав суду, що обвинуваченого та загиблого особисто не знає. Ввечері близько 19 години вечора, точну дату пригадати не може, вони разом з товаришем ОСОБА_33 поверталися з гаражів, які знаходяться на ж/м Тополя-2 і йшли на ж/м Тополя-1. У дворі одного з будинків, здається № 40 чи № 42, є магазинчик, який усі називають « ОСОБА_34 ». Вони зайшли туди, купили по пляшці пива, зупинилися збоку та розмовляли, попиваючи пиво. Спочатку все було спокійно, потім хвилин через 7-10 вони помітили, що десь за 50 метрів щось відбувалося: стояли люди, розмовляли на підвищених тонах. Стояла жінка з чоловіком кавказької національності, назустріч підійшов хлопець, другий підійшов та стояв трохи поодаль. Було видно, що останній в стані сп`яніння. Чоловік кавказької національності обурювався, гучно розмовляв, йому щось відповів хлопець, який стояв поряд, за що той його вдарив, від чого хлопець впав. Жінка разом з чоловіком кавказької національності почала цього хлопця піднімати. В цей час другий хлопець зробив крок назустріч та відштовхнув чоловіка кавказької національності, після чого той щось крикнув та наніс другому хлопцю тичковий удар рукою з-під низу, після чого той впав на спину. В цей момент першого хлопця підняли і той з жінкою розвернулися та пішли. Чоловік кавказької національності пішов за останніми, наздогнавши їх. Другий хлопець почав підніматися, встав, зробив крок, впав на коліна та впав обличчям вниз і вже не піднімався. Після цього вони з товаришем пішли. Обвинувачений ОСОБА_7 огли схожий на того чоловіка кавказької національності, який наносив удар. В момент удару він бачив, що в руках чоловіка кавказької національності щось блиснуло, але що саме це було він сказати не може. Це міг бути як і ніж, так і лінійка. Слідчі дії з ним проводилися десь через тиждень після події, на той момент він пам`ятав все краще. Підписував документи, зауважень щодо їх повноти та правильності з його боку не було. Тиску на нього не чинилося. Те місце, де все сталося, прохідне, людей багато, підходили до хлопця, перевертали його. Жінка якась викликала поліцію, але вони не чекали і пішли. При них тіло загиблого ніхто не перетягував. Протокол впізнання за фотознімками підписаний ним. Підтверджує дійсність фактичних обставин, які зафіксовані на відеозаписі слідчого експерименту, оскільки на той час він усе пам`ятав краще.

У відповідності до протоколу проведення слідчого експерименту від 27 червня 2018 року (т. 2 а.с. 239-241), свідок ОСОБА_29 в присутності судово-медичного експерта показав, як чоловіки стояли обличчям один до одного, в той час, коли чоловік кавказької зовнішності, тримаючи в правій руці предмет, схожий на ніж, клинок якого знаходився від великого пальця, наніс потерпілому один удар в передню поверхню грудної клітини ліворуч. При цьому напрямок удару був по відношенню до потерпілого з переду до заду, декілька з лівого боку на правий, та з низу до гори. Після удару потерпілий впав на асфальт, намагався встати, однак упав передньою частиною тіла на вказане покриття.

Перебіг слідчого експерименту було зафіксовано на відеозапис (т. 2 а.с. 242), який досліджено в судовому засіданні і встановлено, що відображені у протоколі фактичні обставини відповідають тим, які були зафільмовані на відеозаписі.

Постановою слідчого від 27 червня 2018 року відповідний диск з відеозаписом визнано речовим доказом та долучено до матеріалів кримінального провадження (т. 2 а.с. 243).

Згідно протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 27 червня 2018 року (т. 2 а.с. 235-238), свідок ОСОБА_29 за рисами обличчя впізнав ОСОБА_7 огли як чоловіка, щодо якого він раніше давав показання та який наніс удар ножем іншому чоловікові.

За висновком судово-медичної експертизи № 270/НЕ/206 від 17 липня 2018 року (т. 2 а.с. 249-250), враховуючи характер та локалізацію появлених при експертизі трупу ОСОБА_11 тілесних ушкоджень та дані слідчого експерименту, можна вказати, що за вказаних свідком ОСОБА_29 , під час слідчої дії, обставин могло утворитися тілесне ушкодження у вигляді колото-різаного поранення грудної клітини потерпілого, механізм утворення всіх інших виявлених ушкоджень свідок під час слідчої дії не вказав.

Свідок ОСОБА_35 показав суду, що є приятелем загиблого ОСОБА_11 . Він стояв біля кафе на ж/м Тополь-2 в районі дитячого містечка. Підійшов обвинувачений з товаришем, спитав за ОСОБА_12 , де той може бути. Він відповів, що той пішов у напрямку будинку, на що обвинувачений сказав, що ОСОБА_12 вкрав акумулятор. Він показав, кути останній пішов, обвинувачений пішов за ОСОБА_12 , а він сам залишився біля «АТБ». Пізніше почув крики: обвинувачений кричав на ОСОБА_12 , наче штовхнув ОСОБА_11 , але точно він не бачив. Потім ОСОБА_7 огли з ОСОБА_12 та матір`ю останнього пройшли повз нього та пішли вгору на « ОСОБА_36 », а ОСОБА_19 пішов у напрямку «Авоськи». Він чітко бачив, як той йшов, похитуючись, як п`яний, але сам. Що там відбувалося, він не бачив, було нецікаво. У обвинуваченого в руках нічого не було, ножа ні у кого не бачив. Після цих подій ні на кому з учасників конфлікту, ні на землі він не бачив жодних слідів крові. Труп ОСОБА_11 не бачив. Про вбивство почув наступного дня з пліток.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_37 показав, що загиблого ОСОБА_11 знав, оскільки вони з ним «бомжували» (мовою оригіналу) разом. В той день, дату пригадати не може, він напився настоянки глоду і заснув біля під`їзду будинку АДРЕСА_4 навпроти лавки, де ОСОБА_38 та ОСОБА_12 пили спиртні напої. ОСОБА_13 пила на плиті. Прокинувся вже у відділку під столом, коли його били. Конфлікт не бачив. Як потрапив у відділок, не знає. ОСОБА_13 та ОСОБА_12 запхнули до одного кабінету, його до іншого. Спілкувалися з ним двоє. ОСОБА_39 , щоб сказав, що хтось вбив людину, але подробиць не пам`ятає. Коли пішов, ОСОБА_13 та ОСОБА_12 ще були там. Наливайка була біля магазину «Авоська», на відстані близько 100 м. від будинку № 40. Вважає, що на час конфлікту в наливайці були люди. Де знайшли труп він не знає, оскільки він весь той час був непритомний.

Свідок ОСОБА_40 показав суду, що влітку 2018 року він гуляв з дитиною та дружиною на дитячому майданчику. Поряд ходив чоловік у сірому костюмі та кричав, наче був п`яний. Він хотів підійти та зробити цьому чоловіку зауваження, але йому зателефонував товариш та попрохав забрати, тому він сів у автомобіль та поїхав в напрямку яхт-клубу «Січ». У дворі будинку побачив вказаного чоловіка в сірому костюмі, який тримав ліву руку в кишені, з якимось хлопцем. Останній першому щось доказував. Вони заважали проїхати, тому він посигналив, і ті дали йому проїхати. Коли він вже доїхав до « ОСОБА_41 », пройшло хвилин 5 і йому зателефонувала дружина та повідомила, що вбили людину. Коли він повертався хвилин через 10, на тому місці поряд з «наливайкою» лежав той же хлопець. На слідстві його допитували влітку. Місце де він бачив двох чоловіків, за кілька метрів від дитячого майданчика. ОСОБА_42 їх не роздивився, але у того, що був у костюмі, була борода. Поліцію викликала дружина. Вона перша підійшла, тому викликала спочатку «швидку», потім поліцію. Жоден з тих чоловіків не схожий на обвинуваченого. В той вечір він ні у кого не бачив жодної колючо-ріжучої зброї. Дружина спочатку думала, що хлопцю погано, а потім повз проходив чоловік з пакетом та сказав, що хлопця підрізали та щоб викликали «швидку».

Допитана в судовому засіданні ОСОБА_43 кизи показала, що є дружиною обвинуваченого, з яким вони разом проживають 33 роки. Раніше вони проживали на ж/м Тополя, потім у с. Попашне. Чоловік жив і там, і там. Він ніколи не влазив у бійки та не хапався за зброю. Впевнена, що її чоловік нікого не вбивав. Він дуже спокійний, ніколи не підіймав руку, ніколи не ходив з ножем.

ОСОБА_44 ОСОБА_45 під час допиту у якості свідка показав суду, що обвинувачений працював на нього на « ОСОБА_46 » і між ними товариські відносини. Була ситуація з крадіжкою акумулятора: вантажник ОСОБА_12 вкрав з його автомобіля акумулятор, Фазіль знайшов останнього, але той був п`яний, сказав, що вже здав на метал, обіцяв повернути гроші. До поліції з приводу крадіжки він не звертався. Коли ОСОБА_7 ОСОБА_45 привів до нього ОСОБА_12 , той був п`яний і з матір`ю, цілий, не побитий. У ОСОБА_7 ОСОБА_45 в руках на той момент нічого не було, ані сумки, ані барсетки, і ніж йому сховати було нікуди. Поводився як звичайно. Після цього ОСОБА_12 з матір`ю пішли, ОСОБА_47 залишився, і десь через 30 хв. вони розійшлися. Обвинувачений пішов до себе додому. Одягнутий ОСОБА_47 був у білу футболку та білі спортивні штани. Десь через 40 хв. приїхала поліція, шукали ОСОБА_21 . Він зателефонував останньому, той прийшов і його забрали до поліції. Знає обвинуваченого близько дванадцяти років, характеризує останнього як неконфліктного, алкоголем не зловживає, ніж з собою не носив.

У відповідності до висновку судово-медичної експертизи № 270/НЕ/193 від 29 червня 2018 року (т. 2 а.с. 188-192), складеного судово-медичним експертом ОСОБА_48 , при експертизі трупа ОСОБА_11 виявлені тілесні ушкодження:

Проникаюче колото-різане поранення грудної клітини по лівій середньо-ключичній лінії, на рівні 6-го ребра з ушкодженням хрящової частини 6-го ребра, пристінкової плеври, серцевої сорочки та серця, з крововиливом в ліву плевральну порожнину та в порожнину серцевої сорочки. Це ушкодження утворилось не більш ніж за кілька хвилин або десятків хвилин до настання смерті та перебуває в причинному зв`язку з нею. Враховуючи його характер, можна вважати, що воно утворилось від одноразової дії твердого плаского предмету, який мав колюче-ріжучі властивості. Згідно правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень (наказ МОЗ України № 6, від 17 січня 1995 року), п. 2.1.1, воно є ТЯЖКИМ за ознакою небезпеки для життя.

Різана рана на долонній поверхні лівої кисті біля основи 1-го пальця утворилась від дії твердого плаского предмету, який мав не менш одного загостреного краю, не більш ніж за 1 добу до настання смерті, в причинному зв`язку з нею не перебуває та згідно вищезазначених правил це тілесне ушкодження є ЛЕГКИМ, як те, що не супроводжувалось розладом здоров`я.

Садна: на нижній повіці праворуч, розповсюджується на виличну ділянку; на підборідді праворуч; дев`ять саден на спинці носа; п`ять саден на правій вушній скойці; на середньо- ключичній лінії ліворуч на рівні 4-го ребра; на задньо-зовнішній поверхні в проекції правого ліктьового суглобу; на тильних поверхнях основних фаланг 3,4-го пальців правої кисті. Забита рана біля зовнішнього кінця правої брови та дві забиті рани на нижній поверхні підборіддя. Синці: на передній поверхні в проекції правого плечового суглобу; на передній та внутрішній поверхнях в проекції лівого колінного суглобу; на передній поверхні в проекції правого колінного суглобу. Крововиливи в товщу м`яких тканин тіла: на верхній поверхні в проекції лівого плечового суглобу; на задньо-зовнішній поверхні правого передпліччя в верхній третині та в проекції ліктьового суглобу; біля верхнього внутрішнього кута правої лопатки. Ці ушкодження утворились від дії тупих твердих предметів не більш ніж за 1 добу до настання смерті, в причинному зв`язку з нею не перебувають та згідно вищезазначених правил вони є ЛЕГКИМИ, як ті, що не супроводжувались розладом здоров`я.

Чотири садна на мочці правої вушної скойки та попереду від козелка; на передній поверхні лівої гомілки в нижній третині; синець на зовнішній поверхні лівого стегна в середній третині. Ці ушкодження утворились від дії тупих твердих предметів за 2-4 доби до настання смерті, в причинному зв`язку з нею не перебувають, та згідно вищезазначених правил вони є ЛЕГКИМИ, як такі, що не супроводжувались розладом здоров`я.

Смерть його настала від проникаючого колото-різаного поранення грудної клітини з ушкодженням пристінкової плеври, серцевої сорочки та серця, крововиливами в порожнину серцевої сорочки та в ліву плевральну порожнину, яке ускладнилось розвитком крововтрати, що підтверджується даними судово-медичного дослідження трупу.

Враховуючи характер та локалізацію виявлених при експертизі трупу тілесних ушкоджень, не виключено, що після їх утворення потерпілий був здатен здійснювати самостійні дії до моменту втрати свідомості.

Виявлені при експертизі трупу тілесні ушкодження у вигляді синців, саден та забитих ран утворились від дії тупих твердих предметів, тілесні ушкодження у вигляді колото-різаного поранення грудної клітини та різаної рани лівої кисті утворились від дії твердого плаского предмету або предметів, який мав ріжучі властивості та не менш одного загостреного краю.

Враховуючи характер колото-різаного поранення грудної клітини та напрямок раньового каналу, можна вважати, що під час його утворення потерпілий був звернений передньою поверхнею тулуба до нападника. Більш детально встановити взаєморозташування потерпілого та нападника в момент утворення вищезазначеного ушкодження та встановити їх взаєморозташування під час утворення всіх інших виявлених ушкоджень неможливо через відсутність достовірних судово-медичних даних.

Тілесне ушкодження у вигляді колото-різаного поранення грудної клітини було спричинено твердим пласким предметом, який мав колюче-ріжучі властивості та напрямок дії колючо-ріжучої частини цього предмету відповідав напрямку раньового каналу від вищезазначеного ушкодження (спереду дозаду, декілька зліва направо та знизу догори, відносно тулуба потерпілого). Встановити напрямок дії всіх інших предметів, що спричиняли тілесні ушкодження потерпілому неможливо через відсутність достовірність судово-медичних ознак.

При судово-токсикологічному дослідженні крові та сечі з трупа виявлений етиловий спирт у концентрації 3,32%о у крові, 3,69%о у сечі, що стосовно живих осіб може відповідати СИЛЬНОМУ ступеню алкогольного сп`яніння. Не виявлені: метиловий, ізопропіловий, пропіловий, ізобутиловий, бутиловий, ізоаміловий, аміловий спирти. Судово-токсикологічне дослідження крові та внутрішніх органів потерпілого з метою визначення наркотичних або психотропних речовин не проводилось, тому що на момент дослідження трупу таке питання не було поставлено слідчим.

Виявлені при експертизі трупа тілесні ушкодження, крім саден на мочці правої вушної скойки та допереду від козелка, на передній поверхні лівої гомілки в нижній третині та синця на зовнішній поверхні лівого стегна в середній третині, могли утворитися при механізмі та обставинах, на які вказує свідок ОСОБА_27 під час проведення слідчого експерименту від 15 травня 2018 року, садна на мочці правої вушної скойки та допереду від козелка, на передній поверхні лівої гомілки в нижній третині та синець на зовнішній поверхні лівого стегна в середній третині, не могли утворитися за вказаних ним обставин.

Під час проведення інших зазначених в питанні слідчих дій свідки не вказують механізм утворення всіх виявлених при експертизі трупа тілесних ушкоджень.

При судово-імунологічному дослідженні зразка крові з трупа встановлена група 0 з ізогемаглютинінами анти-А і анти-В за ізосерологічною системою АВ0.

За копією лікарського свідоцтва про смерть № 270/Н від 12 травня 2018 року, смерть ОСОБА_11 настала ІНФОРМАЦІЯ_4 (т. 2 а.с. 40).

У зав`язку з тими, що судово-медичний експерт ОСОБА_49 на час розгляду справи в суді звільнився з КЗ «Дніпропетровське обласне бюро судово-медичної експертизи» ДОР» (т. 4 а.с. 144, 155), судом у якості спеціаліста допитано ОСОБА_50 , який роз`яснив, що є такі випадки, коли людина після поранення серця в стані афекту може здійснювати якісь активні дії, в тому числі й ходити. Додатковим фактором є алкогольне сп`яніння.

На підставі постанови прокурора (т. 2 а.с. 166) за протоколом отримання зразків для експертизи (т. 2 а.с. 167) від ОСОБА_7 огли отримано зразки крові.

Постановою слідчого від 17 липня 2018 року зразок крові ОСОБА_7 визнано речовим доказом.

У відповідності до висновку судової імунологічної експертизи № 617 від 25 травня 2018 року (т. 2 а.с. 173-174), при дослідження зразка крові ОСОБА_7 огли встановлена група А з ізогемаглютинінами анти-В за ізосерологічною системою АВ0.

За висновком судової імунологічної експертизи № 732 від 05 липня 2018 року (т. 2 а.с. 205-208), в слідах на куртці (об`єкти №№ 1-3), на футболці (об`єкти №№ 4, 5) встановлена наявність крові людини. При серологічному дослідженні слідів крові об`єктів №№ 1-5 виявлено антиген Н, а в слідах об`єктів №№ 1, 4, 5 виявлено і ізогемаглютиніни анти-А і анти-В, що не виключає можливість походження слідів крові від особи (осіб) групи 0 з ізогемаглютинінами анти-А і анти-В за ізосерологічною системою АВ0. Оскільки сліди крові (об`єкти №№ 1-5) могли бути утворені за рахунок крові особи (осіб) з групою 0 з ізогемаглютинінами анти-А і анти-В за ізосерологічною системою АВ0, тому не виключена можливість походження слідів крові потерпілого ОСОБА_11 , або від іншої особи з виявленими груповими властивостями. Оскільки в слідах крові (об`єкти №№ 1-5) антиген А, який є групоспецефічним крові підозрюваного ОСОБА_7 , не виявлено, тому можливість походження крові від нього виключається.

Згідно висновку судової цитологічної експертизи № 718 від 17 липня 2018 року (т. 2 а.с. 224-225), в піднігтьовому вмісті з правої руки та лівої рук потерпілого ОСОБА_51 , наданого на дослідження, наявність крові не встановлено; знайдено клітини поверхневого шару епідермісу, не придані для дослідження.

У відповідності до висновку амбулаторної судово-психіатричної експертизи № 192 від 21 травня 2018 року (т. 2 а.с. 197-199), ОСОБА_7 огли у період часу, що відноситься до інкримінованого йому діяння, на хронічне психічне захворювання, недоумство, тимчасовий хворобливий розлад психічної діяльності, інший хворобливий стан психіки не страждав і в теперішній час не страждає. За своїм психічним станом під час інкримінованого йому діяння він міг усвідомлювати свої дії (бездіяльність) та керувати ними. Іспитований у теперішній час на будь-яке психічне захворювання також не страждає. За своїм психічним станом в теперішній час він може усвідомлювати свої дії (бездіяльність) та керувати ними. Застосування примусових заходів медичного характеру не потребує.

Надаючи оцінку належності досліджених судом доказів, суд керується вимогами ст. 85 КПК України, за якими належними є докази, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів.

Стороною обвинувачення суду надано протокол огляду автомобіля (т. 2 а.с. 56-61), згідно якого на підставі письмового дозволу на огляд від ОСОБА_52 огли (т. 2 а.с. 55) 12 травня 2018 року в період часу 12:00 год. до 12:20 год. оглянуто автомобіль «ГАЗ2705-222», фургон С, білого кольору, д.н.з. НОМЕР_1 , який знаходиться біля будівлі магазину « ІНФОРМАЦІЯ_5 » за адресою: м. Дніпро, вул. Панікахи, б. 34А. Як пояснив володілець автомобіля ОСОБА_53 , вказаним автомобілем за його згодою користувався ОСОБА_7 огли.

Також стороною обвинувачення надано протокол огляду житла (т. 2 а.с. 63-68), згідно якого на підставі письмового дозволу на огляд від ОСОБА_54 (т. 2 а.с. 62) 12 травня 2018 року оглянуто приміщенні квартири за адресою: АДРЕСА_5 , на балконі якої за поясненнями ОСОБА_54 мешкав квартирант ОСОБА_7 огли. За результатами огляду на кухні виявлено та вилучено вісім ножів.

Постановою слідчого від 12 травня 2018 року вилучені ножі визнані речовими доказами (т. 2 а.с. 69). При цьому сторона обвинувачення не посилається на те, що бодай якийсь з вказаних ножів чи усі вони мають відношення до подій, що стосуються предмету доказування в цій справі.

Наведені докази прямо чи непрямо не підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів. За наведених обставин, згідно вимог ст. 85 КПК України такі докази є неналежними і не враховуються судом при ухваленні вироку.

Надаючи оцінку допустимості досліджених судом належних доказів, суд виходить з того, що стороною захисту оспорюється допустимість в якості доказів фактичних даних, які містяться у протоколі огляду місця події та протоколу огляду трупа, оскільки такі слідчі дії проводилися за участі інспектора-криміналіста ОСОБА_55 , який протоколи не підписав, а також фактичних даних, які містяться у додатках до цих протоколів фототаблицях, які підписні не тим слідчим, який проводив огляди, і слідчим не складено ніякої схеми до протоколу огляду місця події, де останній повинен був графічно зобразити та зафіксувати наявність важливих об`єктів.

Суд враховує, що сам протокол огляду місця події та протокол огляду трупа були складені та підписані слідчим ОСОБА_56 , а фототаблиці слідчим ОСОБА_57 . При цьому обидва протоколи не містять підпису інспектора-криміналіста ОСОБА_55 , який зазначений в протоколах як учасник огляду.

Суд виходить з того, що слідчий ОСОБА_58 є членом та старшим слідчої групи у цьому кримінальному провадженні. Інформація, зафіксована у фототаблицях, повністю узгоджується з відомостями, відображеними у відповідних протоколах. Сторона захисту не послалася на те яка саме інформація, що зафіксована у вказаних протоколах огляду та фото таблицях до них є недостовірною і яким саме чином підписання фототаблиці старшим слідчої групи, який керував діями інших слідчих, «зруйнувало» або звузило права обвинуваченого або ж обмежили його в можливостях їх ефективного використання в суді.

Щодо відсутності в протоколах підпису ОСОБА_55 , суд виходить з того, що спеціаліст за приписами ч. 2 ст. 71 КПК України може залучатися сторонами кримінального провадження під час досудового розслідування для надання безпосередньої технічної допомоги (фотографування, складення схем, планів, креслень, відбір зразків для проведення експертизи тощо). З протоколів огляду не вбачається, що спеціалістом ОСОБА_59 надавалася будь-яка безпосередня технічна допомога слідчому, тому відсутність його підпису під проколами хоча і є порушенням вимог ч. 5 ст. 104 КПК України, не впливає ані на достовірність викладених у протоколах відомостей ані на їх допустимість як доказу.

Щодо доводів захисника про відсутність схеми до протоколу огляду місця події, то така схема дійсно слідчим до протоколу огляду місця події не додана.

Разом з тим, згідно вимог п. 4 ч. 2 ст. 105 КПК України схеми можуть бути додатками до протоколу.

КПК України не містить приписів щодо обов`язковості складення схеми до протоколу огляду місця події, залишаючи це питання на розсуд особи, яка проводить відповідну слідчу дію і відсутність такої схеми не є порушенням процесуального закону.

З огляду на викладене, встановлені судом обставини не є підставою для визнання відповідних доказів недопустимими.

Окрім цього суд враховує, що за клопотанням сторони захисту було постановлено проведення допиту в якості свідків ОСОБА_60 , ОСОБА_61 , ОСОБА_62 , ОСОБА_63 та ОСОБА_64 , які залучалися органом досудового розслідування понятими при проведення слідчих дій.

Оскільки свідки за судовими викликами не з`являлися і ухвали про привід свідків не виконувалися, ухвалою суду в порядку ст. 333 КПК України було доручено органу досудового розслідування провести слідчі (розшукові) дії з метою встановлення місця проживання (знаходження) зазначених свідків. За повідомленнями органу досудового розслідування місце проживання (знаходження) перелічених свідків не встановлене. Зі свого боку сторона захисту також повідомила, що не має можливості забезпечити явку вказаних свідків до суду. Таким чином, судом було вичерпано можливості забезпечення можливості допиту таких свідків в судовому засіданні.

Оцінюючи значення вказаної обставини для повноти судового розгляду та оцінки допустимості певних доказів, суд враховує приписи ч. 7 ст. 223 КПК України, за якими в редакції, чинній на час здійснення досудового розслідування у кримінальному провадженні, слідчий, прокурор зобов`язаний запросити не менше двох незаінтересованих осіб (понятих) для пред`явлення особи, трупа чи речі для впізнання, огляду трупа, в тому числі пов`язаного з ексгумацією, слідчого експерименту, освідування особи. Винятками є випадки застосування безперервного відеозапису ходу проведення відповідної слідчої (розшукової) дії. Поняті можуть бути запрошені для участі в інших процесуальних діях, якщо слідчий, прокурор вважатиме це за доцільне. Обшук або огляд житла чи іншого володіння особи, обшук особи здійснюються з обов`язковою участю не менше двох понятих незалежно від застосування технічних засобів фіксування відповідної слідчої (розшукової) дії. Понятими не можуть бути потерпілий, родичі підозрюваного, обвинуваченого і потерпілого, працівники правоохоронних органів, а також особи, заінтересовані в результатах кримінального провадження. Зазначені особи можуть бути допитані під час судового розгляду як свідки проведення відповідної слідчої (розшукової) дії.

ОСОБА_65 і ОСОБА_66 були понятими під час огляду місця події та огляду трупа, ОСОБА_67 під час пред`явлення особи для впізнання свідками ОСОБА_17 і ОСОБА_22 , а ОСОБА_68 та ОСОБА_69 під час пред`явлення особи для впізнання за фотознімками свідком ОСОБА_29 .

Щодо ОСОБА_60 і ОСОБА_62 , то сторона захисту не висловила жодних інших зауважень до протоколів огляду місця події та огляду трупа, допитана судом у якості свідка слідча ОСОБА_70 підтвердила залучення нею двох понятих під час вказаних слідчих дій, а відповідні протоколи такими понятими підписані.

Щодо ОСОБА_61 , то пред`явлення особи для впізнання свідками ОСОБА_17 і ОСОБА_22 здійснювалося з застосуванням безперервного відеозапису ходу проведення відповідних слідчих (розшукових) дій і наявність двох понятих, зокрема і ОСОБА_61 , зафіксована на відеозаписі.

Щодо ОСОБА_63 та ОСОБА_64 , свідок ОСОБА_29 підтвердив в судовому засіданні сам факт, перебіг та результати пред`явлення особи для впізнання за фотознімками, зокрема і наявність понятих під час вказаної слідчої дії.

Таким чином, неможливість допиту судом окремих понятих не вплинула ані на повноту судового розгляду в цілому, ані на допустимість відповідних доказів.

Твердження захисника щодо недопустимості відповідних доказів через неможливість допиту судом понятих в якості свідків ґрунтуються на власному довільному тлумаченні положень КПК України, який таких приписів не містить, і судом відхиляється.

Стороною захисту також оспорюється допустимість в якості доказу фактичних даних, отриманих під час пред`явлення особи для впізнання за фотознімками свідками ОСОБА_27 та ОСОБА_29 . В обґрунтування доказів захисник посилається на те, що фото ОСОБА_7 огли було пред`явлене серед фотографій осіб, які мають інші національність та вік, аніж обвинувачений, та впізнання за фотознімками проводилося при реальній можливості провести впізнання за реальної присутності обвинуваченого і перед проведенням впізнання слідчий не допитав свідків належним чином про зовнішній вигляд і прикмети особи.

Суд керується приписами ч. 2 ст. 228 КПК України, за якими особа, яка підлягає впізнанню, пред`являється особі, яка впізнає, разом з іншими особами тієї ж статі, яких має бути не менше трьох і які не мають різких відмінностей у віці, зовнішності та одязі.

З досліджених судом фотознімків, які надані для впізнання вбачається, що за зовнішнім виглядом зафіксованих на них осіб неможливо визначити їх національність, особи не мають різких відмінностей у зовнішності та одязі. Також відсутні різкі відмінності і у віку вказаних осіб «на вигляд».

Окрім цього, щодо протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 15 травня 2018 року зі свідком ОСОБА_27 , суд враховує, що за змістом протоколу така слідча дія проводилася в період часу з 12:05 год. до 12:15 год. , тоді як залучені під час вказаної слідчої дії в якості понятих ОСОБА_30 і ОСОБА_32 вказали, що слідча дія не могла проводитися в цей час, скільки о 12 годині вони через робочий графік у відділку уже відсутні. При цьому вказані свідки підтвердили належність їм підписів під вказаним протоколом, не спростували і не заперечили сам факт участі у вказаній слій дії через велику кількість слідчих дій, в яких вони приймають участь в якості понятих, а свідок ОСОБА_27 підтвердив суду сам факт і результат впізнання за фотознімками, впізнав в судовому засіданні обвинуваченого як особу, щодо якої він давав свідчення. За наведених обставин у суду відсутні підстави ставити під сумнів участь ОСОБА_30 і ОСОБА_32 в якості понятих у зазначеній слідчій дії.

Щодо доводів захисника про впізнання за фотознімками проводилося при реальній можливості провести впізнання за реальної присутності обвинуваченого, суд враховує правовий висновок, сформульований ККС ВС в постанові від 26 листопада 2020 року (справа № 742/2200/19), за яким згідно з ч. 6 ст. 228 КПК за необхідності впізнання може проводитися за фотознімками, матеріалами відеозапису з додержанням вимог, зазначених у частинах першій і другій цієї статті. Проведення впізнання за фотознімками, матеріалами відеозапису виключає можливість у подальшому пред`явленні особи для впізнання. З викладеного вбачається, що жодних імперативних вимог щодо пред`явлення для впізнання виключно безпосередньо самої особи, а не її фотознімків законодавством не передбачено, так само й обов`язковість обґрунтування слідчим необхідності проведення впізнання саме за фотознімками.

Щодо твердження захисника про те, що перед проведенням впізнання слідчий не допитав свідків належним чином про зовнішній вигляд і прикмети особи, то за приписами ч. 1 ст. 228 КПК України перед тим, як пред`явити особу для впізнання, слідчий, прокурор попередньо з`ясовує, чи може особа, яка впізнає, впізнати цю особу, опитує її про зовнішній вигляд і прикмети цієї особи.

З досліджених судом протоколів пред`явлення особи для впізнання за фотознімками свідкам ОСОБА_27 та ОСОБА_29 вбачається, що на виконання вимог ч. 1 ст. 228 КПК України слідчий перед пред`явлення особи для впізнання за фотознімками попередньо з`ясував у кожного зі свідків, чи може він впізнати особу чоловіка, який наніс удар ножем іншому чоловікові 11 травня 2018 року, а також опитав про зовнішній вигляд і прикмети цієї особи. Покликання захисника на те, що допит не був проведений належним чином, є власною суб`єктивною оцінкою захисником змісту відповідей свідків, котрі були достатніми для однозначної ідентифікації ОСОБА_7 огли як особи, яка впізнана свідками за рисами обличчя.

Оскільки впізнання проведені з дотриманням вимог ст. 228 КПК України, а протоколи впізнання відповідають вимогам ст. 231 КПК України, суд не вбачає підстав для визнання відповідних доказів недопустимими.

Судом було досліджено надані стороною захисту відеозапис програми «Свідок» на телеканалі «НТВ» та відеозапис самостійно проведеного захисником ОСОБА_8 . огляду ділянки місцевості, де відбувся конфлікт між ОСОБА_7 .огли і ОСОБА_11 , за результатами якої захисник визначив, що відстань між місцем конфлікту вказаних осіб та місцем виявлення трупу ОСОБА_11 , становить 41,5 м (т. 5 а.с. 43).

Відеозапис програми «Свідок» на телеканалі «НТВ» визнається судом недопустимим доказом, оскільки відповідні відеоматеріали є відредагованим продуктом, особи, які приймали участь у цій передачі, надали пояснення, які за своїм змістом є показаннями, що отримані без додержання вимог статей 93, 95 КПК України, і такі особи в судовому засіданні у якості свідків не допитувалися.

Щодо проведеного захисником ОСОБА_8 огляду ділянки місцевості, де відбувся конфлікт між ОСОБА_7 огли і ОСОБА_11 , то оцінюючи допустимість такого доказу суд виходить з того, що огляд є слідчою дією, а за приписами ч. 3 ст. 93 КПК України сторона захисту, потерпілий, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, здійснює збирання доказів шляхом витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, службових та фізичних осіб речей, копій документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій, актів перевірок; ініціювання проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій та інших процесуальних дій, а також шляхом здійснення інших дій, які здатні забезпечити подання суду належних і допустимих доказів. Оскільки захисник не уповноважений процесуальним законом на збирання доказів шляхом проведення слідчих (розшукових) дій, результати такого огляду визнаються судом недопустимим доказом. Разом з тим, доводи захисника щодо відстані від місця конфлікту, до ділянки місцевості, на якій знаходилося тіло ОСОБА_11 , будуть оцінені судом під час оцінки достатності доказів.

У якості доказу стороною обвинувачення надано протокол огляду від 11 травня 2018 року (т. 2 а.с. 32-33), за яким в період часу з 22:55 год. до 23:20 год. слідчим поліції в приміщенні відділку поліції оглянуто особисті речі ОСОБА_7 огли, які останній добровільно надав для огляду: темно-сині джинсові штани, темно-блакитну футболку, вітровку темно-сірого кольору, туфлі чорного кольору, які після огляду були вилучені. Окрім цього було здійснено змиви з лівої та правої рук ОСОБА_7 огли, відібрано зрізи нігтьових пластин з обох рук, які також були вилученні. Одяг ОСОБА_7 огли було просвічено ультрафіолетовою лампою і слідів речовини бурого кольору виявлені не були.

Постановою слідчого від 12 травня 2018 року вилучені у ОСОБА_7 огли речі, змиви з рук та зрізи нігтьових платин визнані речовими доказами (т. 2 а.с. 33).

У відповідності до висновку судової імунологічної експертизи № 764 від 13 липня 2018 року (т. 2 а.с. 214-218), на шведці (об`єкт № 5) встановлено наявність крові людини. На підошві туфлі на праву ногу (об`єкт № 47) встановлено наявність крові, видову приналежність якої визначити не представилось можливим, тому групова приналежність не визначалась. На шведці (об`єкти №№ 1-4), на куртці (об`єкти №№ 6-16), на штанах (об`єкти №№ 17-38), на туфлях (об`єкти №№ 39-46, 48-56) наявність крові не встановлено. При серологічному дослідженні сліду крові на шведці (об`єкт № 5), виявлено антигени А і Н, що не виключає можливості походження його від особи групи А з ізогемаглютиніном анти-В з супутнім антигеном Н за ізосерологічною системою АВ0. Оскільки слід крові (об`єкт № 5) міг бути утворений за рахунок крові особи з групою А з ізогемаглютиніном анти-В з супутнім антигеном Н за ізосерологічною системою АВ0, тому не виключається можливість походження його від ОСОБА_7 , або від іншої особи з виявленими груповими властивостями. Оскільки в сліді крові (об`єкт № 5) виявлено антиген А, який не властивий крові потерпілого ОСОБА_11 , тому, можливість походження сліду крові від нього виключається. Враховуючи, що видова приналежність крові об`єкта № 47 не встановлена і групова приналежність її не встановлювала відповісти на дані питання не представляється можливим.

За висновком судової цитологічної експертизи № 719 від 17 липня 2023 року (т. 2 а.с. 231-232), в піднігтьовому вмісті з правої руки та лівої рук підозрюваного ОСОБА_7 , наданого на дослідження, наявність крові не встановлено; знайдено клітини поверхневого шару епідермісу, не придатні для дослідження.

Постановою слідчого від 17 липня 2018 року осади на фрагментах марлі після проведення вказаних судових експертиз визнані речовими доказами.

Оцінюючи добровільність згоди ОСОБА_7 огли на проведення огляду і вилучення його речей, здійснення змивів з рук і зрізів нігтьових пластин суд враховує, що за твердженням останнього 11 травня 2018 року він був доставлений працівниками поліції до відділку поліції і з того часу постійно перебував під їх контролем.

При цьому, затримано в порядку ст. 208 КПК України ОСОБА_7 було за відповідним протоколом від 12 травня 2018 року (т. 2 а.с. 133-136). В протоколі зазначений фактичний час 12 травня 2018 року о 22:00 год. Затримання здійснювалося в присутності перекладача.

Право на захист ОСОБА_7 огли було роз`яснено лише о 22:25 год. 12 травня 2018 року (т. 2 а.с. 142).

За приписами ч. 1 ст. 209 КПК України особа є затриманою з моменту, коли вона силою або через підкорення наказу змушена залишатися поряд із уповноваженою службовою особою чи в приміщенні, визначеному уповноваженою службовою особою.

Доводи ОСОБА_7 про те, що він фактично був затриманий працівниками поліції 11 травня 2018 року (через підкорення наказу змушений був залишатися в приміщенні, визначеному уповноваженою службовою особою відділку поліції) і зазначений у протоколі час його затримання не відповідає дійсності, підтверджується оціненими в сукупності:

-проведенням слідчих дій за участі ОСОБА_7 огли починаючи з 22:55 год. 11 травня 2018 року. При цьому характер вчинюваних з останнім слідчих дій (вилучення його речей, здійснення змивів з рук і зрізів нігтьових платин) свідчить про те, що ці слідчі дії були спрямовані на перевірку причетності саме ОСОБА_7 огли до вчинення злочину;

-оглядом за місцем фактичного проживання ОСОБА_7 , який проводився о 12:50 год. 12 травня 2018 року за його відсутності;

-пред`явлення ОСОБА_7 огли для впізнання свідкам починаючи з 15:30 год. 12 травня 2018 року;

-дорученням Регіонального центру з надання БПП у Дніпропетровській області адвокату ОСОБА_71 на здійснення захисту ОСОБА_7 , яке видане о 19:47 год. 12 травня 2018 року у зв`язку з затриманням ОСОБА_7 огли слідчим за підозрою у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України.

За приписами ч. 1 ст. 52 КПК України, участь захисника є обов`язковою у кримінальному провадженні щодо особливо тяжких злочинів. У цьому випадку участь захисника забезпечується з моменту набуття особою статусу підозрюваного.

Згідно ч. 1 ст. 42 КПК України, підозрюваним є особа, якій у порядку, передбаченому статтями 276-279 цього Кодексу, повідомлено про підозру, особа, яка затримана за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, або особа, щодо якої складено повідомлення про підозру, однак його не вручено їй внаслідок невстановлення місцезнаходження особи, проте вжито заходів для вручення у спосіб, передбачений цим Кодексом для вручення повідомлень.

Таким чином у суду наявні підстави для висновку про те, що зазначений у протоколі час фактичного затримання ОСОБА_7 огли - 22:00 год. 12 травня 2018 року, не відповідає дійсності, і як мінімум з 22:55 год. ОСОБА_7 огли згідно приписів ч. 1 ст. 209 КПК України мав статус особи, затриманої за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, тобто набув статусу підозрюваного і з цього моменту мала бути забезпечена участь захисника у кримінальному провадженні.

Як вже встановлено судом, ОСОБА_7 огли не достатньо володіє державною мовою. При цьому перекладачем останній був забезпечений лише о 22:00 год. 12 травня 2018 року.

Таким чином, станом на 22:55 год. 11 травня 2018 року ОСОБА_7 не були роз`яснені його права, останній не був забезпечений захисником та перекладачем і тому останній не міг в достатній мірі реалізувати своє право на захист та усвідомити значення відповідної згоди, що дає суду підстави для висновку про відсутність добровільної згоди на проведення огляду і вилучення його речей, здійснення змивів з рук і зрізів нігтьових пластин.

Окрім цього, суд враховує, що під час вказаного в протоколі огляду слідчим було здійснено змиви з рук і зрізів нігтьових пластин з обох рук ОСОБА_7 .

За ч.ч. 1, 2, 3 ст. 241 КПК України (в редакції чинній на час здійснення досудового розслідування), слідчий, прокурор здійснює освідування підозрюваного, свідка чи потерпілого для виявлення на їхньому тілі слідів кримінального правопорушення або особливих прикмет, якщо для цього не потрібно проводити судово-медичну експертизу. Освідування здійснюється на підставі постанови прокурора та, за необхідності, за участю судово-медичного експерта або лікаря. Перед початком освідування особі, яка підлягає освідуванню, пред`являється постанова прокурора. Після цього особі пропонується добровільно пройти освідування, а в разі її відмови освідування проводиться примусово.

Згідно вимог ч.ч. 1, 3 ст. 245 КПК України, у разі необхідності отримання зразків для проведення експертизи вони відбираються стороною кримінального провадження, яка звернулася за проведенням експертизи або за клопотанням якої експертиза призначена слідчим суддею. У випадку, якщо проведення експертизи доручено судом, відібрання зразків для її проведення здійснюється судом або за його дорученням залученим спеціалістом. Відбирання біологічних зразків у особи здійснюється за правилами, передбаченими статтею 241 цього Кодексу. У разі відмови особи добровільно надати біологічні зразки слідчий суддя, суд за клопотанням сторони кримінального провадження, що розглядається в порядку, передбаченому статтями 160-166 цього Кодексу, має право дозволити слідчому, прокурору (або зобов`язати їх, якщо клопотання було подано стороною захисту) здійснити відбирання біологічних зразків примусово.

Оскільки змиви з рук ОСОБА_7 здійснювалися слідчим для виявлення на тілі обвинуваченого слідів кримінального правопорушення і така слідча дія є освідуванням особи.

Виходячи з того, що здійснення зрізів нігтьових пластин ОСОБА_7 огли є вилученням зразків для подальшого проведення експертизи, така слідча дія є відбиранням біологічних зразків у особи.

Як освідування особи, так і відбирання біологічних зразків у особи, за приписами ч. 2 ст. 241, ч. 3 ст. 245 КПК України могло здійснюватися лише на підставі постанови прокурора, котра перед проведенням відповідної слідчої дії мала бути пред`явлена такій особі.

Матеріали кримінального провадження не містять постанови (постанов) прокурора про освідування особи та відбирання біологічних зразків у особи. Відсутнє посилання на таку постанову і у досліджуваному протоколі огляду та у Реєстрі матеріалів досудового розслідування.

За наведених обставин, освідування ОСОБА_7 та відбирання біологічних зразків у останнього здійснені за відсутності відповідної постанови (постанов) прокурора.

Окрім цього, як зазначено судом вище, за приписами ч. 7 ст. 223 КПК України слідчий, прокурор зобов`язаний запросити не менше двох незаінтересованих осіб (понятих) для освідування особи і, відповідно, відбирання у неї біологічних зразків.

У зазначеному протоколі наявний запис про те, що огляд проводився в присутності понятих ОСОБА_72 і ОСОБА_73 , однак вказані особи протокол не підписали.

Таким чином стороною обвинувачення не доведено, що поняті приймали участь під час освідування ОСОБА_7 та відбирання біологічних зразків у останнього.

У відповідності до приписів ч. 1 ст. 86 КПК України, доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом.

За ч. 1 ст. 87 КПК України, недопустимими є докази, отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також будь-які інші докази, здобуті завдяки інформації, отриманій внаслідок істотного порушення прав та свобод людини.

Згідно п. 3 ч. 2 ст. 87 КПК України, суд зобов`язаний визнати істотними порушеннями прав людини і основоположних свобод, зокрема, такі діяння … порушення права особи на захист.

Оскільки огляд та вилучення речей ОСОБА_7 , проведення його освідування та відбирання у нього біологічних зразків проведені з істотним порушенням вимог порядку проведення таких слідчий дій та з порушенням права ОСОБА_7 огли на захист, фактичні данні, отримані внаслідок вказаних слідчих дій визнаються судом недопустимими доказами.

Також недопустимими доказами з застосуванням доктрини «плодів отруєного дерева» судом визнаються докази, похідні від наведених, а саме: отримані під час судової імунологічної експертизи № 764 від 13 липня 2018 року та судової цитологічної експертизи № 719 від 17 липня 2023 року.

Надаючи оцінку доводам сторони захисту щодо побиття обвинуваченого працівниками поліції з метою отримання від нього зізнання, суд враховує приписи п. 2 ч. 2 ст. 87 КПК України, за якими суд зобов`язаний визнати істотними порушеннями прав людини і основоположних свобод, зокрема, отримання доказів внаслідок катування, жорстокого, нелюдського або такого, що принижує гідність особи, поводження або погрози застосування такого поводження.

З показів ОСОБА_7 та досліджених матеріалів кримінального провадження вбачається, що ОСОБА_7 огли з моменту його затримання заперечував свою причетність до вбивства ОСОБА_11 . Суду не надавалися докази, які могли б бути отримані внаслідок катування, жорстокого, нелюдського або такого, що принижує гідність ОСОБА_7 огли, поводження або погрози застосування такого поводження, тому підстави для визнання певних доказів недопустимими з підстав п. 2 ч. 2 ст. 87 КПК України відсутні.

Суд також вважає за необхідне окремо обговорити допустимість результатів допиту судом свідка ОСОБА_10 та слідчого експерименту за його участі, оскільки за твердженням сторони обвинувачення свідок має психічне захворювання.

За приписами ст. 3 Закону України «Про психіатричну допомогу» кожна особа вважається такою, яка не має психічного розладу, доки наявність такого розладу не буде встановлено на підставах та в порядку, передбачених цим Законом та іншими законами України.

За довідкою КП «Дніпропетровська багатопрофільна клінічна лікарня з надання психіатричної допомоги» ДОР (т. 5 а.с. 149) ОСОБА_10 на психіатричному обліку не перебуває і раніше за архівною документацією не значиться.

У відповідності до консультаційного висновку спеціаліста № 182 від 12 травня 2018 року (т. 2 а.с. 31), ОСОБА_10 обстежений лікарем-наркологом КЗ «Дніпропетровський наркологічний диспансер» ДОР та встановлено, що останній на момент огляду невідкладної наркологічної допомоги не потребує. Висновок містить посилання на пояснення ОСОБА_10 , за якими той останній раз вживав алкоголь 11 травня 2018 року.

Оскільки наявність у ОСОБА_10 психічного розладу не була встановлена на підставах та в порядку, передбачених законом, і судом не встановлювалася недієздатність чи неосудність останнього, фактичні обставини, повідомлені останнім під час допиту як свідка в судовому засіданні та під час слідчого експерименту за його участі є допустимим доказом. При цьому достовірність таких доказів буде оцінена судом окремо.

Заперечень щодо допустимості інших доказів учасники провадження не висловили.

Таким чином, досліджені судом докази (за виключенням окремо зазначених вище), покладені в обґрунтування винуватості ОСОБА_74 , визнаються судом допустимими, оскільки отримані повноважними особами з передбачених законом джерел, у передбачений законом спосіб та зафіксовані у належній процесуальній формі.

Європейський Суд з прав людини наголошує, що відповідно до його прецедентної практики при оцінці доказів він керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом» (див. рішення у справі «Авшар проти Туреччини» (Avsar v. Turkey), п. 282). Таке доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою.

Надаючи оцінку сукупності досліджених допустимих доказів з точки зору їх достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення і одночасно оцінюючи достовірність таких доказів, суд виходить з того, що стороною захисту не оспорюється той факт, що 11 травня 2018 року в вечірній час ОСОБА_7 огли знаходився безпосередньо біля будинку АДРЕСА_3 , де між ним та ОСОБА_10 виник конфлікт, в який втрутився ОСОБА_11 , після чого ОСОБА_7 огли застосував до ОСОБА_11 силу, від чого останній впав на землю.

Окрім визнання самим ОСОБА_7 , зазначені обставини доведені сукупністю показів допитаних судом свідків: ОСОБА_22 , ОСОБА_10 , ОСОБА_17 , ОСОБА_29 , ОСОБА_27 , результатами слідчих експериментів з вказаними свідками, під час яких останні показали місце конфлікту між ОСОБА_7 , ОСОБА_10 і ОСОБА_11 та підтвердили сам факт застосування ОСОБА_75 сили до ОСОБА_11 , а також результатами пред`явлення для впізнання, під час якого кожен з вказаних свідків (крім ОСОБА_10 ) впізнав ОСОБА_7 огли як особу, у якої стався конфлікт з ОСОБА_10 і ОСОБА_11 .

Натомість стороною захисту оспорюється нанесення ОСОБА_7 удару ножем та, відповідно, вбивство останнім ОСОБА_11 . За твердженням обвинуваченого, він лише відштовхнув рукою ОСОБА_11 , після чого пішов з місця події.

Той факт, що ОСОБА_11 став жертвою насильницького спричинення йому смерті доведений оціненими в сукупності:

-фактичними даними, зафіксованими під час огляду місця події 11 травня 2018 року, а саме виявленням трупу чоловіка, особу якого в подальшому за паспортом встановлено як ОСОБА_11 , в ложі якого на асфальтованому покритті було виявлено та вилучено сліди речовини бурого кольору;

-результатами огляду трупа ОСОБА_11 на місці події, а саме: фіксацією наявних у ОСОБА_11 тілесних ушкоджень та відповідних їм пошкоджень на одязі останнього, ознак насильницької смерті, а також вилученням речей загиблого, на яких, за висновком судової імунологічної експертизи № 732 від 05 липня 2018 року, встановлена наявність крові людини, яка могла походити від ОСОБА_11 ;

-висновком судово-медичного експерта № 270/НЕ/193 від 29 червня 2018 року, за яким єдиним тілесним ушкодженням ОСОБА_11 , яке перебуває в причинному зв`язку з настанням смерті останнього, є проникаюче колото-різане поранення грудної клітини по лівій середньо-ключичній лінії, на рівні 6-го ребра з ушкодженням хрящової частини 6-го ребра, пристінкової плеври, серцевої сорочки та серця, з крововиливом в ліву плевральну порожнину та в порожнину серцевої сорочки, яке утворилось від одноразової дії твердого плаского предмету, який мав колюче-ріжучі властивості.

Суд враховує, що не було виявлено та вилучено знаряддя вчинення злочину, разом з тим та обставина, що проникаюче колото-різане поранення грудної клітини ОСОБА_11 було спричинене предметом, що мав характеристики ножа, доведена оціненими в сукупності:

- висновком судово-медичного експерта № 270/НЕ/193 від 29 червня 2018 року, за яким тілесне ушкодження у вигляді колото-різаного поранення грудної клітини ОСОБА_11 було спричинено твердим пласким предметом, який мав колюче-ріжучі властивості: мав ріжучі властивості та не менш одного загостреного краю;

- показами свідка ОСОБА_27 , який вказав, що потерпілого вдарили в груди предметом, який «блиснув», і який мав лезо довжиною близько 30 см.;

- показами свідка ОСОБА_29 , який бачив, як в руках особи, що вдарила потерпілого, щось «блиснуло», і що це могли бути ніж або лінійка.

Той факт, що удар предметом, що мав характеристики ножа, був спричинений ОСОБА_11 саме ОСОБА_7 огли, підтверджується оціненими в сукупності:

- показами свідка ОСОБА_27 , який вказав, що обвинувачений вдарив потерпілого предметом, який «блиснув», і який мав лезо довжиною близько 30 см.;

- показами свідка ОСОБА_29 , який бачив, як в руках особи, в якій він впізнає обвинуваченого, і яка вдарила потерпілого в груди, щось «блиснуло», і що це могли бути ніж або лінійка;

- результатами впізнання особи за фотознімками, під час яких свідки ОСОБА_27 і ОСОБА_29 впізнали ОСОБА_7 огли як особу, щодо якої вони раніше давали показання та який наніс удар ножем іншому чоловікові;

- фактичними даними, зафіксованими під час проведення слідчих експериментів за участі свідків ОСОБА_27 і ОСОБА_29 , під час яких кожен з них (окремо) показав, як обвинувачений предметом, схожим на ніж, клинок якого знаходився від великого пальця, наніс потерпілому один удар в передню поверхню грудної клітини ліворуч з напрямком удару по відношенню до потерпілого з переду до заду, декілька з лівого боку на правий, та з низу до гори;

- висновком судово-медичного експерта № 270/НЕ/193 від 29 червня 2018 року, за яким тілесне ушкодження у вигляді колото-різаного поранення грудної клітини було спричинено твердим пласким предметом, який мав колюче-ріжучі властивості та напрямок дії колючо-ріжучої частини цього предмету відповідав напрямку раньового каналу від вищезазначеного ушкодження (спереду дозаду, декілька зліва направо та знизу догори, відносно тулуба потерпілого). Вказане тілесне ушкодження могло утворитися при механізмі та обставинах, на які вказує свідок ОСОБА_27 під час проведення слідчого експерименту від 15 травня 2018 року;

- висновком судово-медичного експерт № 270/НЕ/206 від 17 липня 2018 року, за яким за вказаних свідком ОСОБА_29 , під час слідчої дії, обставин могло утворитися тілесне ушкодження у вигляді колото-різаного поранення грудної клітини потерпілого.

Той факт, що свідки ОСОБА_17 , ОСОБА_22 і ОСОБА_10 не бачили моменту нанесення обвинуваченим удару саме предметом, що мав характеристики ножа, такого висновку не змінюють, оскільки вказані свідки не можуть і спростувати таку обставину.

Так само не змінюють такого висновку суду і покази свідків ОСОБА_17 , ОСОБА_22 , ОСОБА_10 , ОСОБА_76 і ОСОБА_77 , які не бачили у обвинуваченого ножа чи предмета, що мав характеристики ножа, оскільки їх покази не виключають факт прихованого носіння обвинуваченим такого предмету, а його наявність доведена сукупністю вищенаведених доказів.

Покази допитаної за клопотанням сторони захисту свідка ОСОБА_78 кизи про те, що її чоловік ніколи не влазив у бійки та не хапався за зброю і вона впевнена, що останній нікого не вбивав, також жодним не доводять невинуватість обвинуваченого, оскільки такі покази є припущенням свідка про певну поведінку ОСОБА_7 .огли, свідком якої вона не була.

Суд враховує, що ОСОБА_10 в судовому засіданні заперечив те, що він бачив момент нанесення ОСОБА_7 огли удару ОСОБА_11 та спростовував відповідні фактичні обставини, зазначені у протоколі слідчого експерименту. Свідок зазначає, що не пам`ятає обставини конфлікту через сильне алкогольне сп`яніння.

Наявність у свідка алкогольного сп`яніння на час описаних подій підтверджується показами обвинуваченого ОСОБА_7 , свідків ОСОБА_17 , ОСОБА_22 , ОСОБА_77 та ОСОБА_79 .

Наявність такого алкогольного сп`яніння була очевидною і для органу досудового розслідування, що узгоджується зі спрямування останніми ОСОБА_10 на обстеження лікарем-наркологом КЗ «Дніпропетровський наркологічний диспансер» ДОР.

З переглянутого судом відеозапису слідчого експерименту вбачається, що свідок невпевнено показував механізм нанесення удару, шукаючи підказку правильної відповіді у оточуючих.

За сукупності наведених обставин відповідні фактичні обставини щодо самого факту та механізму нанесення ОСОБА_7 огли удару ОСОБА_11 , які відображені у протоколі проведення слідчого експерименту за участі ОСОБА_10 , визнаються судом недостовірними та судом відхиляються. В той же час інші фактичні обставини, відображені у протоколі (щодо самого факту, обставин та учасників зустрічі на місці злочину), визнають судом достовірними, оскільки були підтверджені свідком в судовому засіданні та узгоджуються з іншими доказами.

Таким чином, факт нанесення обвинуваченим потерпілому удару предметом, що мав характеристики ножа, фактично ґрунтується на показах свідків ОСОБА_27 і ОСОБА_29 та похідних від них доказах: впізнаннях, слідчих експериментах, судово-медичний експертизі тощо.

Оцінюючи достовірність зазначених показів, суд враховує, що покази свідків мають незначні розбіжності, які пояснюються індивідуальними особливостями сприйняття, запам`ятовування та відтворення інформації, і зазначена обставина навпаки доводить відсутність узгодження свідками показів перед їх допитом судом. При цьому свідки покази в судовому засіданні давали вільно, послідовно і достатньо деталізовано, під час слідчих експериментів відтворили обставини та механізм спричинення обвинуваченим потерпілому тілесних ушкоджень, які повністю збігаються з результатами судово-медичної експертизи. В судовому засіданні не встановлені підстави для обмови свідками обвинуваченого.

Оскільки покази свідків узгоджуються з іншими доказами у справі і судом не вставлено підстав ставити такі покази під сумнів, фактичні обставини, повідомлені вказаними свідками під час допиту, та похідні від них докази визнаються достовірними.

В той же час, покази обвинуваченого ОСОБА_7 в частині заперечення факту нанесення обвинуваченим потерпілому удару предметом, що мав характеристики ножа, судом відхиляються як такі, що спростовані сукупністю вищенаведених доказів.

В контексті критичної оцінки показів обвинуваченого суд додатково враховує і поведінку обвинуваченого після спричинення смерті потерпілому. Так, за показами свідка ОСОБА_80 огли, одразу після конфлікту з ОСОБА_11 обвинувачений прийшов до нього і був у світлому одязі. Однак за показами обвинуваченого він був затриманий працівниками поліції у тих же речах, в яких був на момент конфлікту з ОСОБА_11 : темно-синіх джинсових штанах, темно-блакитній футболці, вітровці темно-сірого кольору. Наведене доводить, що після вчинення злочину ОСОБА_7 огли змінив одяг, тобто знищів можливі докази вчинення ним злочину.

Мотив дій обвинуваченого - такі, що раптово виникли, неприязні стосунки з ОСОБА_11 , стороною захисту не оспорюється і доведений показами свідків ОСОБА_17 , ОСОБА_22 і ОСОБА_10 , які підтвердили, що ОСОБА_7 огли був злий на ОСОБА_10 через підозру у вчиненні крадіжки акумулятора, а ОСОБА_11 втрутився у конфлікт на боці останнього.

Оцінюючи спрямованість умислу ОСОБА_7 огли, суд враховує, що останній обрав знаряддям спричинення тілесних ушкоджень предмет, що володіє характеристиками ножа, тобто має підвищені травмуючи характеристики. Наносячи таким предметом удар в місце концентрації життєво важливих органів, останній усвідомлював (не міг не усвідомлювати), що такий удар з великою долею вірогідності спричинить смерть особи.

Оскільки за висновком амбулаторної судово-психіатричної експертизи № 192 від 21 травня 2018 року за своїм психічним станом під час інкримінованого йому діяння ОСОБА_7 міг усвідомлювати свої дії (бездіяльність) та керувати ними, в сукупності з вищенаведеним, останній усвідомлював суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачав його суспільно небезпечні наслідки у виді протиправного спричинення смерті ОСОБА_11 і в момент вчинення злочину бажав їх настання, тобто діяв з прямим умислом.

Оцінюючи доводи сторони захисту з приводу того, що труп ОСОБА_11 виявлений на відстані 41,5 м від того місця, де між ОСОБА_7 та ОСОБА_11 стався конфлікт, суд виходить з того, що допустимі докази для точного визначення такої відстані суду не надані. Разом з тим оцінка даних, зафіксованих у протоколі огляду місця події, та повідомлених свідками ОСОБА_22 , ОСОБА_10 , ОСОБА_17 , ОСОБА_29 , ОСОБА_27 під час слідчих експериментів за їх участі доводить, що труп ОСОБА_11 на момент огляду дійсно знаходиться на доволі значній відстані від місця, вказаного зазначеними свідками як місце конфлікту і така відтань є близькою то того значення, яке вказане захисником.

На переконання захисника, ОСОБА_11 з урахуванням отриманих поранень не міг самостійно переміститися на таку відстань.

Разом з тим, за висновком судово-медичного експерта № 270/НЕ/193 від 29 червня 2018 року проникаюче колото-різане поранення грудної клітини по лівій середньо-ключичній лінії, на рівні 6-го ребра з ушкодженням хрящової частини 6-го ребра, пристінкової плеври, серцевої сорочки та серця, з крововиливом в ліву плевральну порожнину та в порожнину серцевої сорочки утворилось не більш ніж за кілька хвилин або десятків хвилин до настання смерті. При цьому, враховуючи характер та локалізацію виявлених при експертизі трупу тілесних ушкоджень, не виключено, що після їх утворення потерпілий був здатен здійснювати самостійні дії до моменту втрати свідомості.

Допитаний судом в якості спеціаліста ОСОБА_81 роз`яснив, що ОСОБА_11 до втрати свідомості дійсно міг в стані афекту та з врахуванням стану алкогольного сп`яніння здійснювати самостійні дії, зокрема і переміщуватися.

Суд враховує, що вищевказаним висновком судово-медичного експерта при судово-токсикологічному дослідженні крові та сечі з трупа ОСОБА_11 виявлений етиловий спирт у концентрації 3,32%о у крові, 3,69%о у сечі, що стосовно живих осіб може відповідати сильному ступеню алкогольного сп`яніння.

За сукупності встановлених судом обставин у суду не виникає сумнівів у тому, що ОСОБА_11 внаслідок наявності стану сильного алкогольного сп`яніння міг не усвідомити характер спричиненого йому тілесного ушкодження, не відчути достатньо викликаний цим ушкодженням біль і самостійно переміститися від того місця, де це ушкодження було спричинене, до того місця, де він втратив свідомість і помер.

З приводу того, що свідки не бачили у ОСОБА_11 крові, то на доданих до протоколу огляду місця події фотознімках зафіксовано, що на місці виявлення трупа в ложі трупа є незначні сліди речовини бурого кольору. Крім цього на фотоілюстрації до висновку судової імунологічної експертизи № 732 від 05 липня 2018 року, предметом якої були речі загиблого, зафіксовано, що речовиною бурого кольору просякнута невелика ділянка футболки загиблого в місці проникаючого колото-різане поранення.

В сукупності з тим, що за висновком судово-медичного експерта № 270/НЕ/193 від 29 червня 2018 року в лівій плевральній порожнині виявлено 2,1 літра темно-червоної рідкої крові, у суду наявні підстави для висновку про те, що спричинене ОСОБА_11 колото-різане поранення не супроводжувалося рясним крововиділенням назовні і очевидці події цілком могли не побачити сліди крові у останнього до того часу, поки він на зайняв горизонтальне положення після втрати свідомості.

Доводи сторони захисту з приводу того, що свідок ОСОБА_40 бачив ОСОБА_11 перед смертю з іншим чоловіком, який перебував у стані сп`яніння і міг завдати потерпілому смертельне поранення, судом відхиляються, оскільки покази свідка не доводять, що ОСОБА_11 спілкувався з вказаним ним чоловіком після конфлікту з ОСОБА_7 огли, а не до нього, і гіпотетична можливість спричинення смертельного поранення потерпілого іншими особами не виключає винуватість обвинуваченого, на факт вчинення яким злочину прямо вказують очевидці.

Надаючи оцінку доводам сторони захисту з приводу того, що ОСОБА_82 огли. пішов з місця конфлікту з ОСОБА_11 біля 17:00 години, тобто набагато раніше смерті останнього 19:30 годині, суд виходить з того, що такі доводи сторони захисту ґрунтуються на відповідних показах обвинуваченого і свідка ОСОБА_22 , яка показала, що вона пішла шукати сина близько 17 години, та частково узгоджуються з показами свідка ОСОБА_27 , який показав, що події відбувалися близько 15 години, однак через перебіг часу він пам`ятає зазначену обставину не точно.

В той же час, повідомлення про факт смерті ОСОБА_11 за 10 хвилин до здійснення повідомлення було зареєстроване службою «102» о 19:48 год. 11 травня 2018 року (т. 2 а.с. 5).

Свідок ОСОБА_29 стверджує, що події відбувалися близько 19 години вечора.

Свідок ОСОБА_27 показав, що був на місці події від моменту спричинення ОСОБА_11 тілесних ушкоджень до приїзду «швидкої» через нетривалий проміжок часу.

Під час слідчого експерименту свідок ОСОБА_17 показала, як ОСОБА_11 впав на землю від удару або штовхання Фазілем, трохи піднявся та сів на бордюр, після чого підвівся і повільно пішов уздовж будинку, а вона в той час відійшла від того місця, а коли повернулася через 5 хвилин, то побачила, що ОСОБА_19 лежить на землі без ознак життя і біля нього знаходяться люди.

Допитаний за клопотанням сторони захисту ОСОБА_44 огли показав, що ОСОБА_7 огли прийшов до нього разом з ОСОБА_12 , після розмови з останнім залишився, і десь через 30 хв. пішов до себе додому, а приблизно через 40 хв. приїхала поліція, яка шукала ОСОБА_21 .

Наведене суд оцінює в сукупності з тим, що свідок ОСОБА_22 біля 17 години лише пішла шукати сина і такі пошуки тривали певний проміжок часу (за показами свідка вона шукала сина «по усьому масиву»), а свідок ОСОБА_27 зауважив, що вказаний ним час є приблизним і він за плином часу точно його не пам`ятає.

Сукупність наведених обставин поза всяким розумним сумнівом доводить, що смерть ОСОБА_11 настала біля 19:30 год. 11 січня 2018 року. Покази ж ОСОБА_7 огли про те, що він пішов з місця конфлікту з ОСОБА_11 біля 17:00 години, тобто набагато раніше смерті останнього, цією сукупністю обставин спростовані, визнаються судом очевидно недостовірними і з цих підстав судом відхиляються.

Таким чином, вищенаведені докази у своїй сукупності та взаємозв`язку поза всяким розумним сумнівом достатньо доводять винуватість ОСОБА_7 огли у вчиненні злочину в межах обвинувачення, яке було підтримане прокурором, і суд кваліфікує дії обвинуваченого за ч. 1 ст. 115 КК України,як умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині.

Відповідно до ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Згідно зі ст. 65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження вчиненню нових кримінальних правопорушень. При цьому під час вибору заходу примусу суд повинен ураховувати ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, дані про особу винного й обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. З огляду на принципи справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання має бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного.

Визначаючи покарання ОСОБА_7 огли, суд враховує характер і ступінь тяжкості скоєного кримінального правопорушення, яке є особливо тяжким умисним злочином, обставини вчинення кримінального правопорушення та його тяжкі непоправні наслідки, відомості про особу обвинуваченого.

Останній на час вчинення злочину не мав не знятих та непогашених судимостей (т. 3 а.с. 33), має зареєстроване і постійне місце проживання (т. 3 а.с. 32), за місцем проживання характеризується позитивно (т. 3 а.с. 39), утримує одну неповнолітню дитину (т. 1 а.с. 140), страждає на низку хронічних захворювань (т 1 а.с. 141, 142, 237) офіційно не працевлаштований та не має постійного джерела доходу, у лікарів нарколога та психіатра на обліку не перебуває (т. 3 а.с. 36).

Обставини, що як пом`якшують, так і обтяжують покарання обвинуваченому, судом не встановлені і на такі обставини сторони не посилаються.

На підставі викладеного, суд дійшов висновку, що покаранням, необхідним та достатнім для виправлення ОСОБА_7 огли та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень як самим обвинуваченим, так і іншими особами, є покарання у вигляді позбавлення волі в межах санкції відповідної статті Особливої частини КК України, оскільки підстави для призначення обвинуваченому покарання більш м`якого, ніж передбачено законом, судом не встановлені, виправлення обвинуваченого можливе лише в умовах ізоляції останнього від суспільства і саме таке покарання буде відповідати тяжкості правопорушення, не буде становити «особистий надмірний тягар для особи» та відповідатиме справедливому балансу між загальними інтересами суспільства і вимогами захисту основоположних прав особи.

На час ухвалення вироку запобіжні заходи відносно ОСОБА_7 огли не застосовуються і сторонами не заявлялися клопотання про обрання запобіжного заходу до набрання вироком законної сили.

Згідно вимог ч. 5 ст. 72 КК України попереднє ув`язнення з 11 травня 2018 року (згідно встановленого судом часу фактичного затримання) по 23 грудня 2019 року (т. 4 а.с 118) підлягає зарахуванню у строк покарання обвинуваченому з розрахунку день за день.

Питання подальшої долі речових доказів підлягає вирішенню згідно вимог ст. 100 КПК України.

Судом до розгляду у межах кримінального провадження було прийнято цивільний позов ОСОБА_6 , за яким остання просить суд про стягнення з ОСОБА_7 огли на її користь витрат на поховання ОСОБА_11 у розмірі 6190 грн. та відшкодування моральної шкоди, завданою смертю її чоловіка, у розмірі 100000 грн. (т. 1 а.с. 55-58).

ОСОБА_6 в судовому засіданні підтримала в повному обсязі заявлені позовні вимоги та фактичні обставини, на яких вони ґрунтуються.

ОСОБА_7 заперечив проти задоволення позовних вимог, оскільки він не причетний до смерті ОСОБА_11 .

Вирішуючи позовні вимоги в частині стягнення витрат на поховання, суд виходить з наступного.

Наданими ОСОБА_6 копіями платіжних документів (т. 1 а.с. 58, 59) доведено, що вона 14 травня 2018 року понесла витрати на поховання ОСОБА_11 в загальному розмірі 6190 грн.

Такі витрати є обґрунтованими, розумними та необхідними.

За ч. 1 ст. 1201 ЦК України, особа, яка завдала шкоди смертю потерпілого, зобов`язана відшкодувати особі, яка зробила необхідні витрати на поховання та на спорудження надгробного пам`ятника, ці витрати.

ОСОБА_7 , як особа, яка завдала шкоди смертю ОСОБА_11 , згідно вимог ч. 1 ст. 1201 ЦК України зобов`язаний відшкодувати ОСОБА_6 фактично понесені нею необхідні витрати на поховання ОСОБА_11 у розмірі 6190 грн.

З огляду на викладене, позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню.

Вирішуючи позовні вимоги в частині стягнення відшкодування моральної шкоди, суд виходить з наступного.

У відповідності до ч. 1, п. 2 ч. 2 ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає … у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.

За копією паспорту (т. 2 а.с. 48) та свідоцтва про шлюб (т. 2 а.с. 49), ОСОБА_6 з 07 листопада 1989 року перебувала у шлюбі з ОСОБА_11 .

Суд вважає доведеним поза всяким розумними сумнівом факт спричинення моральної шкоди ОСОБА_6 , яка втратила члена сім`ї і об`єктивно вимушена докладати суттєвих додаткових зусиль для організації свого життя.

Втрата життя людини, яке відповідно до статті 3 Конституції України визнається в Україні найвищою соціальною цінністю та є особливим об`єктом кримінально-правової охорони, не може бути відшкодована у будь-якому еквіваленті через незворотність смерті, проте шкода, заподіяна кримінальним правопорушенням, внаслідок якого настала смерть людини, може і повинна бути компенсована близьким родичам або членам сім`ї такої особи.

ОСОБА_6 на підставі приписів ч. 1 ст. 23 ЦК України має право на відшкодування такої моральної шкоди.

Згідно ч. 1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

ОСОБА_7 , який протиправними винуватими діями спричинив смерть ОСОБА_11 , на підставі вимог ч. 1 ст. 1167 ЦК України зобов`язаний відшкодувати спричинену його діями моральну шкоду ОСОБА_6 .

Визначаючи розмір грошового відшкодування моральної шкоди суд враховує роз`яснення, викладені у п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31 березня 1995 року № 4, за якими розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

З врахуванням перелічених факторів, виходячи з засад розумності, виваженості та справедливості, суд вважає, що заявлений ОСОБА_6 розміром грошового відшкодування моральної шкоди у 100000 грн. є необхідним, розумним, співмірним та достатнім.

З огляду на викладене, позовні вимоги в цій частині також підлягають задоволенню.

Суд вважає за необхідне окремо наголосити на тому, що потерпіла ОСОБА_6 після початку судового розгляду (підтримання нею позову та проведення судом її допиту) через певний час припинила відвідувати судові засідання. Повістки про виклик потерпілої до суду, які спрямовувалися на адресу зазначену в обвинувальному акті та підтверджену ОСОБА_6 під час допиту, поверталися не врученими «за закінченням терміну зберігання».

Ухвалою суду органу досудового розслідування в порядку ст. 333 КПК України було надано доручення на встановлення місця проживання (знаходження) потерпілої, однак вжитими заходами таке місце проживання (знаходження) встановлене не було.

Окрім цього, Головним центром обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України суду були надані відомості про перетин ОСОБА_6 державного кордону України (виїзд) 01 лютого 2021 року, після чого потерпіла до України не поверталася.

При цьому жодних звернень від ОСОБА_6 щодо її подальшої участі у справі суд не отримував.

Європейський суд з прав людини в п. 41 рішення від 03 квітня 2008 року у справі «Пономарьов проти України» зазначив, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (див., mutatis mutandis, рішення у справі «Олександр Шевченко проти України», заява N 8371/02, п. 27, рішення від 26 квітня 2007 року та «Трух проти України», заява N 50966/99, рішення від 14 жовтня 2003 року).

Оскільки ОСОБА_6 була допитана судом, виїхала за межі країни, протягом тривалого часу не цікавилася станом відомого їй судового провадження, не надала суду жодних заяв щодо її подальшої участі у справі, розпорядившись своїми процесуальними правами на власний розсуд, з огляду на тривалий час перебування справи на розгляді в суді, суд дійшов висновку про можливість завершення судового розгляду у справі за відсутності потерпілої.

Керуючись ст.ст. 7-29, 94, 368, 374 КПК України,

У Х В А Л И В:

ІБРАГІМОВА ФАЗІЛЯ ГАРА огли визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 12 (дванадцять) років.

Строк відбування покарання ОСОБА_7 обраховувати з часу приведення вироку до виконання.

На підставі ч. 5 ст. 72 КК України строк попереднього ув`язнення з 11 травня 2018 року по 23 грудня 2019 року включно зарахувати в строк покарання ОСОБА_7 з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Речові докази, які зберігаються у ВП № 7 ДРУП ГУНП України в Дніпропетровській області:

-куртку чорного кольору, футболку сірого кольору, ключі, пачку цигарок «Strong», посмертну дактилокарту ОСОБА_11 , договір про надання фінансового кредиту, зрізи нігтьових пластин з рук трупу, мікрооб`єкти з рук трупу (квитанція № 002529), змиви з рук ОСОБА_7 огли, зрізи його нігтьових пластин, зразок марлевого тампону (квитанція № 002530), осади із об`єктів на фрагментах марлі та зразок крові ОСОБА_7 (квитанція 002531) знищити як такі, що не мають ніякої цінності;

-вісім кухонних ножів (квитанція №002531) повернути ОСОБА_83 ;

-вилученні у ОСОБА_7 огли джинси темно-сині, футболку темно-блакитного кольору, вітровку темно-сірого кольору, туфлі чорного кольору (квитанція № 002530) - повернути Ібрагімову Фазілю Гара огли;

-диски для лазерних систем зчитування з відеозаписами слідчих дій залишити в матеріалах кримінального провадження.

Позовні вимоги ОСОБА_6 до ОСОБА_7 про стягнення витрат на поховання та грошового відшкодування моральної шкоди, завданої злочином задовольнити в повному обсязі.

Стягнути з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_6 :

-витрати на поховання у розмірі 6190 (шість тисяч сто дев`яносто) гривень;

-грошове відшкодування моральної шкоди у розмірі 100000 (сто тисяч) гривень;

усього стягнувши 106190 (сто шість тисяч сто дев`яносто) гривень.

Вирок може бути оскаржений шляхом подання апеляційної скарги до Дніпровського апеляційного суду через Амур-Нижньодніпровський районний суд міста Дніпропетровська протягом тридцяти днів з дня проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення зазначеного строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору. Інші учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду за їх зверненням.

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

23.04.2024