Справа № 524/5361/24
Провадження № 1-кп/524/522/24
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 червня 2024 року Автозаводський районний суд м. Кременчука в складі головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю : секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Кременчуці кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000788 від 06.04.2024 року за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Кременчука Полтавської області, з середньою-спеціальною освітою, не одруженого, на утриманні малолітніх дітей не має, працюючого водієм ТОВ «Алексіс», зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185, ч. 1 ст. 357 КК України,

ВСТАНОВИВ:

05.04.2024 близько 16 год. 40 хв. ОСОБА_4 перебував по проспекту Лесі Українки, буд. 40 в м. Кременчуці, де під час зняття коштів з власної банківської картки побачив на банкоматі АТ КБ «Приватбанк» банківську карту АТ «ТАСКОМБАНК» № НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_6 .

В цей час у ОСОБА_4 раптово виник злочинний умисел на привласнення офіційного документу, а саме вказаної банківської картки.

Реалізуючи свій протиправний злочинний умисел, ОСОБА_4 , усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільнонебезпечні наслідки та бажаючи їх настання, керуючись корисливим мотивом та метою. привласнив банківську картку № НОМЕР_1 , емітентом якої є AT «ТАСКОМБАНК», яка відкрита на ім`я ОСОБА_6 , та, згідно положень ст. 1 Закону України «Про інформацію», ст. 14 Закону України «Про платіжні системи та перекази коштів в Україні», п. 1 ст. 5 Закону України «Про електроні документи та електронний документообіг» є офіційним документом.

У відповідності до Закону України від 02.04.1992 «Про інформацію», Закону України від 02.10.2001 «Про платіжні системи та переказ коштів в України», п. 1 ст. 5 Закону України від 22.05.2003 «Про електронні документи та електронний документообіг», «Положення про міжбанківські розрахунки», затвердженого постановою Правління НБУ від 08.10.1998 року, ст. 200 КК України, платіжні банківські картки є електронним платіжним документам. У відповідності до ст. 1 Закону України від 02.10.1992 «Про інформацію», підпунктів 1.4, 1.14, 1.27, 1.31 ст. 1 п. 15.2 ст. 15 Закону України від 05.04.2001 «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні», ч. 4 ст. 51 Закону України від 07.12.2000 «Про банки та банківську діяльність», документом визнається будь-який матеріальний носій, що містить інформацію, функціями якого є її збереження та передавання у часі та просторі, а засобами доступу до банківських рахунків (платіжним інструментом) є засоби певної форми на паперовому електронному чи іншому виді носія інформації, використання якого ініціює переказ грошей з відповідного рахунку.

Один із видів доступу до банківських рахунків є спеціальні платіжні засоби, серед яких є платіжні картки, які є емітованими в установленому законодавством порядку пластиковими чи іншого виду картками, що використовуються для ініціювання переказу коштів з рахунку платника або в банку, а також для здійснення інших операцій, передбачених відповідним договором.

Згідно п. 1.4 «Положення про порядок емісії спеціальних платіжних засобів і здійснення операцій з їх використанням», затвердженого постановою правління НБУ від 30.04.2010 №223, спеціальним платіжним засобом разом із іншими визнається платіжна картка, що виконує функцію засобу ідентифікації, за допомогою якої держатель якого її держатель, здійснює платіжні операції, установлені договором з емітентом - банком, що є членом платіжної системи та здійснює емісію спеціальних засобів, тобто проводить операції з її випуском.

Привласнивши банківську карту AT «ТАСКОМБАНК» № НОМЕР_1 , ОСОБА_4 з місця вчинення кримінального правопорушення зник, розпорядившись нею на власний розсуд.

Вказаними діями ОСОБА_4 скоїв привласнення офіційного документу, вчинене з корисливих мотивів, тобто кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 357 КК України.

Крім того, в цей же день 05.04.2024 року о 16 год. 47 хв., ОСОБА_4 перебував в магазині «Оптовичок» за адресою: АДРЕСА_3 , та в цей час у останнього виник злочинний умисел на заволодіння чужим майном - грошовими коштами, що належать ОСОБА_6 .

Реалізували свій злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, таємно, в умовах воєнного стану, умисно, усвідомлюючи суспільно - небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно - небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, ОСОБА_4 , керуючись корисливим мотивом та метою, здійснив розрахунок з банківської картки AT «ТАСКОМБАНК» № НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_6 , провівши двічі відповідні операції, а саме розрахунки з вищевказаної банківської карти грошовими коштами на суми 17,40 грн. та 92,60 грн., тобто вчинив крадіжку чужого майна - грошових коштів.

В подальшому, 05.04.2024 року о 16 год. 50 хв., ОСОБА_4 , перебував в магазині «Кулиничі» за адресою: м. Кременчук, просп. Лесі Українки, буд.29А, де здійснив розрахунок з банківської картки AT «ТАСКОМБАНК» № НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_6 , провівши двічі відповідні операції, а саме розрахунки з вищевказаної банківської карти грошовими коштами на суми 60,00 грн. та 120,00 грн., тобто вчинив крадіжку чужого майна - грошових коштів. В подальшому, 05.04.2024 року о 16 год. 52 хв., ОСОБА_4 , перебував в магазині «Лукас» за адресою: м. Кременчук, просп. Лесі Українки, буд.40, де здійснив розрахунок з банківської картки AT «ТАСКОМБАНК» № НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_6 , провівши відповідну операцію, а саме розрахунок з вищевказаної банківської карти грошовими коштами на суму 324,00 грн., тобто вчинив крадіжку чужого майна - грошових коштів.

В подальшому, 05.04.2024 року о 17 год. 01 хв., ОСОБА_4 , перебував в магазині «Моя сім`я» за адресою: м. Кременчук, просп. Лесі Українки, буд.27, де здійснив розрахунок з банківської картки AT «ТАСКОМБАНК» № НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_6 , провівши двічі відповідну операцію, а саме розрахунки з вищевказаної банківської карти грошовими коштами на суми 160,00 грн. та 78,00 грн., тобто вчинив крадіжку чужого майна - грошових коштів.

В подальшому, 05.04.2024 року о 17 год. 04 хв., ОСОБА_4 , перебував в магазині «ChickSneck» за адресою: м. Кременчук, просп. Лесі Українки, буд.27А, де здійснив розрахунок з банківської картки AT «ТАСКОМБАНК» № НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_6 , провівши двічі відповідну операцію, а саме розрахунки з вищевказаної банківської карти грошовими коштами на суми 300,00 грн. та 182,00 грн., тобто вчинив крадіжку чужого майна - грошових коштів.

Після вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_4 з місця вчинення злочину зник, завдавши потерпілій ОСОБА_6 матеріального збитку на загальну суму 1334,00 грн.

Вказаними діями ОСОБА_4 скоїв таємне викрадення чужого майна (крадіжку), вчинене в умовах воєнного стану, тобто кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 185 КК України.

Під час підготовчого судового засідання у вказаному кримінальному провадженні встановлено, що між обвинуваченим ОСОБА_4 та прокурором Кременчуцької окружної прокуратури ОСОБА_3 за участі захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_5 укладено угоду про визнання винуватості (далі угода).

За умовами угоди обвинувачений ОСОБА_4 зобов`язується беззастережно визнати обвинувачення в обсязі підозри у судовому провадженні.

При цьому обвинуваченим ОСОБА_4 з прокурором ОСОБА_3 за участю захисника ОСОБА_5 узгоджено покарання обвинуваченому за ч. 1 ст. 357 КК України у виді обмеження волі строком на 1 рік ; за ч. 4 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі строком 5 років. Згідно ст.70 КК України, сторонами узгоджено шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим визначити обвинуваченому остаточне покарання у виді 5 (п`яти ) років позбавлення волі. При цьому сторони не заперечують щодо застосування ст.75 КК України та звільнення ОСОБА_4 від відбування покарання з іспитовим строком.

Заслухавши думку захисника, яка вважала за можливе затвердити угоду про визнання винуватості, зазначивши, що вона відповідає вимогам КПК України та КК України, аналогічні доводи прокурора, який також вказав про наявність підстав до затвердження угоди про визнання винуватості, підтвердив наявність письмової згоди потерпілої на укладення угоди та відповідність умов угоди інтересам останньої, ОСОБА_4 , який наполягав на затвердженні угоди, вказавши, що вона укладена добровільно, наслідки укладення угоди, передбачені ч.2 ст.473 КПК України та ч.4 ст.474 КПК України йому роз`яснені та зрозумілі, крім того, ОСОБА_4 зазначив, що повністю, безумовно та беззастережно визнає вину у вчиненні кримінальних правопорушень, вказаних у висунутому обвинуваченні згідно з обвинувальним актом, повідомивши у своїх показаннях усі обставини вчинення ним кримінальних правопорушень, які зазначені в обвинувальному акті, вивчивши письмову згоду потерпілої на укладення угоди про визнання винуватості, а також надані суду докази, суд вважає, що угода про визнання винуватості підлягає затвердженню, виходячи з наступного.

Укладена у кримінальному провадженні угода про визнання винуватості відповідає вимогам п.2 ч.1 ст.468, ч.ч.2, 4, 5 ст.469, ст.472, ч.ч.4, 6 ст.474 КПК України.

Окрім цього, до угоди про визнання винуватості долучена заява потерпілої відповідно до якої, остання надала письмову згоду прокурору на укладення угоди про визнання винуватості з обвинуваченим.

Невідповідність угоди вимогам ч.7 ст.474 КПК України у суді не встановлена, зокрема:

- дії обвинуваченого кваліфіковано вірно: за епізодом привласнення офіційного документу, вчиненого з корисливих мотивів, за ч. 1 ст. 357 КК України , за епізодом таємного викрадення чужого майна (крадіжку), вчинене в умовах воєнного стану крадіжки , за ч.4 ст.185 КК України ;

- умови угоди не суперечать інтересам суспільства і не порушуються права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб, як зазначено в угоді та під час судового розгляду сторонами угода укладена враховуючи суспільний інтерес в забезпеченні швидкого судового провадження, а також із врахуванням сприяння обвинуваченого у розкритті та розслідуванні цих кримінальних правопорушень;

- угода укладена добровільно, фактичні підстави для визнання винуватості наявні;

- потерпілою ОСОБА_6 у порядку, передбаченому ч.4 ст.469 КПК України, надано письмову згоду прокурору на укладення угоди про визнання винуватості;

- узгоджена сторонами міра покарання : за ч. 1 ст. 357 КК України у виді обмеження волі строком на 1 (один) рік , за ч.4 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років, та визначення остаточного покарання на підставі ст.70 КК у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим , відповідає вимогам ст.65 КК України.

При цьому суд враховує наявність обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого та знижує ступінь тяжкості вчинених ним кримінальних правопорушень , доведення якого вважають сторони та не оспорюють це, а саме: повне визнання вини; відсутність вказаних в обвинувальному акті обставин, які обтяжують покарання; а також те, що ОСОБА_4 раніше не судимий, на обліках у закладах з надання психіатричної або наркологічної допомоги не перебуває та повністю відшкодував потерпілій завдані збитки.

В той же час, враховуючи обставини вчинених кримінальних правопорушень, ставлення обвинуваченого до скоєного, наявність обставин, що пом`якшують покарання, особу обвинуваченого, усвідомлення ним своєї вини, суд приходить до переконання про можливість на підставі ст. 75 КК України звільнення ОСОБА_4 від відбування покарання, з випробуванням, із встановленням йому іспитового строку.

Оскільки обвинувачений з`являється на виклики до суду та не ухиляється від нього, зважаючи на позицію учасників судового провадження, суд не вважає за необхідне застосувати до обвинуваченого до набрання вироком законної сили запобіжний захід.

Долю речових доказів суд вирішує згідно з вимогами ст.100 КПК України. Процесуальні витрати відсутні.

Керуючись ст.ст.368, 369,374, 394, 314, 474, 475 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 05.06.2024 року між прокурором Кременчуцької оружної прокуратури Полтавської області ОСОБА_3 , з одного боку та обвинуваченим ОСОБА_4 , з іншого боку, за участю захисника ОСОБА_7 , за письмовою згодою потерпілої ОСОБА_6 , у кримінальному провадженні № 0000788 від 06.04.2024 року.

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.357, ч. 4 ст.185 КК України та призначити йому покарання :

- за ч.1 ст.357 КК України у виді обмеження волі строком на 1 (один) рік ;

- за ч.4 ст. 185 КК України у виді 5 (п`яти ) років позбавлення волі.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно призначити ОСОБА_4 покарання у вигляді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання у виді позбавлення волі з випробуванням з іспитовим строком на 1 (один) рік, якщо він протягом іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.

Згідно ч.1 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 наступні обов`язки:

1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи та навчання .

Роз`яснити ОСОБА_4 , що умисне невиконання угоди є підставою для притягнення його до відповідальності, встановленої законом.

Речові докази: відеозаписи з камер відеоспостреження зберігати в матеріалах провадження.

На вирок може бути подано апеляцію до Полтавського апеляційного суду протягом 30 днів з моменту його проголошення через Автозаводський районний суд м. Кременчука.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, а у разі її подання, якщо його не скасовано, після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору, а іншим учасникам судового провадження роз`яснити, що вони мають право отримати його копію в суді.

Суддя Автозаводського районного суду

м. Кременчука ОСОБА_8