Провадження № 1-кс/686/1727/24
УХВАЛА

Іменем України

16 лютого 2024 року м. Хмельницький

Слідчий суддя Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області ОСОБА_1 , ознайомившись з клопотанням прокурора відділу Хмельницької обласної прокуратури ОСОБА_2 про арешт майна у кримінальному провадженні №0000486 від 17.11.2022 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 190, ч.4, ст. 190 КК України,

ВСТАНОВИВ:

15.02.2024 прокурор відділу Хмельницької обласної прокуратури ОСОБА_2 у межах кримінального провадження №0000486 від 17.11.2022 року звернувся із клопотанням про накладення арешту на : ключ до замка запалення автомобіля марки «Lexus GS 350», білого кольору, д.н.з. НОМЕР_1 , в сейф-пакеті № ICR 0107600 (належить ОСОБА_3 ); автомобіль марки «Lexus GS 350», номер кузова шасі НОМЕР_2 , білого кольору, д.н.з. НОМЕР_1 (належить ОСОБА_3 ), поміщено на штрафмайданчик тимчасового зберігання транспортних засобів ГУНП в Хмельницькій області з метою забезпечення збереження речових доказів шляхом позбавлення права на їх відчуження, розпорядження та використання.

В обґрунтування клопотання прокурор зазначає, що група осіб із числа мешканців Хмельницької області та інших населених пунктів на території України, використовуючи фіктивні оголошення щодо продажу запасних запчастин до автомобілів різних марок та моделей, сільськогосподарської техніки та комплектуючих до неї, генераторів електричного струму, розміщених на торгівельній платформі « НОМЕР_3 » в Глобальній мережі Інтернет, незаконно, протиправно, з корисливих мотивів, умисно, за попередньою змовою між собою, виконуючи незаконні операції за допомогою електронно-обчислювальної техніки, вводячи в оману потерпілих у даному кримінальному провадженні, заволоділи грошовими коштами, чим спричинили кожному із них матеріального збитку.

31.01.2024 проведено санкціонований обшук автомобіля марки «Lexus GS 350», номер кузова шасі НОМЕР_2 , білого кольору, д.н.з. НОМЕР_1 , який належить на праві власності ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , яким користується ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 , який знаходився на автомобільній стоянці по вул. Миколи Лаврухіна 4 в м. Києві. Під час проведення обшуку виявлено та вилучено:

- ключ до замка запалення автомобіля марки «Lexus GS 350», білого кольору, д.н.з. НОМЕР_1 , поміщено до сейф-пакету № ICR 0107600 (належить ОСОБА_4 );

- автомобіль марки «Lexus GS 350», номер кузова шасі НОМЕР_2 , білого кольору, д.н.з. НОМЕР_1 (належить ОСОБА_3 ), поміщено на штрафмайданчик тимчасового зберігання транспортних засобів ГУНП в Хмельницькій області.

31.01.2024, ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 190 (в редакції до 11.08.2023) КК України, в результаті вчинення яких ОСОБА_4 спричинив потерпілим у кримінальному провадженні матеріального збитку на загальну суму 1638854,4 гривень.

01 лютого 2024 року в Хмельницькому міськрайонному суді Хмельницької області зареєстровано клопотання про арешт майна яке було тимчасово вилучене під час обшуку автомобіля марки «Lexus GS 350», номер кузова шасі НОМЕР_2 , білого кольору, д.н.з. НОМЕР_1 .

02 лютого 2024 року слідчий суддя Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області ОСОБА_5 винесла ухвалу про повернення клопотання про арешт майна прокурору для усунення недоліків та 07 лютого 2024 року повернула дане клопотання до Хмельницької обласної прокуратури.

12 лютого 2024 року в Хмельницькому міськрайонному суді Хмельницької області зареєстровано клопотання про арешт майна, яке було тимчасово вилучене, під час обшуку автомобіля марки «Lexus GS 350», номер кузова шасі НОМЕР_2 , білого кольору, д.н.з. НОМЕР_1 .

13 лютого 2024 року слідчий суддя Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області ОСОБА_5 винесла ухвалу про повернення клопотання про арешт майна прокурору для усунення недоліків та 15 лютого 2024 року повернула дане клопотання до Хмельницької обласної прокуратури.

Постановою слідчого від 31.01.2024 року вищевказані речі визнані речовими доказами у даному кримінальному провадженні.

Прокурор обґрунтовує необхідність накладення арешту тим, що автомобіль був придбаний на грошові кошти отримані в результаті вчинення кримінального правопорушення, використовувався як засіб пристосований для вчинення шахрайських дій за допомогою якого пересувалися особи які вчинили злочин та перевозили ним мобільні телефони, сім картки, планшети, ноутбуки, банківські картки, банківські документи, документи щодо юридичної особи, які використовувалися для вчинення шахрайських дій, а тому він є речовим, оскільки зберіг сліди кримінального правопорушення та містить відомості щодо обставин вчинення кримінального правопорушення, ключі запалення від автомобілів містять інформацію щодо обставин вчинення шахрайських дій та використовувалися для вчинення шахрайських дій.

Дослідивши надані матеріали клопотання, слідчий суддя дійшов висновку, що воно підлягає поверненню прокурору з таких підстав.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Відповідно до ст. 170 КК України арештом майна є тимчасове до скасування установленому КПК України порядку позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду право на відчуженням розпорядження та користування майном щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину.

Завданням арешту майна є запобігання, можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення та відчуження.

Згідно з ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення, зокрема збереження речових доказів.

Зі змісту ч. 3 ст. 170 КПК України вбачається, що арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України.

Відповідно до ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддями вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Частиною 1 ст. 171 КПК України визначено, що з клопотанням про арешт майна до слідчого судді, суду має право звернутися прокурор, слідчий за погодженням з прокурором, а з метою забезпечення цивільного позову - також цивільний позивач.

Відповідно до ч. 2 ст. 171 КПК України у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено:

1) підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна;

2) перелік і види майна, що належить арештувати;

3) документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном;

4) розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини шостої статті 170 цього Кодексу.

При вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та справедливого рішення слідчий суддя, згідно ст. ст. 94, 132, 173 КПК України, повинен врахувати правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні, або застосування щодо нього конфіскації, в тому числі і спеціальної, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.

Згідно зі ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

В такому випадку слід звернути увагу й на рішення ЄСПЛ у справі «Смирнов проти Росії» від 07.06.2007, у якому зазначено про те, що при вирішенні питання про можливість утримання державою речових доказів належить забезпечувати справедливу рівновагу між, з одного боку, суспільним інтересом та правомірною метою, а з іншого боку вимагати охорони фундаментальних прав особи.

Для утримання речей державою у кожному випадку має існувати очевидна причина.

Відповідно до ст. 171 КПК України у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено: 1) підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна; 2) перелік і види майна, що належить арештувати; 3) документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном; 4) розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини шостої статті 170 цього Кодексу. До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.

Однак вказані вимоги дотримані не були.

Зокрема, долучені до клопотання документи не підтверджують визначеної кримінальним процесуальним законом мети арешту та пропорційності втручання у права особи відносно мети кримінального провадження та предмету досудового розслідування. У клопотанні відсутнє належне обґрунтування ( з долученням копій підтверджуючих документів), що вилучений автомобіль був придбаний на грошові кошти, отримані в результаті вчинення кримінального правопорушення, а відтак, яка є необхідність у накладенні арешту саме на це майно. Зазначення у клопотанні прокурором тих обставин, що вилучене майно могло безпосередньо використовуватись для вчинення шахрайських дій, однак будь-яких матеріалів в обґрунтування цих доводів долучено не було.

Таким чином постанова слідчого про визнання вищевказаного майна речовими доказами немотивована і формальна і в цьому контексті її наявність не є визначальним юридичним фактом для оцінки відповідності речей вимогам ст. 98 КПК України.

Таким чином з матеріалів клопотання вбачається, що прокурором не повністю усунуті недоліки, які зазначені в ухвалах слідчого судді від 02.02.2024 та 13.02.2024 року, тому все вищеперераховане позбавляє слідчого суддю вирішити питання про накладення арешту та має бути усунуто.

Відповідно до ч. 3 ст. 172 КПК України слідчий суддя, встановивши, що клопотання про арешт майна подано без додержання вимог статті 171 цього Кодексу, повертає його прокурору, цивільному позивачу та встановлює строк в сімдесят дві години або з урахуванням думки слідчого, прокурора чи цивільного позивача менший строк для усунення недоліків, про що постановляє ухвалу. У такому разі тимчасово вилучене в особи майно підлягає негайному поверненню після спливу встановленого суддею строку, а у разі звернення в межах встановленого суддею строку з клопотанням після усунення недоліків - після розгляду клопотання та відмови в його задоволенні.

Зазначені недоліки клопотання мають бути усунуті прокурором.

Керуючись ст.ст. 169, 171, 172,173 КПК України, слідчий суддя,

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора відділу Хмельницької обласної прокуратури ОСОБА_2 про арешт майна у кримінальному провадженні №0000486 від 17.11.2022 року повернути прокурору, встановивши строк в сімдесят дві години для усунення недоліків.

Роз`яснити прокурору, що у разі повернення клопотання про арешт майна прокурору, тимчасово вилучене в особи майно підлягає негайному поверненню після спливу встановленого суддею строку, а у разі звернення в межах встановленого суддею строку з клопотанням після усунення недоліків - після розгляду клопотання та відмови в його задоволенні.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя