Дата документу 04.04.2024Справа № 554/706/24
Провадження № 1-кс/554/3881/2024
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 квітня 2024 року м. Полтава

Слідчий суддя Октябрського районного суду міста Полтави ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю представника власника майна - адвоката ОСОБА_3 , розглянувши клопотання адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 про скасування арешту майна,-

В С Т А Н О В И В:

До слідчого судді надійшло клопотання адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 про скасування арешту майна, в якому просить скасувати арешт на майно, вилучене під час обшуку за місцем проживання засновника ТОВ Концерн «Біг-М» ОСОБА_4 , за адресою: АДРЕСА_1 , а саме грошові кошти в сумі 1750000 гривень та 10000 доларів США, та три предмети зовні схожі на саблі з маркуванням: «1 1934Г ТН18КР», «13», «302HL»; 2 «3МК»; 3 «НАЛЬНЬІ».

В обгрунтування клопотання адвокат посилається на те, що у провадженні СУ ГУНП в Полтавській області перебувають матеріали кримінального провадження №0000470 від 24.11.2023 року за ознаками кримінальних правопорушень передбачених ч.ч.1,2 ст. 204, ч. 1 ст. 199 КК України.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Харкова від 06.04.2023 року був проведений обшук за місцем проживання засновника ТОВ Концерн «Біг-М» ОСОБА_4 , за адресою: АДРЕСА_1 , в ході якого вилучено грошові кошти в сумі 1750000 гривень та 10000 доларів США, та три предмети зовні схожі на саблі з маркуванням: «1 1934Г ТН18КР», «13», «302HL»; 2 «3МК»; 3 «НАЛЬНЬІ».

Слідчим суддею Ленінського районного суду м. Харкова від 25.04.2023 року задоволено клопотання прокурора і накладено арешт на вищеперелічене майно.

Адвокат вважає, що арешт накладено не обгрунтовано, оскільки вилучене майно не підпадає під визначення речових доказів у зазначеному кримінальному провадженні, оскільки не є матеріальними об`єктами, яке може зберегти сліди злочину. Зазначає, що вилучені грощові кошти належать ОСОБА_4 на законних підставах. ОСОБА_4 отримав грошові кошти у сумі 56 216 634 грн. 77 копійок та 3 047 грн. 89 коп. в якості гарантованої виплати вкладнику АТ «МЕГАБАНК», який з 22.07.2022 року перебуває в стані припинення. Окрім цього, ОСОБА_4 уклав заяву-договір №2022/1_С/270-005393 від 4 липня 2022 року з ПАТ АБ «УКРГАЗБАНК», відповідно до якого банк надає йому послуги щодо відкриття та розрахунково-касового обслуговування поточного рахунку, обслуговування за яким може здійснюватися за використанням електронного платіжного засобу. Відповідно до заяви на видачу готівки №TR.21531104.77049.12454 та №TR.21531104.31781.12454 ОСОБА_4 отримав у касі банку 35 000 000, 00 грн. та 21 219 682 грн. 70 коп.

В ухвалі Ленінського районного суду міста Полтави від 25.04.2023 року про накладення арешту на майно зазначено, що арешт накладається з метою збереження речових доказів. Звертає увагу суду, що ОСОБА_4 немає жодного відношення до кримінального провадження. Окрім того, у своєму клопотанні про накладення арешту на майно слідчий не навів жодного доказу, що вилучені грошові кошти мають бодай якесь відношення до кримінального провадження та належать особам, що можуть бути причетні до кримінального правопорушення. У клопотанні про арешт майна не зазначено яким саме чином отримано грошові кошти, а судом не надано оцінки цьому факту. Слідчий суддя, при вирішенні питання щодо накладення арешту на вищезазначені грошові кошти, був позбавлений можливості всебічно дослідити обставини справи, оскільки розгляд питання щодо арешту майна проводився без власника такого майна

та його представника. Не конкретизовано належність майна до провадження, тобто, чи було майно знаряддям вчинення злочину, які сліди злочину зберегли на собі ці об?єкти, чи набуте майно злочинним шляхом, чи можуть бути грошові кошти та саблі

засобом для розкриття злочину. Орган досудового розслідування не вживав жодних заходів з метою встановлення походження грошових коштів, слідчих дій з приводу цього не проведено, власника майна не допитано.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що ОСОБА_4 не повідомлено про підозру.Таким чином, законні підстави утримувати вилучене майно в рамках кримінального провадження відсутні. З дати вилучення майна минуло понад одинадцять місяців. Утримання грошових коштів, які належать ОСОБА_4 , правоохоронцями лише чинить тиск на його фінансово - господарську діяльність і призводить до інфляційних втрат. Гроші знецінюються внаслідок зберігання не на депозитному рахунку.

Представник власника майна - адвокат ОСОБА_3 в судовому засіданні просив задовольнити клопотання та скасувати арешт майна з підстав, зазначених у клопотанні.

Слідчий в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву про розгляд справи без його участі, з приводу скасування арешту майна заперечував у повному обсязі.

Суд, заслухавши представника власника майна, дослідивши матеріали клопотання, вважає, що клопотання підлягає задоволенню частково, виходячи з наступного.

Згідно ст. 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Судом встановлено, що у провадженні СУ ГУНП в Полтавській області перебувають матеріали кримінального провадження №0000470 від 24.11.2023 року за ознаками кримінальних правопорушень передбачених ч.ч.1,2 ст. 204, ч. 1 ст. 199 КК України.

Ухвалою слідчого судді Ленінського районного суду м. Харкова від 25.04.2023 року клопотання прокурора задоволено. Накладено арешт в тому числі і на грошові кошти в сумі 1750000 гривень та 10000 доларів США та три предмети зовні схожі на саблі з маркуванням: «1 1934Г ТН18КР», «13», «302HL»; 2 «3МК»; 3 «НАЛЬНЬІ».

Як визначено в ухвалі слідчого судді, арешт накладено для реалізації викладеної мети відповідно до ч. 3 ст.170 КПК України, оскільки вказане майно відповідає критеріям, визначеним ст.98 КПК України, зокрема має статус речового доказу у кримінальному провадженні.

Відповідно до ст. 132 КПК України, застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора; може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням.

Положеннями КПК України передбачені дві самостійні підстави забезпечення заходів кримінального провадження шляхом накладення арешту на майно, а саме накладення арешту на майно підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду завдану їх діями з метою забезпечення можливої конфіскації майна або цивільного позову (ст.170 КПК України), а також накладення арешту на речі та документи, які мають режим тимчасово вилученого майна (ч. 5 ст. 171, ч. 2 ст. 167 КПК України).

В даному випадку застосовувалась підстава, обумовлена вимогами ч.1, ч.2 ст.170 КПК України за змістом якої арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину.

Щодо інших підстав для накладення арешту, то обов`язковими передумовами вирішення питання для накладення арешту на майно в порядку ст. 170 КПК України є наявність у кримінальному провадженні спеціальних суб`єктів: підозрюваного або обвинуваченого, а у визначених законом випадках також особи, яка несе цивільну відповідальність за їх дії, а також наявність спеціальної мети - забезпечення можливої конфіскації майна або цивільного позову.

Згідно зі ст. 42 КПК України, підозрюваним є особа, якій у порядку, передбаченому ст. ст. 276 - 279 КПК, повідомлено про підозру або особа, яка затримана за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення; обвинуваченим є особа, обвинувальний акт щодо якої передано до суду в порядку, передбаченому ст. 291 КПК України.

Згідно клопотання підозра жодній особі не пред`явлена.

Статтею 174 КПК України передбачені умови та підстави для скасування арешту, зокрема, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності, зазначене гарантується ст.41 Конституцією України.

Окрім того, статтями 7, 16 КПК України встановлено, що загальною засадою кримінального провадження є недоторканність права власності. Позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Згідно положень статті 1-ї Першого протоколу до Європейської конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном, ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

У відповідності до практики Європейського Суду з прав людини, в контексті вищевказаних положень, володіння майном повинно бути законним (див. рішення у справі "Іатрідіс проти Греції" [ВП], заява N 31107/96, п. 58, ECHR 1999-II). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див. рішення у справі "Антріш проти Франції", від 22 вересня 1994 року, Series А N 296-А, п. 42, та "Кушоглу проти Болгарії", заява N 48191/99, пп. 49 - 62, від 10 травня 2007 року). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити "справедливий баланс" між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див., серед інших джерел, рішення від 23 вересня 1982 року у справі "Спорронг та Льонрот проти Швеції", пп. 69 і 73, Series A N 52). Тобто, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див., наприклад, рішення від 21 лютого 1986 року у справі "Джеймс та інші проти Сполученого Королівства", n. 50, Series A N 98).

При розгляді даного клопотання слідчим суддею встановлено, що арешт на грошові кошти в сумі 1750000 гривень та 10000 доларів США, та три предмети зовні схожі на саблі з маркуванням: «1 1934Г ТН18КР», «13», «302HL»; 2 «3МК»; 3 «НАЛЬНЬІ» накладався з метою забезпечення збереження речових доказів.

Частинами 1, 2 ст. 84 КПК України визначено, що доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню. Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що не підлягає задоволенню вимога щодо зняття арешту на майно у вигляді: грошових коштів в сумі 1750000 гривень та 10000 доларів США, з огляду на наявність необхідності отримання висновків експертизи з метою забезпечення досягнення цілей кримінального провадження.

Однак, суд приходить до висновку, що відпала необхідність у подальшому зберіганні та у забороні володіння та користування майном а саме: трьома предметами зовні схожими на саблі з маркуванням: «1 1934Г ТН18КР», «13», «302HL»; 2 «3МК»; 3 «НАЛЬНЬІ», тому вказане майно підлягає поверненню власнику.

З огляду на викладене, враховуючи співмірність накладення арешту із потребами досудового розслідування та наслідками, які можуть настати для власника, у зв`язку із позбавленням власника використовувати належне йому майно за призначенням, слідчий суддя приходить до висновку про задоволення клопотання в частині скасування арешту з предметів зовні схожі на саблі з маркуванням: «1 1934Г ТН18КР», «13», «302HL»; 2 «3МК»; 3 «НАЛЬНЬІ». Скасування арешту з грошових коштів слідчий суддя вважає передчасним, оскільки досудове розслідування по справі триває, а вказане майно визнане речовим доказом.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.170,174 КПК України, суд -

У Х В А Л И В:

Клопотання адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 про скасування арешту майна задовольнити частково.

Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Ленінського районного суду м.Харкова від 25.04.2023 року по внесеному до ЄРДР кримінальному провадженню №0000461 від 04.07.2022 року, за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 364, ч. 1, 2 ст. 204, ч. 1 ст. 199 КК України, з трьох предметів зовні схожі на саблі з маркуванням: «1 1934Г ТН18КР», «13», «302HL»; 2 «3МК»; 3 «НАЛЬНЬІ».

В задоволенні інших вимог клопотання відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1