Справа № 728/470/20 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/4823/12/24
Категорія - ч. 3 ст. 185 КК України. Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 квітня 2024 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Чернігівського апеляційного суду в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 ОСОБА_4

секретаря судового засідання ОСОБА_5

сторін кримінального провадження

захисника адвоката ОСОБА_6

прокурора ОСОБА_7

Розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Чернігові, одночасно в режимі відеоконференції з Бахмацьким районним судом Чернігівської області, кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000943 від 11 грудня 2019 року, за апеляційними скаргами потерпілого ОСОБА_8 , його представника адвоката ОСОБА_9 та прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_10 на вирок Бахмацького районного суду Чернігівської області від 14 травня 2021 року,

щодо ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Митченки Бахмацького району Чернігівської області, громадянина України, з базовою загальною освітою, не працюючого, одруженого, зареєстрованого в АДРЕСА_1 , фактично проживаючого в АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України,

В С Т А Н О В И Л А :

Цим вироком ОСОБА_11 визнаний невинуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, та виправданий за недоведеністю вчинення ним інкримінованого кримінального правопорушення.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_8 до ОСОБА_11 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, заподіяної кримінальним правопорушенням, залишений без розгляду.

Процесуальні витрати віднесені на рахунок держави.

Питання про долю речових доказів і документів вирішене у відповідності до вимог ст. 100 КПК України.

ОСОБА_11 обвинувачується у тому, що

1) 06 грудня 2019 року, близько 19 год., з метою вчинення крадіжки чужого майна, прибув до м`ясного цеху « ІНФОРМАЦІЯ_2 », розташованого в АДРЕСА_3 , який належить потерпілому ОСОБА_8 , де скориставшись відсутністю власника та сторонніх осіб, умисно, таємно від оточуючих, шляхом відкриття вхідних дверей складу за допомогою дублікатів ключів, які мав при собі, незаконно проник до складського приміщення м`ясного цеху, звідки здійснив крадіжку 2 брикетів м`яса яловичини, знежилованого, вищого ґатунку, вагою 10 кг. кожний, вартістю 1550 грн., чим заподіяв потерпілому ОСОБА_8 матеріальних збитків на загальну суму 3 100 грн.

2) 08 грудня 2019 року близько, 19 год., ОСОБА_11 , з метою вчинення крадіжки чужого майна, прибув до вищевказаного м`ясного цеху, що належить ОСОБА_8 , де скориставшись відсутністю власника та сторонніх осіб, умисно, повторно, таємно від оточуючих, шляхом відкриття вхідних дверей складу за допомогою дублікатів ключів, які мав при собі, незаконно проник до складського приміщення мясного цеху, звідки здійснив крадіжку 2 брикетів м`яса яловичини, знежилованого, вищого ґатунку, вагою 10 кг кожний, вартістю 1550 грн., чим заподіяв потерпілому ОСОБА_8 матеріальних збитків на загальну суму 3 100 грн.

3) 09 грудня 2019 року, близько 19 год., ОСОБА_11 , з метою вчинення крадіжки чужого майна, прибув до м`ясного цеху, що належить ОСОБА_8 , скориставшись відсутністю власника та сторонніх осіб, умисно, повторно, таємно від оточуючих, шляхом відкриття вхідних дверей складу за допомогою дублікатів ключів, які мав при собі, незаконно проник до складського приміщення м`ясного цеху, звідки здійснив крадіжку 2 брикетів м`яса яловичини, знежилованого, вищого ґатунку, вагою 10 кг. кожний, вартістю 1550 грн., чим заподіяв ОСОБА_8 матеріальних збитків на загальну суму 3 100 грн.

Органом досудового розслідування дії ОСОБА_11 кваліфіковані за частиною третьою статті 185 КК України, як умисне, повторне, таємне викрадення чужого майна, поєднане з проникненням у житло, інше приміщення чи сховище.

Виправдовуючи ОСОБА_11 за пред`явленим обвинуваченням суд вказав, що досліджені під час судового розгляду докази у їх взаємозв`язку не є достатніми та достовірними, які б беззаперечно вказували на те, що викрадення брикетів м`яса з цеху потерпілого, було вчинене саме обвинуваченим.

В апеляційній скарзі прокурор у кримінальному провадженні ОСОБА_10 просить вирок суду скасувати через невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, істотні порушення вимог КПК України під час судового розгляду та неповноту судового розгляду. Під час апеляційного розгляду допитати потерпілого ОСОБА_8 , свідків ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , дослідити письмові матеріали кримінального провадження та ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_11 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України та призначити йому покарання у виді 4 років позбавлення волі. Долю речових доказів вирішити у відповідності до вимог ст. 100 КПК України.

Вказує на те, що під час судового розгляду була допитана дружина обвинуваченого ОСОБА_11 , яка показала, що в період вчинення крадіжок 6, 8 та 9 грудня 2019 року обвинувачений перебував вдома з дитиною, оскільки її на той час не було вдома, так як вона зверталась до поліклініки. На підтвердження були надані довідки про візити до лікаря. Крім того, свідок зауважила, що ОСОБА_11 проживає з нею з вересня 2019 року.

Прокурор вважає, що показанням свідка судом не було надано належної оцінки. Так, суд не звернув уваги на те, що такі показання свідка з`явились тільки під час судового розгляду, так само як і довідки про візити до лікаря та алібі обвинуваченого органу досудового розслідування не надавались, а були надані лише в суді. Походження цих довідок та час їх отримання судом встановлений не був.

Також, на думку прокурора, суд залишив поза увагою показання свідка ОСОБА_12 , який проживає неподалік місця вчинення кримінального правопорушення та в помешканні якого тривалий час проживав обвинувачений ОСОБА_11 , який заплатив свідку за користування житлом останній раз в січні 2020 року. При цьому, обвинувачений так і не зміг пояснити, чому він сплачував за житло свідку, в той час, як проживав з вересня 2019 року за іншою адресою. Судом на ці неточності відповіді також надано не було. Щодо виявлених речей: поліетиленових пакетів та металевого візку для перевезення малогабаритних вантажів, свідок вказав, що ці предмети йому не належать та раніше в його господарстві їх не було, а останній хто проживав в його будинку був обвинувачений.

Також суд не надав оцінки відеозапису, який надав свідок ОСОБА_15 , на якому видно двох людей з металевим візком, які йшли в бік до приміщення потерпілого без вантажу, а повертались вже із завантаженим візком. При цьому, маршрут, за яким рухались ці люди, відповідає маршруту між місцем вчинення кримінального правопорушення та будинком, в якому проживав ОСОБА_11 по АДРЕСА_4 .

Під час судового розгляду потерпілий на вказаному відео в одному з людей упізнав ОСОБА_11 , який певний час у нього працював.

За таких обставин, висновок суду щодо відсутності належних та допустимих доказів причетності ОСОБА_11 до вчинення інкримінованого кримінального правопорушення, є необґрунтованим та таким, що не відповідає фактичним обставинам справи.

Крім того, судовий розгляд є неповним, оскільки залишилися недослідженими обставини, з`ясування яких може мати істотне значення для ухвалення законного та обґрунтованого судового рішення. Так, судом не були допитані свідки ОСОБА_13 та ОСОБА_14 , на допиті яких наполягала сторона обвинувачення.

Свідок ОСОБА_14 володіє відомостями про походження довідок щодо проживання обвинуваченого та свідка ОСОБА_11 по АДРЕСА_2 , а саме те, що цією довідкою свідок звернулась лише в січні 2020 року, після вчинення обвинуваченим злочину. Свідку відомо, що фактично обвинувачений з ОСОБА_11 стали проживати разом з кінця грудня 2019 року, тобто також після вчинення кримінального правопорушення. Більш того, ОСОБА_11 продавала ОСОБА_14 2 кг м`яса яловичини, сказавши що її про поросила його продати одна людина.

Свідок ОСОБА_13 володіє відомостями щодо місця перебування обвинуваченого 6, 8 та 9 грудня 2019року, а також може спростувати версію сторони захисту щодо місця проживання ОСОБА_11 .

Стороною обвинувачення були здійснені заходи щодо контролю за приводом вказаних свідків, але їх не вдалося доставити до суду через тимчасову відсутність за місцем проживання.

За змістом п. 16 ч. 1 ст. 7,ст. 23, ст.ст. 91, 94 КПК України суд надає оцінку доказам на предмет їх належності, достовірності та достатності для підтвердження обвинувачення лише на підставі їх безпосереднього дослідження.

Дотримання цієї вимоги виступає необхідним елементом процесуальної форми судового розгляду та забезпечує реалізацію таких засад кримінального провадження, як верховенство права, законності, презумпції невинуватості, забезпечення доведеності винуватості та права на захист.

В апеляційних скаргах потерпілий ОСОБА_8 та його представник адвокат ОСОБА_9 , які є аналогічними за своїм змістом, просять вирок суду першої інстанції скасувати, ухвалити новий вирок, яким визнати ОСОБА_11 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України та призначити йому покарання в межах санкції вказаної статті.

Вказують на те, що суд безпідставно не прийняв до уваги докази вини ОСОБА_11 , надані стороною обвинувачення,а саме протокол огляду місця події від 11.12.2019, в якому відображені результати виявлення та фіксації відомостей щодо обставин вчинення кримінального правопорушення; протокол огляду предмета від 16.12.2019, в якому зафіксовані хід і результати проведення процесуальної дії і яким підтверджується зміст відеозапису з камери зовнішнього спостереження, сам відеозапис, прокол обшуку від 08.01.2020, в ході якого були вилучені ряд предметів, які могли були використані під час вчинення кримінального правопорушення.

На думку апелянтів, вказані докази, так само, як і речові докази, долучені до матеріалів кримінального провадження, беззаперечно підтверджують вину ОСОБА_11 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення.

Ухвалюючи вироку, суд з невідомих підстав не визнав ці докази належними та такими, що доводять винуватість обвинуваченого. Натомість, до уваги суд прийняв показання дружини обвинуваченого, які нічим не підтверджені та лише створюють уявне алібі ОСОБА_11 .

Крім того, суд першої інстанції не прийняв до уваги, що ОСОБА_11 неодноразово притягувався до адміністративної відповідальності.

За таких обставин, вирок суду підлягає скасуванню, як необґрунтованим та незаконний.

Заслухавши доповідача, прокурора, який підтримав доводи апеляційних скарг, вказував на незаконність та необґрунтованість судового рішення щодо виправдання ОСОБА_11 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України та просив ухвалити новий вирок, яким визнати обвинуваченого винним за пред`явленим обсягом обвинувачення, обвинуваченого та його захисника, які заперечували проти аргументів сторони обвинувачення, допитавши свідків, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає апеляційні скарги прокурора, потерпілого та його представника залишити без задоволення.

На підтвердження обвинувачення ОСОБА_11 у вчиненні трьох епізодів крадіжки брикетів м`яса яловичини, знежилованого, вищого ґатунку, з приміщення м`ясного цеху « ІНФОРМАЦІЯ_2 », розташованого в АДРЕСА_3 , який належить потерпілому ОСОБА_8 , прокурор просив допитати свідків, переглянути відео, на якому видно як двоє чоловіків на тачці перевозять мішок, дослідити матеріали справи.

Сам обвинувачений категорично заперечує, що 6, 8 та 9 грудня 2019 року проникав в приміщення м`ясного цеху « ІНФОРМАЦІЯ_2 », розташованого в АДРЕСА_3 , хоча не заперечує, що працював у потерпілого без оформлення трудових відносин, винаймав житло поблизу місця роботи у ОСОБА_16 .

Свідок ОСОБА_12 в апеляційному суді підтвердив факт здачі будинку для проживання ОСОБА_11 , а також те, що в господарстві був візок для перевезення малогабаритних вантажів, який він зберігав у дровнику, а під час обшуку цей візок знайшли на горищі, а також про виявлення у будинку чистих прозорих пакетів для зберігання продуктів харчування.

Згідно показань свідка ОСОБА_17 , вона є власницею будинку, де проживав обвинувачений на час роботи в м`ясному цеху, житло здавав син власниці.

Свідок ОСОБА_13 в апеляційному суді заперечував, що тричі ходив до м`ясного цеху разом з ОСОБА_11 , який відкривав двері за допомогою дубліката ключа та повідомляв, що власник йому дозволив взяти м`ясо в рахунок оплати праці. Вказував, що обмовив ОСОБА_11 , будучи ображеним на останнього, показання надавав слідчому неправдиві. В суді першої інстанції свідок не допитувався, так як виїздить на заробітки і відсутній за місцем проживанням, явка свідка в апеляційний суд була забезпечена прокурором лише за третім разом, у тому числі і через примусовий привід.

Свідок ОСОБА_15 житель АДРЕСА_4 надав відео з камер зовнішнього відео спостереження, встановлених на його подвір`ї, є запис тільки за 08 грудня 2019 року, на якому двоє чоловіків з тачкою близько 19.41.49 год. ідуть по вулиці в бік, де розташований м`ясний цех потерпілого, після чого о 19.49.40 год. повертаються, один іде попереду і котить тачку, інший за ним тримає білий мішок. Обличчя людей не видно, тільки силуети. Судити по цьому відео, що на ньому зображені обвинувачений і свідок , відсутні розумні підстави.

У разі, якщо обвинувачений ОСОБА_11 і свідок ОСОБА_13 ходили в цех по м`ясо тричі, то був би відеозапис про двох осіб і за 09 грудня 2019 року, якого не виявилося, а також немає відео і за 06 грудня 2019 року.

При огляді місця події території м`ясозаготівельного пункту, розташованої в АДРЕСА_3 , було встановлено, що територія огороджена бетонним парканом, вхід до якої здійснюється через хвіртку та ворота. Саме приміщення м`ясозаготівельного пункту, вхід до якого здійснюється через металеві двері, а також приміщення складу, замикаються, слідів пошкодження дверей та замків, не виявлено.

Більш того, потерпілий ОСОБА_8 10.12. 2019 виявив в приміщенні цеху нестачу 3 ящиків м`яса яловичини знежилованого, вищого ґатунку, загальною вагою 60 кг., і вважає, що його викрав ОСОБА_11 , проте не заперечує, що у жовтні 2019 року у нього була недостача 200 кг продукції, у листопаді 2019 року, також зникло 200 кг. м`яса, саме через такі викрадення він встановив пломби на замках усіх складів.

У протоколі огляду місця події, проведеного 11.12.2019 о 15 годині, пошкодження дверей та замків не виявлено, стан пломб у замках, встановлених власником, не перевірявся ( том 1 а. с. 25-28).

Під час обшуку за місцем реєстрації обвинуваченого та місцем тимчасового проживання дублікатів ключів не виявлено, так само як і слідів від пакетів з брикетами яловичини.

Свідок ОСОБА_18 , явку якого не забезпечив прокурор і який не отримує повістки про виклик в суд апеляційної інстанції, в місцевому суді пояснював, що йому нічого не відомо по справі. Явку свідка ОСОБА_14 , прокурор також не забезпечив, не зважаючи на багаторазові перенесення апеляційного розгляду справи.

Представник потерпілого ОСОБА_19 адвокат ОСОБА_9 просив проводити апеляційний розгляд без їх участі. Потерпілий відповідно не був очевидцем подій і вважає, що на відеозапису. наданому ОСОБА_15 , серед двох чоловіків є ОСОБА_11 , обличчя якого не видно, статура наближено схожа у одного з чоловіків.

Стандарт доведення вини «поза розумним сумнівом» означає, що при доведеності винуватості особи, не повинно залишатися жодного «розумного сумніву» у винуватості особи, недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

У даному провадженні ні потерпілий, ні свідки з викраденим майном ОСОБА_11 не бачили. По відеозапису з камер відео спостереження за 08.12.2019 ідентифікувати осіб неможливо, так само як неможливо визначити, що вони перевозили. У разі причетності ОСОБА_11 до крадіжки 8.12.2019 року, повинен був зберегтися запис і за 09.12. 2019 року, якого у власника будинку ОСОБА_15 не було.

Виявлення під час обшуку у будинку, який винаймав ОСОБА_11 , тачки для перевезення малогабаритних вантажів, яка належить власникам будинку, а не обвинуваченому, а також прозорих пакетів для зберігання продуктів, не свідчать про їх відношення до крадіжки та зв`язок ОСОБА_11 з нею.

Апеляційний суд не може покласти в основу обвинувачення показання свідка ОСОБА_13 , які той надавав під час досудового розслідування і відмовився від них в апеляційному суді, в суд першої інстанції прокурор явку цього свідка не забезпечив. Суд також бере до уваги, що свідок проживав по сусідству з тимчасовим місцем проживання ОСОБА_11 , у разі, якщо б усі три епізоди за їх участі мали місце, запис із зовнішньої камери відео спостереження ОСОБА_15 зафіксував би їх усі три рази.

Згідно з ч. 3 ст. 62 Конституції України, рішенням Конституційного Суду від 20 жовтня 2011 року № 12-рп/2011, приписами статей 7, 86 та ч. 3 ст. 373 КПК України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях; визнаватися допустимими і використовуватися як докази у кримінальній справі можуть лише фактичні дані, одержані відповідно до вимог кримінального процесуального законодавства; перевірка доказів на їх допустимість є найважливішою гарантією забезпечення прав і свобод людини у кримінальному процесі та ухвалення справедливого рішення у справі.

Європейський суд з прав людини під час вирішення питання щодо справедливості судового розгляду в цілому враховує, серед іншого, й спосіб отримання доказів. За практикою цього Суду (рішення від 6 грудня 1988 року в справі «Барбера, Мессеге і Хабардо проти Іспанії») саме на сторону обвинувачення покладається тягар доведення вини особи, а всі сумніви повинні тлумачитися на користь останньої. Саме сторона обвинувачення зобов`язана надати суду докази, достатні для визнання обвинуваченого винуватим.

Відповідно до положень ст. 92 КПК України у кримінальному провадженні обов`язок доказування обставин, передбачених ст. 91 цього Кодексу, у тому числі й допустимості доказів, покладається на сторону, що їх подає. Тобто, пред`являючи особі обвинувачення у вчиненні конкретного кримінального правопорушення з кваліфікацією її дій за статтею (частиною статті) КК, сторона обвинувачення фактично визначає, які обставини вона буде доводити перед судом.

У даному провадженні причетність ОСОБА_11 до вчинення крадіжок не доведена не прямими, ні побічними доказами, і можливість такого доведення втрачена через перебіг часу.

Грошове стягнення, накладене на обвинуваченого ОСОБА_11 ухвалою апеляційного суду від 02 квітня 2024 року, за неявку на виклик в судове засідання, скасувати, у зв`язку з наданням довідки про лікування в наркологічному відділенні у зв`язку з отруєнням.

Враховуючи наведене та керуючись ст. ст. 404-405, 407, 532 КПК України колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційні скарги потерпілого ОСОБА_8 , його представника адвоката ОСОБА_9 та прокурора у кримінальному проваджені ОСОБА_10 залишити без задоволення, а вирок Бахмацького районного суду Чернігівської області від 14 травня 2021 року, яким ОСОБА_11 визнаний невинуватим та виправданий за пред`явленим обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, без змін.

Ухвала набуває законної сили негайно після її проголошення і може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення.

СУДДІ:

ОСОБА_20 ОСОБА_21 ОСОБА_22