Справа № 752/7899/23
Провадження № 1-кс/752/1818/24
У Х В А Л А

01 березня 2024 року слідчий суддя Голосіївського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Києва скаргу адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_4 на бездіяльність дізнавача Голосіївського УП ГУНП у м Києві та зобов`язання вчинити певні дії у кримінальному провадженні № 0001034,

У С Т А Н О В И В:

до Голосіївського районного суду м. Києва надійшла скарга адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_4 на бездіяльність дізнавача Голосіївського УП ГУНП у м Києві та зобов`язання вчинити певні дії у кримінальному провадженні № 0001034.

Просить слідчого суддю постановити ухвалу, якою:

визнати незаконною бездіяльність дізнавача Голосіївського УП ГУНП у м Києві, який є дізнавачем у кримінальному провадженні № 0001034;

зобов`язати дізнавача у межах кримінального провадження № 0001034 провести наступні слідчі (розшукові) та процесуальні дії по кримінальному провадженню № 0001034 відповідно до заявленого клопотання, а саме: надати мотивовану постанову про відмову у задоволенні клопотання або підтвердження виконання дізнавачем слідчих (розшукових) та процесуальних дій за даним клопотанням.

Вимоги скарги адвокат ОСОБА_3 , обґрунтовує тим, що у провадженні відділу дізнання Голосіївського УП ГУНП у м. Києві знаходиться кримінальне провадження №0001034. 02.02.2023 року ним подано клопотання, у порядку статті 220 КПК України, про проведення слідчих (розшукових) та процесуальних дій у кримінальному провадженні № 0001034. Однак, на даний час дізнавачем по даному кримінальному провадженню відповідь на вказане клопотання не надано, дізнавач не виходить на зв`язок та фактично не здійснює досудове розслідування по даному кримінальному провадженню, що на думку скаржника свідчить про порушення дізнавачем вимог статті 220 КПК України.

Адвокат ОСОБА_3 у судовому засіданні відсутній, про дату, час і мвсце розгляду скарги повідомлявся належним чином.

У судове засідання уповноважений дізнавач не з`явився, про дату, час та місце розгляду скарги повідомлявся належним чином, його відсутність не перешкоджає розгляду скарги.

За таких обставин, з урахуванням думки скаржника та зважаючи на ч. 3 ст. 306 КПК України слідчий суддя вважає за можливе розглянути скаргу за відсутності уповноваженого дізнавача.

Дослідивши скаргу, документи долучені в її обґрунтування, слідчий суддя встановив наступне.

19.02.2024 року адвокат ОСОБА_3 , в інтересах ОСОБА_4 , у порядку статті 220 КПК України, звернувся до дізнавача відділу дізнання Голосіївського УП ГУНП у м Києві з клопотанням про проведення слідчих (розшукових) та процесуальних дій.

Відповідно до ч. 1 ст. 303 КПК України на досудовому провадженні може бути оскаржена бездіяльність слідчого, дізнавача або прокурора, зокрема, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк.

Бездіяльність, яка полягає у нездійсненні інших процесуальних дій (крім внесення відомостей до ЄРДР та повернення тимчасово вилученого майна), є третім, комплексним видом бездіяльності, оскарження якої допускається відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України та передбачає три обов`язкові ознаки: 1) слідчий, дізнавач або прокурор наділені обов`язком вчинити певну процесуальну дію; 2) така процесуальна дія має бути вчинена у визначений КПК України строк; 3) відповідна процесуальна дія слідчим, дізнавачем чи прокурором у встановлений строк не вчинена.

Таким чином, наведена норма дозволяє звернутися до суду зі скаргою не на будь-яку бездіяльність, а лише щодо обов`язків, строк виконання яких чітко регламентований кримінальним процесуальним законодавством.

Наведеним ознакам відповідає бездіяльність, яка виникає внаслідок невиконання вимог ст. 220 КПК України, відповідно до яких клопотання сторони захисту, потерпілого і його представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, про виконання будь-яких процесуальних дій та у випадках, установлених цим кодексом, іншої особи, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування, або її представника, слідчий, дізнавач, прокурор зобов`язані розглянути в строк не більше трьох днів з моменту подання і задовольнити їх за наявності відповідних підстав.

Про результати розгляду клопотання повідомляється особа, яка заявила клопотання. Про повну або часткову відмову в задоволенні клопотання виноситься вмотивована постанова, копія якої вручається особі, яка заявила клопотання, а у разі неможливості вручення з об`єктивних причин надсилається їй.

Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ, в своїх узагальненнях щодо практики розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність органів досудового розслідування чи прокурора під час досудового розслідування, зазначав, що слідчим суддям варто зважати на те, що відповідна бездіяльність може бути зумовлена не лише невчиненням процесуальної дії в межах встановлених зазначеною нормою строків, а й неналежним розглядом клопотання, зокрема, залишенням його без процесуального реагування або неналежним на нього процесуальним реагуванням.

Так, адвокат ОСОБА_3 вимоги скарги мотивує тим, що з боку дізнавача мала місце бездіяльність, що полягає у не розгляді його клопотання.

Однак, у прохальній частині скарги адвокат просить слідчого суддю зобов`язати дізнавача у межах кримінального провадження № 0001034 провести наступні слідчі (розшукові) та процесуальні дії по кримінальному провадженню № 0001034 відповідно до заявленого клопотання, а саме: надати мотивовану постанову про відмову у задоволенні клопотання або підтвердження виконання дізнавачем слідчих (розшукових) та процесуальних дій за даним клопотанням.

Тобто, скаржник у прохальній частині не порушує питання про зобовязання дізнавача розглянути його клопотання відповідно до ст. 220 КПК України

Відповідно до ст. 2 Кримінального процесуального кодексу України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Статтею 24 КПК України визначено, що кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Згідно з п. 18 ч. 1 ст. 3 КПК України до повноважень слідчого судді належить здійснення у порядку, передбаченому цим Кодексом, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні під час проведення досудового розслідування в кримінальному провадженні.

Таким чином, слідчий суддя - це суддя, уповноважений забезпечувати законність та обґрунтованість обмеження конституційних прав і свобод людини на досудовому провадженні у кримінальній справі, до компетенції якого належить прийняття рішення про застосування заходів кримінального процесуального примусу, проведення слідчих та інших процесуальних дій, що обмежують конституційні права людини, розгляд скарг на дії (бездіяльність) та рішення особи, яка провадить дізнання, слідчого і прокурора.

Основним призначенням слідчого судді є здійснення судового захисту прав і законних інтересів осіб, які беруть участь у кримінальному процесі, та забезпечення законності провадження у справі на досудових стадіях. Це зумовлює специфічний характер виконуваної ним кримінально-процесуальної функції, яка полягає у забезпеченні законності та обґрунтованості обмеження конституційних прав і свобод людини на досудовому провадженні у кримінальній справі.

Відповідно до ч. 3 ст. 26 КПК України слідчий суддя у кримінальному провадженні вирішує лише ті питання, які винесені на його розгляд сторонами та віднесені до його повноважень цим Кодексом.

Межі втручання слідчого судді у діяльність прокурора та слідчого обмежуються ч. 1 ст. 303 КПК України. Слідчий суддя позбавлений можливості втручання у діяльність прокурора, крім випадків, визначених КПК України.

Отже, вимоги скаржника про зобов`язання дізнавача надати мотивовану постанову про відмову у задоволенні клопотання або підтвердження виконання дізнавачем слідчих (розшукових) та процесуальних дій за даним клопотанням, не підлягають задоволенню, оскільки вирішення таких питань відноситься до дискреційних повноважень дізнавача під час розгляду клопотання поданого у порядку статті 220 КПК України.

Крім того, не підлягають задоволенню і вимоги скарги в частині визнання бездіяльності дізнавача незаконною, оскільки Кримінальним процесуальним кодексом України не передбачені такі повноваження слідчого судді. (ч. 2 ст. 307 КПК України).

Керуючись статтями 220, 221, 303-307, 309, 372, 532 КПК України, слідчий суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

у задоволенні скарги адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_4 на бездіяльність дізнавача Голосіївського УП ГУНП у м Києві та зобов`язання вчинити певні дії у кримінальному провадженні № 0001034, відмовити.

Ухвала суду оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1