Провадження № 1-кп/537/205/2024
Справа № 537/2217/24
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20.05.2024 Крюківський районний суд м. Кременчука Полтавської області в складі головуючого судді : ОСОБА_1

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисник адвокат ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Крюківського районного суду в м. Кременчуці Полтавської області кримінальне провадження №0000242 від 13.04.2024року про обвинувачення ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с. Виноградове, Херсонської області, українець, громадянин України, із вищою освітою, одружений, капітан, військовослужбовець роти зведеної ротно-тактичної групи спеціального загону військової частини НОМЕР_1 , маючий на утримані малолітню доньку ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , раніше не судимий, проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 .,

у вчиненні злочину, передбаченого ст.289 ч.1 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

Суд визнав доведеним, що обвинувачений ОСОБА_4 вчинив злочин за наступних обставин:

ОСОБА_4 призвано 15.06.2023 на військову службу під час мобілізації та зараховано в списки особового складу роти зведеної ротно-тактичної групи спеціального загону військової частини НОМЕР_1 .

14.08.2023 ОСОБА_4 призначено на посаду офіцера резерву спеціального взводу резерву офіцерського складу спеціальної роти резерву офіцерського складу спеціального загону військової частини НОМЕР_1 .

Відповідно до приписів ст.ст. 2, 4, 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», на момент вчинення злочину капітан ОСОБА_4 вважається військовослужбовцем, який проходить військову службу за призовом під час мобілізації.

Однак, ОСОБА_4 під час проходження військової служби, вирішив стати на злочинний шлях та вчинити кримінальне правопорушення проти безпеки руху та експлуатації транспорту.

Так, ОСОБА_4 підозрюється у тому, що він, проходячи військову службу в роті зведеної ротно-тактичної групи спеціального загону військової частини НОМЕР_1 , маючи злочинний умисел, направлений на незаконне заволодіння транспортним засобом, а саме автомобілем марки ВАЗ моделі 21083 д.н.з. НОМЕР_2 білого кольору, ідентифікаційний номер НОМЕР_3 , 1993 року випуску, що належить на праві приватної власності громадянину України ОСОБА_7 та перебуває у користуванні в громадянина України ОСОБА_8 , реалізуючи свій злочинний умисел, діючи умисно, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій та їх наслідки, бажаючи їх настання, 13.04.2024 приблизно о 06 годині 30 хвилин, перебуваючи поблизу будинку АДРЕСА_3 , незаконного заволодів автомобілем марки ВАЗ моделі 21083 д.н.з. НОМЕР_2 білого кольору, ідентифікаційний номер транспортного засобу НОМЕР_3 , 1993 року випуску, із застосуванням фізичної сили проник до салону автомобіля, де замінивши замок запалювання, запустивши двигун, привів зазначений автомобіль в рух та покинув місце вчинення кримінального правопорушення, чим завдав потерпілому відповідно до висновку експерта № 2115/24 від 23.04.2024 матеріальну шкоду у розмірі 65735,67 гривень.

В судовому засіданні ОСОБА_4 свою вину по пред*явленому обвинуваченню визнав повністю , пояснивши про обставини вчиненого, та пояснив, що дійсно не розуміючи, що вчиняє злочин, дуже жалкує за вчиненим, щиро кається. За цей час його ставлення повністю змінилося. Прохав суд суворо не карати.

Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_4 в повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованих йому органом досудового розслідування злочинів при обставинах, викладених в обвинувальному акті , та беручи до уваги, що інші учасники судового розгляду також не оспорювали фактичні обставини справи, і судом встановлено, що учасники судового розгляду, в тому числі обвинувачений , правильно розуміє зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності та істинності його позиції, роз*яснивши їм положення ст.349 КПК України про те, що в такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати фактичні обставини справи в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, не дослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини, вислухавши думку учасників судового розгляду, які не заперечували проти розгляду кримінального провадження в порядку, передбаченого ст.349 КПК України , суд визнає недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорюють ся та розглянути акт у спрощеному провадженні.

Крім повного визнання обвинуваченим своєї вини, його вина у вчиненні встановленого судом злочинів повністю доведена доказами, що містяться в обвинувальному акті та матеріалах, які ніким з учасників процесу не оспорюються, є належними і допустимими.

Обвинувачений ОСОБА_4 вірно розуміє зміст обставин справи і у суду немає сумнівів в добровільності та істинності її позицій.

Приймаючи до уваги пояснення обвинуваченого , оцінюючи всі зібрані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про винність ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого йому злочину.

Дії обвинуваченого ОСОБА_4 суд кваліфікує:

- за ст.289 ч.1 КК України, як незаконне заволодіння транспортним засобом.

Вирішуючи питання про призначення покарання, суд відповідно до вимог ст. 65 КК України враховує ступінь та характер суспільної небезпеки діяння, вчиненого обвинуваченим, всі обставини по справі в їх сукупності, особу обвинуваченого, який щиро розкаявся у вчиненому, сприяв розкриттю злочину, вину визнав повністю і визнає ці обставини пом`якшуючими покарання.

Обставин, що обтяжують покарання згідно ст. 67 КК України , судом не встановлено.

Юридична відповідальність особи має індивідуальний характер (ч.2 ст.61 Конституції України).

Відповідно до ст. 50 КК України покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави і має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів.

Виходячи з положень ст. 65 КК особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для виправлення та попередження нових злочинів. Це покарання має відповідати принципам справедливості, співмірності, індивідуалізації. Для вибору такого покарання суд повинен врахувати ступінь тяжкості злочину, конкретні обставини його вчинення, форму вини, наслідки цього діяння, дані про особу, обставини, що впливають на покарання, ставлення до своїх дій, інші обставини справи, які впливають на забезпечення відповідності покарання характеру та тяжкості вчиненого злочину.

При призначенні покарання, судом враховано характер і ступінь тяжкості злочину, особу обвинуваченого, який раніше не притягався до кримінальної відповідальності, на обліку у лікаря-нарколога та психіатричному диспансері не перебуває, утримує мати та цивільну дружину з дитиною. Зважаючи на те, що особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, суд дійшов до висновку, що для виправлення обвинуваченого, і попередження з його боку вчинення нових злочинів і досягнення інших цілей покарання, йому необхідно призначити покарання визначено санкцією статті за якою він обвинувачується.

Згідно до ст.17 Закону України від 23 лютого 2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що «при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права». У справі «Бакланов проти Росії» (рішення від 09 червня 2005 року), «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 року) Європейський суд з прав людини зазначив, що «досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним». У справі «Ізмайлов проти Росії» (п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 року) Європейський суд вказав, що «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи».

Зазначені обставини у сукупності з даними про особу обвинуваченого і його поведінки свідчить про істотне зниження ступеня тяжкості вчиненого злочину.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України суд призначає покарання у межах, установлених в санкції статті Основної частини КК України, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Юридичний зміст положень ст.65 КК України вказує на те, що загальні засади призначення покарання (ст.65 КК України) наділяють суд правом вибору однієї з форм реалізації кримінальної відповідальності призначити покарання або звільнити від покарання чи від його відбування, завданням якої є виправлення та попередження нових злочинів. При цьому, ця функція за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки потребує врахування та оцінки конкретних обставин справи, ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного, обставин, що впливають на покарання.

У п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» (із змінами) звернуто увагу на те, що при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного обвинуваченого, який визнається винним у вчиненні злочину, мають суворо додержувати вимог ст. 65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання. При цьому, призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку, суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.

Щодо особи обвинуваченого ОСОБА_4 суд враховує зокрема те, що обвинувачений не судимий, військовий, має постійне місце проживання,ставлення обвинуваченого до вчиненого і суд приходить до переконання про можливість виправлення і перевиховання обвинуваченого ОСОБА_4 без ізоляції від суспільства, з застосуванням ст.ст.75,76 КК України. Саме таке покарання на думку суду буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого ОСОБА_4 та попередження вчинення нових злочинів.

Запобіжний захід ОСОБА_4 до набрання вироком законної сили залишити попередній - залог.

Речові докази по справі вирішити відповідно до вимог ст.100КПК України.

Керуючись ст. ст. 373,374 КПК України, суд,-

З А С У Д И В :

ОСОБА_4 визнати винним та призначити покарання:

- за ст. 289 ч.1 КК України у виді позбавлення волі строком на три роки;

Відповідно ст. 75 КК України звільнити засудженого ОСОБА_4 від відбування призначеного судом покарання у виді позбавлення волі з випробуванням, встановивши 1/ один / рік іспитового строку.

Відповідно до ст. 76 КК України, впродовж іспитового строку на засудженого ОСОБА_4 покласти обов`язки:

1)періодично з*являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

2)повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Грошову заставу, внесену за обвинуваченого ОСОБА_4 в сумі 33308.00/тридцять три тисячі триста вісім/ гривень повернути заставодавцю ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ..

Запобіжний захід ОСОБА_4 до набрання вироком законної сили залишити попередній залог.

Ухвалу Крюківського районного суду м.Кременчука про накладення арешту на майно від 17.04.2024року скасувати.

Речові докази по справі, відповідно до вимог ст.100 КПК України, а саме 3 свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, предмет схожий на пневматичний пістолет з магазином, мобільний телефон марки "ZTE" - повернути ОСОБА_4 .

Речові докази по справі, відповідно до вимог ст.100КПК України, а саме автомобіль марки ВАЗ моделі 21083 д.н.з. НОМЕР_2 білого кольору, ідентифікаційний номер НОМЕР_3 , 1993 року випуску - залишити власнику ОСОБА_8 .

Вирок може бути оскаржений, з підстав, передбачених статтею 394 КПК України до Полтавського апеляційного суду протягом 30днів з дня його проголошення. Якщо вирок ухвалено без виклику особи, яка його оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Головуючий суддя ОСОБА_1