У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«14» травня 2024 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд в складі колегії суддів:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

за участю секретаря ОСОБА_4

учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_5

захисника ОСОБА_6

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 в інтересах підозрюваної ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Миколаївського районного суду Миколаївської області від 02 травня 2024 року про арешт майна.

Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції.

Ухвалою слідчого судді Миколаївського районного суду Миколаївської області від 02 травня 2024 року клопотання слідчого про накладення арешту на майно задоволено частково. Накладено арешт, на майно підозрюваної ОСОБА_7 , у кримінальному провадженні №0000047, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 22.09.2022, а саме на:

- земельну ділянку, загальною площею 2 га, кадастровий номер: :01:000:0126 (розташована в межах Воскресенської селищної ради Миколаївського району Миколаївської області) та 1/2 частку квартири, яка перебуває у спільній частковій власності (об`єкт житлової нерухомості, загальна площа 112,6 кв.м, розташована за адресою: АДРЕСА_1 ) шляхом тимчасового позбавлення права відчужувати вказані об`єкти та розпоряджатися ними;

- автомобіль легковий TOYOTA RAV4, рік випуску: 2021, колір: сірий; VIN: НОМЕР_1 та автомобіль легковий FORD FOCUS, рік випуску: НОМЕР_2 , колір: НОМЕР_3 ; VIN: НОМЕР_4 шляхом тимчасового вилучення вказаних транспортних засобів та позбавлення права відчужувати їх, користуватися та розпоряджатися ними.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

Захисник просить ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання слідчого в частині накладення арешту на автомобіль легковий TOYOTA RAV4, рік випуску: НОМЕР_5 , колір: сірий; VIN: НОМЕР_1 та автомобіль легковий FORD FOCUS, рік випуску: НОМЕР_2 , колір: білий; VIN: НОМЕР_4 шляхом тимчасового вилучення вказаних транспортних засобів та позбавлення права відчужувати їх, користуватися та розпоряджатися ними.

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу.

Апелянт не згоден з рішенням слідчого судді та вважає, що не доведено існування ризику приховування майна та його відчуження.

Вважає, що на даній стадії досудового розслідування не виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи.

Вказує, що вартість майна, на яке накладено арешт, значно перевищує суму збитків, які нібито нанесені вчиненим ОСОБА_7 кримінальним правопорушенням.

На думку апелянта, будь-яких обґрунтованих доводів щодо приховування, псування, зникнення, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження вилученого майна слідчим не надано та не доведено.

Також, не надано переконливих доводів щодо настання наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню у разі незастосування вказаних заходів забезпечення кримінального провадження.

Встановлені слідчим суддею обставини.

Слідчий СВ відділення поліції №5 Миколаївського РУП ГУ НП в Миколаївській області ОСОБА_8 , за погодженням з прокурором Миколаївської окружної прокуратури ОСОБА_9 , звернулась до слідчого судді з клопотанням про арешт майна у кримінальному провадженні №0000047, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.358, ч.2 ст.364, ч.1 ст.362, ч.2 ст.28, ч.3 ст.27, ч.4 ст.27, ч.3 ст.365-2 КК України.

З долучених до клопотання матеріалів досудового розслідування вбачається, що ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.28 ч.4 ст.27 ч.3 ст.365-2 КК України.

Задовольняючи клопотання, слідчий суддя встановив, що ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.28 ч.4 ст.27 ч.3 ст.365-2 КК України, а саме: підбурювання до зловживання своїми повноваженнями особою, яка не є державним службовцем, посадовою особою місцевого самоврядування, але здійснює професійну діяльність, пов`язану з наданням публічних послуг, з метою отримання неправомірної вигоди, що завдало істотної шкоди, вчинена за попередньою змовою групою осіб.

У ході досудового розслідування виявлено майно, яке на праві приватної власності зареєстровано за підозрюваною ОСОБА_7 .

Оскільки санкція ч.3 ст.365-2 КК України передбачає покарання у виді позбавлення волі з конфіскацією майна, то з метою забезпечення виконання покарання у виді конфіскації майна як покарання, передбаченого санкцією статті, слідчий суддя дійшов висновку про обґрунтованість клопотання.

Позиції учасників судового провадження.

Захисник ОСОБА_6 підтримав апеляційну скаргу, просив її задовольнити.

Прокурор вважав ухвалу слідчого судді законною та обґрунтованою, просив відмовити у задоволенні апеляційної скарги.

Встановлені судом апеляційної інстанції обставини.

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників судового провадження, вивчивши матеріали судового провадження, апеляційний суд встановив таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Згідно ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до ч. 5 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 3 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна.

Арешт майна відноситься до заходів забезпечення кримінального провадження (ч. 2 ст. 131 КПК України), які, на підставі ч. 3 ст. 132 КПК України, не можуть бути застосовані, якщо слідчий, прокурор не доведе, що: існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, дізнавача, прокурора; може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, дізнавач, прокурор звертається із клопотанням.

Ці вимоги закону слідчим суддею при прийнятті рішення враховані в повній мірі.

З матеріалів провадження вбачається, що 22.09.2022 внесені відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000047 за ч.3 ст.358, ч.2 ст.364, ч.1 ст.362, ч.2 ст.28, ч.3 ст.27, ч.4 ст.27, ч.3 ст.365-2 КК України.

11 квітня 2024 року ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.28 ч.4 ст.27 ч.3 ст.365-2 КК України.

Так, відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта ОСОБА_7 зареєстровано право власності на наступні об`єкти:

-земельна ділянка, загальною площею 2 га, кадастровий номер: :01:000:0126, розташована в межах Воскресенської селищної ради Миколаївського району Миколаївської області;

-квартира, об`єкт житлової нерухомості, загальна площа 112,6 кв.м, розташована за адресою: АДРЕСА_1 , власність: спільна часткова: частка .

Крім того, згідно зібраних у ході досудового розслідування відомостей встановлено зареєстровані на праві власності за підозрюваною ОСОБА_7 транспортні засоби, зокрема: автомобіль легковий TOYOTA RAV4, рік випуску: 2021 року, колір: сірий; VIN: НОМЕР_1 ; автомобіль легковий FORD FOCUS, рік випуску: НОМЕР_2 , колір: білий; VIN: НОМЕР_4 .

Тобто, у підозрюваної ОСОБА_7 є майно, на яке необхідно накласти арешт з метою подальшого забезпечення виконання вироку суду, пов`язаного з конфіскацією майна.

Аналізуючи встановлені досудовим розслідуванням обставини кримінального провадження, колегія суддів вважає, що наявні достатні підстави вважати, що з урахуванням санкції ч.3 ст.365-2 КК України, необхідно накласти арешт на майно відповідно до ч.5 ст. 170 КПК України.

Приймаючи рішення про накладення арешту, слідчий суддя достатньо мотивував рішення, врахувавши мету накладення арешту.

В поданій апеляційній скарзі апелянт стверджує, що вартість майна, на яке накладено арешт, значно перевищує суму збитків.

Проте, наразі, потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права, і саме за таких умов може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий звернувся з клопотанням про накладення арешту на вказане майно.

Слідчим суддею прийнято законне, обґрунтоване та вмотивоване рішення.

За такого, апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Керуючись ст. 404, 405, 407, 422, 532 КПК України, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 в інтересах підозрюваної ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Миколаївського районного суду Миколаївської області від 02 травня 2024 року про арешт майна - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та не підлягає оскарженню в касаційному порядку.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3