19.04.2024 Єдиний унікальний номер 205/5037/22
Провадження № 1-кп/205/268/24
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 квітня 2024 року м. Дніпро

Ленінський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1

за участю секретаря - ОСОБА_2

за участю учасників кримінального провадження:

прокурора - ОСОБА_3

захисника адвоката - ОСОБА_4

обвинуваченого - ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Дніпро обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000116 від 19 липня 2022 року відносно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпропетровська, Дніпропетровської області, громадянина України, з вищою освітою, неодруженого, в силу ст. 89 КК України раніше не судимий, має на утриманні малолітню дитину - сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрований та проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 , військовослужбовець військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період, в посаді головного сержанта - командира 1 відділення 1 взводу 3 роти 4 батальйону військової частини НОМЕР_1 , у військовому званні «старший сержант»,

який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 03.03.2022 № 10 (по стройовій частині) старший сержант ОСОБА_5 , призваного по загальній мобілізації, призначено на посаду командира 1 відділення охорони 1 взводу охорони 3 роти охорони 4 батальйону охорони військової частини НОМЕР_1 та зараховано до списків особового складу та поставлено на всі види забезпечення.

Старший сержант ОСОБА_5 , будучи військовослужбовцем, відповідно до вимог ст.ст. 9, 11, 16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України зобов`язаний суворо дотримуватись у своїй службовій діяльності вимог законів України, Статутів Збройних Сил України, бути взірцем виконання службового обов`язку, сумлінно виконувати службові обов`язки доручені йому за посадою.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про Оборону України» воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози та забезпечення національної безпеки, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

Відповідно до ст. 4 Закону України «Про Оборону України» у разі збройної агресії проти України або загрози нападу на Україну Президент України приймає рішення про загальну або часткову мобілізацію, введення воєнного стану в Україні або окремих її місцевостях, застосувати Збройних Сил України, інших військових формувань, утворених відповідно до законів України, подає його Верховній Раді України на схвалення чи затвердження, а також вносить до Верховної Ради України подання про оголошення стану війни.

Органи державної влади та органи військового управління, не чекаючи оголошення стану війни, вживають заходів для відсічі агресії. На підставі відповідного рішення Президента України Збройні Сили України разом з іншими військовими формуваннями розпочинають воєнні дії, у тому числі проведення спеціальних операцій (розвідувальних, інформаційно-психологічних тощо) у кіберпросторі просторі.

З моменту оголошення стану війни чи фактичного початку воєнних дій настає воєнний час, який закінчується у день і час припинення стану війни.

У зв`язку із збройною агресією Російської Федерації проти України Указом Президента України №64/2022 із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року в Україні введено воєнний стан до 24 серпня 2022 року, який затверджено Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні».

27 червня 2022 року, старший сержант ОСОБА_5 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, діючи з метою тимчасово ухилитися від військової служби, не одержавши дозволу відповідних командирів або начальників, без поважних причин, вільно залишив військову частину НОМЕР_1 , яка дислокується в АДРЕСА_2 (більш детальна адреса не підлягає розголошенню в умовах воєнного стану), свої службові обов`язки не виконував, час проводив на власний розсуд, не приймаючи заходів для повернення до військової частини НОМЕР_1 , про своє місцезнаходження до органів військового чи цивільного управління не заявляв. 05.08.2022 ОСОБА_5 самостійно прибув до Дніпровської спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері за адресою: АДРЕСА_3 та заявив про себе.

Таким чином, 27 червня 2022 року, старший сержант ОСОБА_5 самовільно залишив військову частину НОМЕР_1 , яка дислокується за адресою (більш детальна адреса не підлягає розголошенню в умовах воєнного стану) без поважних причин, в умовах воєнного стану та незаконно перебував за її межами, ухилившись від військової служби до 05 серпня 2022 року.

18 квітня 2024 року між прокурором Дніпровської спеціалізованої прокуратури у сфері оброни Східного регіону ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_5 , в присутності захисника - адвоката ОСОБА_4 укладено угоду про визнання винуватості, за умови якої ОСОБА_5 повністю та беззастережно визнає свою винуватість у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення та сторони узгодили покарання обвинуваченому за ч. 5 ст. 407 КК України у вигляді основного покарання із застосуванням ст. 69 КК України нижче від найнижчої межі, встановленої санкцією ч. 5 ст. 407 КК України, а саме у виді 2 (двох) років позбавлення волі та керуючись ст. 58 КК України, враховуючи обставини справи та особу засудженого, замість позбавлення волі на 2 (два) роки призначити ОСОБА_5 службове обмеження на той самий строк (2 (два) роки) з відрахуванням із суми грошового забезпечення засудженого 20% в дохід держави. Сторони дійшли згоди на призначення ОСОБА_5 остаточного покарання за вчинене кримінальне правопорушення, передбачене ч. 5 ст. 407 КК України, із застосуванням ст.ст. 69, 58 КК України у виді 2 (двох) років службового обмеження з відрахуванням 20 % його грошового забезпечення в дохід держави.

Обвинувачений розуміє, що наслідком укладання та затвердження даної угоди є обмеження його права оскарження вироку згідно з положеннями ст.ст. 394,424 КПК України та відмова від здійснення прав, передбачених п.1 ч.4 ст.474 КПК України, підстави та порядок оскарження обвинувального вироку, яким затверджена ця угода в апеляційному та касаційному порядку ОСОБА_5 роз`яснені та зрозумілі.

Під час судового засідання ОСОБА_5 пояснив, що дійсно скоїв даний злочин, підтвердив обставини викладені у обвинувальному акті. Зазначив, що з прокурором, у присутності захисника, уклав угоду про визнання винуватості, яку він підтримав та просить затвердити. Йому зрозуміло, що він має право на справедливий судовий розгляд, під час якого сторона обвинувачення зобов`язана довести кожну обставину щодо кримінального правопорушення, у вчиненні якого його обвинувачують, а він має право мовчати, і факт мовчання не матиме для суду жодного доказового значення: мати захисника, у тому числі на отримання правової допомоги безплатно у порядку та випадках, передбачених законом, або захищатися самостійно; допитати під час судового розгляду свідків обвинувачення, подати клопотання про виклик свідків і подати докази, що свідчать на його користь; наслідки укладення та затвердження угод, передбачені КПК України йому зрозумілі, так само як і характер обвинувачення та вид покарання, яке буде застосовано до нього у разі затвердження угоди судом. Просив суд затвердити угоду.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 , угоду про визнання винуватості підтримав та просив її затвердити.

Захисник адвокат ОСОБА_4 у судовому засіданні просив затвердити угоду про визнання винуватості та призначити покарання погоджене сторонами. Зазначив, що угоду було укладено добровільно, жодного примусу не було, угода не суперечить вимогам КПК України та інтересам обвинуваченого, укладалась в його присутності.

Прокурор ОСОБА_3 просила суд затвердити угоду про визнання винуватості з покаранням, яке визначено в угоді.

Перевіривши зміст угоди про визнання винуватості, заслухавши прокурора, обвинуваченого та його захисника, суд дійшов висновку, що угода підлягає затвердженню, з наступних підстав.

Судом встановлено, що угода укладена добровільно, без будь-якого примусу чи погроз; її умови не суперечать вимогам Кримінального кодексу України та Кримінально-процесуального кодексу України; правова кваліфікація кримінального правопорушення визначена правильно; матеріалами кримінальним провадженням доводяться фактичні обставини визнання винуватості обвинуваченого, обвинувачений обвинувачується у вчинені тяжкого злочину.

Умисні дії ОСОБА_5 , які виразились у самовільному залишенні військової частини, вчинене в умовах воєнного стану, військовослужбовцем (крім строкової служби), правильно кваліфіковані за ч. 5 ст. 407 КК України.

Жодної з підстав для відмови у затвердженні угоди, передбачених ч.7 ст.474 КПК України, судом не встановлено.

Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_5 , відповідно до ст. 66 КК України, щире каяття.

Обставин, які обтяжують покарання ОСОБА_5 , відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлені.

З урахуванням викладеного, суд вважає угоду такою, що підлягає затвердженню.

Цивільного позову у кримінальному провадженні не заявлено.

Процесуальні витрати та речові докази відсутні.

Керуючись ст.ст. 369-371, 373, 374 КПК України суд, -

У Х В А Л И В :

Затвердити угоду у кримінальному провадженні № 0000116 від 19 липня 2022 року про визнання винуватості, укладену 18 квітня 2024 року між прокурором Дніпровської спеціалізованої прокуратури у сфері оброни Східного регіону ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_5 , в присутності захисника - адвоката ОСОБА_4 .

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, та призначити йому узгоджене сторонами угоди про визнання винуватості від 18 квітня 2024 року покарання із застосуванням ст. 69 КК України у виді 2 (двох) років позбавлення волі.

На підставі ст.58 КК України ОСОБА_5 замість призначеного покарання у виді позбавлення волі призначити покарання у виді 2 (двох) років службового обмеження з відрахуванням 20 % його грошового забезпечення в дохід держави.

Вирок може бути оскаржений обвинуваченим, прокурором виключно з підстав, передбачених ст.394 КПК України, до Дніпровського апеляційного суду через Ленінський районний суд м. Дніпропетровська протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку не пізніше дня, наступного за днем його ухвалення, надіслати учасникам судового провадження.

Суддя ОСОБА_1