Справа №:755/2750/24
Провадження №: 1-кс/755/1586/24
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"06" травня 2024 р. м.Київ

Слідчий суддя Дніпровського районного суду м.Києва ОСОБА_1 , при секретарі судових засідань ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі Дніпровського районного суду м.Києва, клопотання слідчого СВ Дніпровського УП ГУ НП у м.Києві ОСОБА_3 , погоджене з прокурором Дніпровської окружної прокуратури м.Києва ОСОБА_4 , про арешт майна у кримінальному провадженні №0000305 та додані до нього матеріали, -

за участю учасників кримінального провадження:

слідчого ОСОБА_3 ,

представника власника майна адвоката ОСОБА_5 ,

В С Т А Н О В И В:

26.04.2024 року до Дніпровського районного суду м.Києва надійшло клопотання слідчого СВ Дніпровського УП ГУ НП у м.Києві ОСОБА_3 , погоджене з прокурором Дніпровської окружної прокуратури м.Києва ОСОБА_4 , про арешт майна у кримінальному провадженні №0000305 .

Відповідно до ст.35 КПК України автоматизованою системою документообігу суду було визначено головуючого - слідчого суддю ОСОБА_1 та передано їй матеріали 26.04.2024 року.

Вимоги клопотання обґрунтовані тим, що під час досудового розслідування встановлено, що ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , у невстановленому досудовим розслідуванням місці та час, але не пізніше 25 січня 2024 року, в порушення вимог Закону України «Про обіг наркотичних засобів і психотропних речовин, прекурсорів та їх аналогів» №863-Х11 від 08.07.1999, Закону України «Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, а так само зловживання ними» від 15.02.1995 року, діючи умисно та з корисливих мотивів, вступили в злочину змову та розробили злочинний план дій, з метою незаконного збагачення шляхом здійснення протиправної діяльності, пов`язаної з незаконним обігом наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів, а саме на вчинення незаконного придбання, зберігання та пересилання з метою збуту, а також збуту психотропної речовини, зокрема дронабінолу ((-)-транс-дельта-9- тетрагідроканабінолу), обіг якої обмежений, а також особливо небезпечного наркотичного засобу - екстракту канабісу, обіг якого заборонено, згідно з Постановою КМУ №770 від 06.05.2000 «Про затвердження Переліку наркотичних засобів, психотропних засобів, психотропних речовин і прекурсорів».

У відповідності до розробленого злочинного плану, діючи за попередньою змовою групою осіб, ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , обрали предметом своєї незаконної діяльності та заробітку CBD-продукцію американської компанії «Neurogan inc.» у вигляді олії, желейок, вейпів, капсул, цукерок, косметики, тощо, шляхом їх оптової закупівлі та переміщення через державний кордон України із приховуванням від митного контролю, користуючись легальністю виробництва такої продукції в штаті країни виробника, та подальшої роздрібної реалізації через створений з цією метою інтернет-магазин « UNI CBD » як дієтичних добавок на території України.

При цьому, ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 достовірно було відомо, що переважна частина продукції «Neurogan inc.», яка ними буде придбана та збуватися, з маркуванням зеленого кружечка та написом «Full-Spectrum», тобто повного спектру, містить у своєму складі психоактивні компоненти канабісу та речовини, обмежені або заборонені до обігу в Україні, так як це було прямо вказано виробником.

Незважаючи на вказане, розуміючи протиправний характер своїх дій та нехтуючи вимогами чинного законодавства, якими регулюється обіг наркотичних засобів і психотропних речовин, з метою отримання стабільного прибутку, ОСОБА_6 , діючи за попередньою змовою з ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , під виглядом здійснення підприємницкьої діяльності ФОП ОСОБА_6 та легального продажу CBD-продукції «Neurogan inc.» на основі не забороненого CBD (канабідіолу), заходи контролю щодо якого знято постановою КМУ від 07.04.2021 року, розпочали незаконні дії з незаконного придбання, шляхом оформлення та отримання замовлень на ім`я ОСОБА_7 із-за кордону, рекламування в мережі Інтернет, а також збуту бажаючим особам, серед інших легальних товарів, також продукції з вмістом психотропної речовини - дронабінолу ((-)-транс-дельта-9-тетрагідроканабінолу) та особливо небезпечного наркотичного засобу - екстракту канабісу.

Так, для реалізації злочинної діяльності групою осіб, ОСОБА_7 на початку липня 2022 року в мережі Інтернет зареєструвала з метою розповсюдження нарковмісних товарів у вигляді дієтичних добавок сайт з доменним ім`ям «unicbd.com.ua», тим самим створила та адмініструвала інтернет-магазин « UNI CBD », функціонування і діяльність якого в подальшому забезпечували безпосередньо також ОСОБА_6 та ОСОБА_8 .

Крім того, з метою забезпечення безперебійної діяльності групи осіб, орендували нежитлове приміщення АДРЕСА_1 , яке використовувалось учасниками як офіс та склад для зберігання придбаної продукції, з метою її подальшої реалізації шляхом поштових відправлень за допомогою оператора поштового зв`язку ТОВ «Нова Пошту», з відділення №2, що знаходилось поруч.

На зазначеному сайті останніми розміщено інформацію щодо продажу товарів широкого асортименту у вигляді CBD-продукції «Neurogan inc.», умовно поділивши на дві категорії, серед яких «Broad-Spectrum», яка є цілком легальною та не містить в своєму складі заборонених до вільного обігу речовин та «Full-Spectrum» з вмістом дронабінолу ((-)-транс-дельта-9-тетрагідроканабінолу) та екстракту канабісу, а також власні контакти з метою пошуку покупців та подальшого їх збуту, а саме: НОМЕР_1 , які використовували ОСОБА_6 та ОСОБА_9 для приймання, оформлення та відправки замовлень оператором поштового зв`язку «Нова пошта».

У кримінальному провадженні проведено негласні слідчі (розшукові) дії, а саме контроль за вчиненням злочину у формі оперативних закупок та контрольованої поставки, в ході чого підтверджена причетність ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 до незаконного збуту заборонених до вільного обігу речовин та їх контрабанди через державний кордон України, з приховуванням від митного контролю, з метою подальшої реалізації через підконтрольний інтернет-магазин « UNI CBD ».

Так, 25.04.2024 року, в період часу з 00 год. 16 хв. по 00 год. 31 хв., за адресою: АДРЕСА_2 , проведено санкціонований обшук транспортного засобу марки «Mercedes Benz E 230», державний номерний знак НОМЕР_2 , номер кузова НОМЕР_3 , сірого кольору, 1997 року випуску, який на праві власності належить ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в ході якого вищезазначений транспортний засіб було вилучено та поміщено на територію спеціального майданчика для зберігання тимчасово вилучених транспортних засобів за адресою: АДРЕСА_3 .

25.04.2024 року вказаний автомобіль постановою слідчого СВ Дніпровського УП ГУ НП у м.Києві, в порядку ст.98 КПК України, визнано речовим доказом.

Крім того, встановлено, що санкції інкримінованих особам злочинів, передбачених ч.2 ст.307, ч.2 ст.305 КК України передбачають конфіскацію майна як виду покарання.

Беручи до уваги вищевикладене та враховуючи, що в матеріалах кримінального провадження вбачається наявність достатніх підстав вважати, що вищеперераховане майно є речовим доказом, а також з метою забезпечення майбутньої можливої конфіскації майна, у випадку визнання вказаних осіб винними, слідчий просить клопотання задовольнити.

В судовому засіданні слідчий клопотання підтримав, з підстав, викладених у ньому, та уточнив його, просив суд накласти арешт на майно шляхом заборони розпорядження, відчуження та користування вказаним автомобілем.

Представник власника майна - адвокат ОСОБА_5 заперечувала щодо задоволення даного клопотання, оскільки, на думку адвоката, слідчим у своєму клопотанні не обґрунтована мета накладення арешту на майно, під час проведення обшуку у вказаному автомобілі нічого не було вилучено. Крім того, вказаний автомобіль було придбано за спільні кошти підозрюваного ОСОБА_6 та його цивільної дружини, а тому накладення арешту на дане авто порушує права третіх осіб. Вказаним автомобілем постійно користується ОСОБА_10 , у тому числі під час роботи.

Вислухавши думку учасників судового провадження, дослідивши клопотання та додані до нього матеріали у їх сукупності, слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання слідчого підлягає задоволенню частково, виходячи з наступного.

Судом було встановлено, що 25.01.2024 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань були внесені відомості про скоєння злочинів, передбачених ч.2 ст.307, ч.2 ст.305 КК України (кримінальне провадження №0000305).

Клопотання слідчого СВ Дніпровського УП ГУ НП у м.Києві ОСОБА_3 , погоджене з прокурором Дніпровської окружної прокуратури м.Києва ОСОБА_4 . У ньому зазначено підстави, у зв`язку з якими необхідно здійснити арешт майна та конкретизовано майно, що належить арештувати, тобто клопотання оформлене відповідно до вимог ст.171 КПК України. До матеріалів клопотання додані копії документів, якими слідчий обґрунтовує доводи клопотання, Витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань щодо кримінального провадження та долучені документи, що підтверджують обставини, викладені у клопотанні.

Відповідно ж до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Згідно з ч.2 ст.170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Частиною 2 статті 173 КПК України передбачено, що при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя повинен враховувати: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Відповідно до ч.3 ст.170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Речовими доказами згідно ч.1 ст.98 КПК України є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Згідно положеннями ч.5 ст.170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 3 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна.

Так, в судовому засіданні було встановлено, що органом досудового розслідування ОСОБА_6 було повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.305 та ч.2 ст.307 КК України.

Санкції ч.2 ст.305 та ч.2 ст.307 КК України передбачено покарання, у тому числі з конфіскацією майна.

Таким чином, є передбачені кримінальним процесуальним законом підстави для накладення арешту, з метою забезпечення можливої конфіскації майна, як виду покарання, а також з метою збереження речових доказів, оскільки в матеріалах справи є дані, підтверджуючі можливість його відчуження.

Згідно з ч.10 ст.170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Відповідно до ч.11 ст.170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Разом з тим, відповідно до п.18 ч.1 ст.3 КПК України слідчий суддя - суддя суду першої інстанції, до повноважень якого належить здійснення у порядку, передбаченому цим Кодексом, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні.

Статтями 7, 16 КПК України встановлено, що загальною засадою кримінального провадження є недоторканість права власності. Позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Згідно положень статті 1 Першого протоколу до Європейської конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном, ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

У відповідності до усталеної практики Європейського Суду з прав людини в контексті вищевказаних положень, володіння майном повинно бути законним (рішення ЄСПЛ у справі "Іатрідіс проти Греції" від 25 березня 1999 року). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (рішення ЄСПЛ у справі "Антріш проти Франції" від 22 вересня 1994 року, "Кушоглу проти Болгарії" від 10 травня 2007 року).

Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити "справедливий баланс" між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (рішення ЄСПЛ у справі "Спорронг та Льонрот проти Швеції" від 23 вересня 1982 року). Таким чином, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (рішення у справі "Джеймс та інші проти Сполученого Королівства" від 21 лютого 1986 року).

Статтею 13 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини визначено, що кожен, чиї права та свободи, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» зобов`язано суди застосовувати при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Питання застосування інституту тимчасового вилучення майна врегульоване Главами 16 та 17 Кримінального процесуального Кодексу України, зокрема статтями 167-175 цього Кодексу. Даними правовими нормами законодавцем визначено конкретне визначення можливої наступної долі вилученого майна, зокрема до вирішення питання про арешт такого майна або до його повернення.

Щодо посилання представника власника майна на порушення прав третіх осіб у випадку задоволення клопотання слідчого, суд звертає увагу на те, що жодних належних доказів спільного проживання підозрюваного та ОСОБА_10 суду не надано.

Враховуючи викладене, на думку слідчого судді, є підстави для застосування заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту на майно, однак обмеження, в даному випадку, власника у праві користування його майном, є очевидно непропорційним та містить ознаки свавільного втручання, а також безпідставно покладає на власника майна додаткові матеріальні зобов`язання щодо оплати часу перебування транспортного засобу на штраф майданчику.

Таким чином, слідчий суддя, враховуючи зазначені положення закону, виходячи з принципу диспозитивності кримінального провадження, відповідно до якого сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених КПК України, приходить до висновку, що клопотання слідчого підлягає задоволенню частково.

Керуючись ст.ст.98, 167, 170-175, 309, 369-372 КПК України, слідчий суддя,-

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання слідчого СВ Дніпровського УП ГУ НП у м.Києві ОСОБА_3 , погоджене з прокурором Дніпровської окружної прокуратури м.Києва ОСОБА_4 , про арешт майна у кримінальному провадженні №0000305 - задовольнити частково.

Накласти арешт на майно, а саме на транспортний засіб марки «Mercedes Benz E230», державний номерний знак НОМЕР_2 , номер кузова: НОМЕР_4 , сірого кольору, 1997 року випуску, шляхом заборони відчуження та розпорядження вказаним майном.

В іншій частині клопотання - відмовити.

Копію ухвали вручити присутнім учасникам судового провадження.

Повний текст ухвали оголосити учасникам судового провадження у судовому засіданні о 17-30 годині 09 травня 2024 року.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана протягом п`яти днів з дня її оголошення безпосередньо до Київського апеляційного суду. У разі якщо ухвалу було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Роз`яснити сторонам кримінального провадження, що підозрюваний, захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково, арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування за їх клопотанням, якщо вони доведуть, що в подальшому в застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Ухвала підлягає негайному виконанню з моменту оголошення. Подання апеляційної скарги не зупиняє її виконання.

Слідчий суддя Дніпровського районного суду

м.Києва ОСОБА_1