Справа № 204/4347/24
Провадження № 1-кс/204/1219/24
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 квітня 2024 року слідчий суддя Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши клопотання слідчого слідчого відділу Управління СБ України у Дніпропетровської області старшого лейтенанта юстиції ОСОБА_3 , погоджене прокурором Дніпропетровської обласної прокуратури ОСОБА_4 , про арешт майна в рамках кримінального провадження №0000294 від 14.03.2024 року за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 114-2 КК України, -

встановив:

До суду надійшло клопотання слідчого слідчого відділу Управління СБ України у Дніпропетровської області старшого лейтенанта юстиції ОСОБА_3 , погоджене прокурором Дніпропетровської обласної прокуратури ОСОБА_4 , про арешт майна в рамках кримінального провадження №0000294 від 14.03.2024 року за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 114-2 КК України.

В обґрунтування клопотання зазначено, що Слідчим відділом Управління СБ України у Дніпропетровській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000294 від 14.03.2024 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 114-2 КК України.

Підставою для реєстрації кримінального провадження стало повідомлення оперативного підрозділу про те, що громадянин України ОСОБА_5 , в умовах воєнного стану здійснює несанкціоноване поширення інформації про розташування Збройних Сил України, за можливості їх ідентифікації на місцевості, враховуючи, що зазначена інформація не розміщувалася у відкритому доступі Генеральним штабом Збройних Сил України, Міністерством Оборони України або іншими уповноваженими державними органами.Так, 24.02.2022 указом Президента України № 64/2022, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» введено воєнний стан на всій території України з 05 год. 30 хв., який набув чинності з дня його опублікування 24.02.2022 та який згідно указів Президента України в подальшому неодноразово продовжувався, в тому числі станом на момент вчинення злочину. Встановлено, що громадянин України ОСОБА_5 , керуючись злочинним умислом направленим на поширення інформації про розташування утворених відповідно до законів України військових формувань - Національної гвардії України, яка відповідно до статті 1 Закону України «Про Національну гвардію України» є військовим формуванням з правоохоронними функціями, що входить до системи Міністерства внутрішніх справ України, з корисливих мотивів, усвідомлюючи, що на території України введено режим воєнного стану, що пов`язане зі збройною агресією Російської Федерації проти України, на прохання невстановленої в ході досудового розслідування особи під псевдонімом «РМ» в інтернет-месенджері «Telegram», зареєстрованого на номер мобільного телефону оператору мобільного зв`язку Російської Федерації: НОМЕР_1 , який заздалегідь пообіцяв відправити за інформацію, яка буде надана, грошові кошти, 26.02.2024 о 17 годин 12 хвилин, перебуваючи у невстановленому досудовим розслідуванням місці, використовуючи мобільний телефон «POCO» imei1: НОМЕР_2 , imei2: НОМЕР_3 , з карткою абонента оператора мобільного зв`язку НОМЕР_4 , та обліковий запис - « ОСОБА_6 » інтернет-месенджеру «Telegram», поширив, шляхом відправлення користувачу під псевдонімом «РМ» інтернет-месенджеру «Telegram», зареєстрованого на номер мобільного телефону оператору мобільного зв`язку Російської Федерації: НОМЕР_1 , з використанням програми «google maps» інформацію, у вигляді зображень карт місцевості з координатами із зробленими власноруч помітками, про розташування блокпостів, на якому розташовувався особовий склад Національної гвардії України: НОМЕР_5 ; НОМЕР_6 ; НОМЕР_7 ; НОМЕР_8 ; НОМЕР_9 , та які можливо ідентифікувати на місцевості, та інформація про що не розміщувалася у відкритому доступі Генеральним штабом Збройних Сил України, Міністерством оборони України та іншими уповноваженими державними органами. За поширення вищевказаної інформації про розташування військовослужбовців Національної гвардії України ОСОБА_5 26.02.2024 о 19 годині 01 хвилин отримав на банківську картку № НОМЕР_10 від невстановленої в ході досудового розслідування особи під псевдонімом «РМ» інтернет-месенджеру «Telegram», грошові кошти у розмірі 3 000 грн.У подальшому, громадянин України ОСОБА_5 , керуючись злочинним умислом направленим на поширення інформації про розташування Збройних Сил України, з корисливих мотивів, усвідомлюючи, що на території України введено режим воєнного стану, що пов`язане зі збройною агресією Російської Федерації проти України, на прохання невстановленої в ході досудового розслідування особи під псевдонімом «РМ» в інтернет-месенджері «Telegram», зареєстрованого на номер мобільного телефону оператору мобільного зв`язку Російської Федерації: НОМЕР_1 , який заздалегідь відправив на банківську картку № НОМЕР_10 ОСОБА_5 грошові кошти у розмірі 2 900 грн. за інформацію, яка буде надана, 17.03.2024 в період часу з 13 годин 39 хвили до 13 години 43 хвили, перебуваючи у невстановленому досудовим розслідуванням місці, використовуючи «POCO» imei1: НОМЕР_2 , imei2: НОМЕР_3 , з карткою абонента оператора мобільного зв`язку НОМЕР_4 , та обліковий запис - « ОСОБА_6 » інтернет-месенджеру «Telegram», діючи повторно, поширив, шляхом відправлення користувачу під псевдонімом «РМ» інтернет-месенджеру «Telegram», зареєстрованого на номер мобільного телефону оператору мобільного зв`язку Російської Федерації: НОМЕР_1 , з використанням програми «google maps» інформацію, у вигляді зображень карт місцевості з координатами із зробленими власноруч помітками, про розташування підрозділів Збройних Сил України: НОМЕР_11 ; НОМЕР_12 ; НОМЕР_13 ; НОМЕР_14 ; НОМЕР_15 , НОМЕР_16 ; НОМЕР_17 , НОМЕР_18 , та які можливо ідентифікувати на місцевості, та інформація про що не розміщувалася у відкритому доступі Генеральним штабом Збройних Сил України, Міністерством оборони України та іншими уповноваженими державними органами.Після чого, громадянин України ОСОБА_5 , керуючись злочинним умислом направленим на поширення інформації про розташування утворених відповідно до законів України військових формувань - Національної гвардії України, з корисливих мотивів, усвідомлюючи, що на території України введено режим воєнного стану, що пов`язане зі збройною агресією Російської Федерації проти України, на прохання невстановленої в ході досудового розслідування особи під псевдонімом «РМ» в інтернет-месенджері «Telegram», зареєстрованого на номер мобільного телефону оператору мобільного зв`язку Російської Федерації: НОМЕР_1 , о 10 годин 30 хвили 29.04.2024, використовуючи мобільний телефон «POCO» imei1: НОМЕР_2 , imei2: НОМЕР_3 , з карткою абонента оператора мобільного зв`язку НОМЕР_4 , перебуваючи за адресою: АДРЕСА_1 , здійснив збір інформації про розташування військовослужбовців Національної гвардії України та відеофіксації приміщень за адресою: АДРЕСА_1 які, у вищезазначений час використовувалось особовим складом Національної Гвардії України з метою розміщення військової техніки та особового складу.Далі, ОСОБА_5 у вищевказаний час, продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу направленого на поширення інформації про розташування утворених відповідно до законів України військових формувань - Національної гвардії України, діючи повторно, в умовах воєнного стану, з корисливих мотивів, перебуваючи за адресою: АДРЕСА_1 , використовуючи мобільний телефон «POCO» imei1: НОМЕР_2 , imei2: НОМЕР_3 , з карткою абонента оператора мобільного зв`язку НОМЕР_4 , та обліковий запис - « ОСОБА_6 » інтернет-месенджеру «Telegram», поширив, зібрану інформацію користувачу під псевдонімом «РМ» інтернет-месенджеру «Telegram», шляхом відправлення результатів відеофіксації приміщень за адресою: АДРЕСА_1 , які використовувалось особовим складом Національної Гвардії України з метою розміщення військової техніки та особового складу, та які можливо ідентифікувати на місцевості, та інформація про що не розміщувалася у відкритому доступі Генеральним штабом Збройних Сил України, Міністерством оборони України та іншими уповноваженими державними органами.

За викладених вище обставин, 29.04.2024 громадянина ОСОБА_5 було затримано за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення в порядку ст.ст. 207, 208 КПК України. Під час затримання ОСОБА_5 було проведено його особистий огляд в ході якого в останнього виявлено: мобільний телефон «POCO» imei1: НОМЕР_2 , imei2: НОМЕР_3 та банківську картку

№ НОМЕР_19 , у відповідності до вимог ч. 1 ст. 168 КПК України вказане майно є тимчасово вилученим.

Відповідно до ст. 98 КПК України мобільний телефон «POCO» imei1: НОМЕР_2 , imei2: НОМЕР_3 та банківська картка № НОМЕР_19 є речовими доказами, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, та у відповідності до ст. 84 КПК України є доказом.На підставі викладеного вище, з метою збереження речових доказів та унеможливлення їх зникнення, втрати, знищення, слідчий звернувся з даним клопотанням до суду.

Слідчий надав суду заяву про розгляд клопотання без його участі, просив клопотання про арешт майна задовольнити.

Власник вилученого майна - ОСОБА_5 надав суду заяву про розгляд справи без його участі, проти задоволення клопотання не заперечує.

Ознайомившись з матеріалами клопотання, якими обґрунтовується необхідність арешту майна, слідчий суддя приходить до наступного.

Відповідно до ст. 84 КПК України, доказами у кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню. Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.

Згідно зі ст. 5 даної Конвенції, держава Україна зобов`язана вжити заходів, які можуть знадобитися для того, щоб забезпечити застосування заходів щодо блокування, арешту та конфіскації також до:a) майна, в яке були перетворені або конвертовані доходи;b) майна, отриманого із законних джерел, якщо до нього було повністю або частково приєднані доходи, отримані злочинним шляхом;c) прибутку або інших вигод, отриманих від доходів, від майна, в яке були перетворені або конвертовані доходи, отримані злочинним шляхом, або від майна, до якого залучені доходи, отримані злочинним шляхом.

В статті 98 КПК України зазначено, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення. Документи є речовими доказами, якщо вони містять ознаки, зазначені в частині першій цієї статті.

Згідно ч.1 ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

За ч.2 ст.170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Як визначено ч.3 ст.170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

За ч.2 ст.173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Відповідно до ч.10 ст. 170 КПК України, арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, віртуальні активи, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна. Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

Матеріальні об`єкти, які зберегли на собі сліди вчинення кримінального правопорушення та предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, з урахуванням вимог ст.98 КПК України є речовими доказами, оскільки містять відомості про вчинення кримінального правопорушення і можуть бути використані як доказ факту та обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

В судовому засіданні встановлено, що Слідчим відділом Управління СБ України у Дніпропетровській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000294 від 14.03.2024 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 114-2 КК України. У даному кримінальному провадженні 29.04.2024 року громадянина ОСОБА_5 було затримано за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення в порядку ст.ст. 207, 208 КПК України. Під час затримання ОСОБА_5 було проведено його особистий огляд в ході якого в останнього виявлено: мобільний телефон «POCO» imei1: НОМЕР_2 , imei2: НОМЕР_3 та банківську картку № НОМЕР_19 , у відповідності до вимог ч. 1 ст. 168 КПК України вказане майно є тимчасово вилученим. Постановою слідчого від 29 квітня 2024 року вищевказане вилучене у ОСОБА_5 майно, а саме: мобільний телефон «POCO» imei1: НОМЕР_2 , imei2: НОМЕР_3 та банківська картка № НОМЕР_19 , визнані по кримінальному провадженню №0000294 речовими доказами.

Враховуючи зазначені підстави, згідно зі ст.98 КПК України, вказане майно є речовим доказом і має доказове значення для досудового розслідування.

Незастосування заходів забезпечення кримінального провадження, може призвести до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування та передачі іншим особам, власником вищезазначеного майна.

Правовою підставою для арешту зазначеного майна є п.1 ч.2 ст.170 КПК України - збереження речових доказів.

Слідчий суддя вважає обґрунтованими доводи органу досудового розслідування, щодо необхідності накладення арешту на вказане майно, а саме з метою забезпечення кримінального провадження та збереження речових доказів, а також з метою запобігання можливості його знищення, використання, перетворення, відчуження, у зв`язку з чим, клопотання про арешт майна підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись вимогами ст.ст. 36, 40, 110,131-132, 170-171,309 КПК України, слідчий суддя,-

постановив:

Клопотання слідчого слідчого відділу Управління СБ України у Дніпропетровської області старшого лейтенанта юстиції ОСОБА_3 , погоджене прокурором Дніпропетровської обласної прокуратури ОСОБА_4 , про арешт майна в рамках кримінального провадження №0000294 від 14.03.2024 року за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 114-2 КК України- задовольнити.

Накласти арешт на тимчасово вилучення майно під час особисто обшуку у підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у кримінальному провадженні № 0000294 від 14.03.2024, а саме на: мобільний телефон «POCO» imei1: НОМЕР_2 , imei2: НОМЕР_3 та банківська картка № НОМЕР_19 , шляхом накладення заборони відчуження, розпорядження та користування зазначеним майном.

Ухвала підлягає негайному виконанню слідчим, прокурором.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її проголошення до Дніпровського апеляційного суду. Якщо ухвалу слідчого судді було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання копії судового рішення.

Слідчий суддя ОСОБА_1