Справа № 743/2027/23 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/4823/285/24
Категорія - Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 березня 2024 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Чернігівського апеляційного суду в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

з участю: прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 (в режимі відеоконференції),

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження №0000089 від 04.12.2023 за апеляційною скаргою заступника керівника Чернігівської обласної прокуратури ОСОБА_8 на вирок Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 21 грудня 2023 року,

У С Т А Н О В И Л А :

Цим вироком ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с. Олешня Ріпкинського району Чернігівської області, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючий за адресою: АДРЕСА_2 , офіційно не працюючий, з базовою середньою освітою, не одружений, раніше судимого вироком Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 07 липня 2023 року за ч. 1 ст. 125 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн., -

визнаний винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 125 КК України та призначено покарання за ч. 1 ст. 125 КК України у виді громадських робіт строком 60 (шістдесят) годин.

На підставі статті 71 КК України до призначеного покарання повністю приєднано невідбуту частину покарання за вироком Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 07 липня 2023 року та призначено ОСОБА_9 остаточне покарання у виді громадських робіт строком у 60 (шістдесят) годин та у виді штрафу в розмірі 50 (п`ятдесяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) грн.

На підставі частини 3 статті 72 КК України покарання за вироком Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 07 липня 2023 року виконувати самостійно.

Початком строку відбування покарання прийнято вважати початок фактичного виконання громадських робіт.

Вироком місцевого суду встановлено, що 03.12.2023 р. приблизно о 15 годині 00 хвилин ОСОБА_9 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, знаходячись на території господарства АДРЕСА_3 , діючи умисно, з мотивів раптово виниклих особистих неприязних відносин, з метою спричинення тілесних ушкоджень, умисно наніс своїй матері ОСОБА_10 один удар кулаком в обличчя, а саме в область правого ока, чим спричинив потерпілій тілесні ушкодження у вигляді крововиливу з набряком м`яких тканин правої скроневої ділянки голови, які відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що не спричинили короткочасного розладу здоров`я чи незначної стійкої втрати працездатності.

Не погодившись із рішенням суду, прокурор подав апеляційну скаргу, в якій просив змінити вирок місцевого суду у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність та істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону. Зазначає, що як вбачається з мотивувальної частини вироку, оскільки ОСОБА_9 кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 125 КК України вчинив у період невідбутого покарання у виді штрафу за попереднім вироком, суд дійшов до висновку про необхідність призначення остаточного покарання на підставі ст. 71 КК України, яке б мало складатися із сукупності невідбутої частини покарання за попереднім вироком та покаранням за новим вироком, а у подальшому про необхідність ухвалення рішення про самостійне виконання покарань на підставі ч. 3 ст. 72 КК України. Однак, суд у резолютивній частині вироку, правильно застосувавши ст. 71 КК України та визначивши остаточне покарання із громадських робіт та штрафу, у подальшому неправильно застосував положення ч. 3 ст. 72 КК України та вказав про самостійне виконання покарання за вироком від 07.07.2023, яке вже на підставі ст. 71 КК України було повністю приєднано до покарання за ч. 1 ст. 125 КК України. Вказує, що судом всупереч ст.ст. 370, 374 КПК України допущено суперечності між мотивувальною та резолютивною частинами вироку, та у резолютивній частині після призначення остаточного покарання не зазначено, що у даному випадку, самостійному виконанню підлягали покарання у виді громадських робіт та штрафу вже за даним вироком.

Заслухавши доповідь судді, думку прокурора, котрий просив задовольнити апеляційну скаргу прокурора повністю, захисника , який заперечував проти задоволення апеляційної скарги прокурора, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Враховуючи, що фактичні обставини справи, як і кваліфікація дій обвинуваченого, ніким не оспорювалися, висновки суду першої інстанції щодо цих фактичних обставин перевірці апеляційним судом не підлягають.

Що стосується покарання, призначеного обвинуваченому, то воно визначене судом з урахуванням ступеню тяжкості вчиненого кримінального проступку, даних щодо особи, обставин, які пом`якшують та обтяжують покарання.

Вказаний висновок узгоджується з нормами ст. 65 КК України, в якій зазначено, що суд призначає покарання: у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 цього Кодексу, відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочини, має бути призначено покарання, необхідне і достатнє для їх виправлення та попередження нових злочинів.

Разом з тим, призначаючи обвинуваченому остаточне покарання на підставі ст. 71 КК України та визначаючи відповідно до ч. 3 ст. 72 КК України, суд першої інстанції неправильно застосував закон України про кримінальну відповідальність.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КК України якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив новий злочин, суд до покарання, призначеного за новим вироком. Повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком.

Згідно положень ч. 3 ст. 72 КК України основні покарання у виді штрафу та позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю при призначенні їх за сукупністю злочинів і за сукупністю вироків складанню з іншими видами покарань не підлягають і виконуються самостійно.

Оскільки ОСОБА_9 кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 125 КК України вчинив у період невідбутого покарання у виді штрафу за попереднім вироком, суд дійшов до висновку про необхідність призначення остаточного покарання на підставі ст. 71 КК України, яке б мало складатися із сукупності невідбутої частини покарання за попереднім вироком та покаранням за новим вироком, а у подальшому про необхідність ухвалення рішення про самостійне виконання покарань на підставі ч. 3 ст. 72 КК України.

Однак, суд першої інстанції у резолютивній частині вироку, правильно застосувавши ст. 71 КК України та визначивши остаточне покарання із громадських робіт та штрафу, у подальшому неправильно застосував положення ч. 3 ст. 72 КК України та вказав про самостійне виконання покарання за вироком від 07.07.2023, яке вже на підставі ст. 71 КК України було повністю приєднано до покарання за ч. 1 ст. 125 КК України.

Отже, місцевим судом, всупереч ст.ст. 370, 374 КПК України допущено суперечності між мотивувальною та резолютивною частинами вироку, та у резолютивній частині після призначення остаточного покарання не зазначено, що у даному випадку, самостійному виконанню підлягали покарання у виді громадських робіт та штрафу вже за даним вироком, з чим погоджується колегія суддів.

Відтак, апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню, а вирок місцевого суду зміні у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність.

Керуючись ст., ст. 404, 407, 408, 419 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу заступника керівника Чернігівської обласної прокуратури ОСОБА_8 задовольнити.

Вирок Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 21 грудня 2023 щодо ОСОБА_9 в частині призначеного покарання змінити.

ОСОБА_9 призначити покарання за ч. 1 ст. 125 КК України у виді громадських робіт строком 60 (шістдесят) годин.

На підставі ст. 71 КК України до призначеного ОСОБА_9 покарання повністю приєднати невідбуту частину покарання за вироком Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 07 липня 2023 року та призначити остаточне покарання у виді громадських робіт строком 60 годин та у виді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн.

На підставі ч. 3 ст. 72 КК України покарання за даним вироком у виді громадських робіт та штрафу виконувати самостійно.

У решті цей же вирок залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку протягом трьох місяців.

СУДДІ:

ОСОБА_3 ОСОБА_2 ОСОБА_4