Справа №463/4767/24
Провадження №1-кс/463/4222/24
У Х В А Л А

04 червня 2024 року слідчий суддя Личаківського районного суду м. Львова ОСОБА_1 , з участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 , розглянувши скаргу Міністерства юстиції України на бездіяльність посадових осіб Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Львові, що полягає у невнесенні відомостей в Єдиний реєстр досудових розслідувань та про зобов`язання до вчинення дій, -

в с т а н о в и в :

Міністерство юстиції України звернулося до слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова зі скаргою на бездіяльність посадових осіб Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Львові, щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань за заявою про злочин від 26.04.2024.

Скаргу мотивує тим, що, 26.04.2024 Міністерство юстиції України, звернулося до Територіального управління Державного бюро розслідувань у місті Львові із заявою про внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань за фактом вчинення кримінального правопорушення (вих. № 63883/9.1.4/15-24). У вказаній заяві Міністерство юстиції України повідомляє про обставини, що можуть свідчити про вчинення кримінальних правопорушень, передбачених частиною першою статті 364, частиною першою статті 365 та частиною першою статті 367 Кримінального кодексу України, вчинених невстановленими особами органів державної влади відносно громадянина ОСОБА_3 , в результаті яких Державному бюджету України було завдано збитків, внаслідок виплати йому відшкодування в розмірі 37168,77 грн, на виконання рішення Європейського суду з прав людини у справі «Сиротенко та інші проти України». Одночасно Міністерство юстиції України повідомляло Державне бюро розслідувань, що у додатках до поданої заяви від 26.04.2024 містяться всі наявні у Міністерства юстиції України документи, що можуть бути використані працівниками Державного бюро розслідувань в якості доказів, та які свідчать про наявність об`єкту та об`єктивної сторони кримінального правопорушення. 11.05.2024 № 12-11-19944вих-24 повідомлено Міністерство юстиції України про прийняте рішення, а саме про відмову у внесенні відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань на підставі поданої міністерством заяви від 26.04.2024 про вчинення кримінального правопорушення. У вказаному листі Територіальним управлінням ДБР зазначено, що в в даному випадку відсутній склад кримінальних правопорушень, передбачених статтями 364, 365 та 367 Кримінального кодексу України, оскільки недостатня сума для притягнення особи до кримінальної відповідальності, а також, що заява міністерства від 26.04.2024 не є заявою про вчинене кримінальне правопорушення, в розумінні статті 214 Кримінального кодексу України, а викладені у ний відомості, не містять обставин, які вказують на ознаки злочину і які б свідчили про вчинення злочину, у зв`язку із чим відсутні підстави для внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань. Станом на момент подання даної скарги вимоги не виконані: не внесено відомості про кримінальне правопорушення за заявою до Єдиного реєстру досудових розслідувань, не розпочато досудове розслідування та не надано витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань про внесення відомостей про вчинення кримінального правопорушення. Враховуючи наведене вважає, що органом досудового розслідування порушено вимоги ст.214 КПК України. Тому просить зобов`язати посадову особу ТУ ДБР внести відомості до ЄРДР за заявою про злочин від 12.04.2024. Окрім цього просили поновити строки на звернення за скаргою.

В судове засідання заявник не з`явився. Разом з тим представником Міністерства юстиції України ОСОБА_4 подано клопотання про слухання справи у її відсутності та просила таку задовольнити.

Враховуючи положення ч.1 ст.28 КПК України, яка передбачає, що під час кримінального провадження кожна процесуальна дія або процесуальне рішення повинні бути виконані або прийняті в розумні строки, а положеннями ч.3 ст.306 КПК України хоч і визначено, що розгляд скарг на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування здійснюється за обов`язкової участі особи, яка подала скаргу, але наслідки неявки у судові засідання такої не визначено, з врахуванням клопотання скаржника, слідчий суддя вважає, що скаргу слід розглянути у відсутності скаржника на підставі наявних матеріалів. Як передбачено ч. 2 ст. 8, ч. 5 ст. 9 КПК України, принципи верховенства права та законності застосовуються з урахуванням практики Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ). Він звертає увагу на практику Європейського суду з прав людини, якою сформовано критерії визначення розумності процесуальних строків у кримінальному провадженні, зокрема, Рішення ЄСПЛ у справі "Кениг проти Федеративної республіки Німеччини". Відповідно до п. 99 цього рішення: "розумний строк розгляду в сенсі п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини й основоположних свобод оцінюється з огляду на обставини справи. Вивчаючи розумність строків кримінального процесу, суд звертає увагу (поміж іншим) на складність справи, поведінку заявника та рух справи. Однак, затримки, викликані труднощами справи самі по собі не виправдовують тривалість судового розгляду.

Суб`єкт оскарження за викликом не з`явився, причин своєї неявки суду не повідомив, про розгляд скарги був належним чином повідомлений.

У зв`язку із наведеним, враховуючи скорочені процесуальні строки для розгляду скарги, вважаю за можливе розглянути скаргу у відсутності суб`єкта оскарження.

Згідно з ч.4 ст.107 КПК України, у разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

Дослідивши матеріали скарги приходжу до наступного висновку.

Правило дотримання десятиденного строку на оскарження до слідчого судді рішення слідчого має на меті гарантувати правову визначеність і забезпечити, щоб кримінальні провадження розглядалися впродовж розумного часу, не змушуючи органи влади та інших зацікавлених осіб перебувати у стані невизначеності.

Це правило надає особі, яка має право на оскарження, достатній строк для роздумів стосовно того, чи подавати скаргу, для чіткого визначення своїх аргументів та окреслення стверджувальної правової позиції, і визначає період, після закінчення якого контрольна функція суду не здійснюється.

Суд звертає увагу, що у рішенні від 03 квітня 2008 року у справі "Пономарьов проти України", Європейський суд з прав людини зробив висновок про те, що правова система багатьох країн-членів передбачає можливість продовження строків, якщо для цього є обґрунтовані підстави. Разом з тим, питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими, тому від судів вимагається вказувати підстави для поновлення строку.

Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатися про стан потрібного їм судового провадження. У кожній справі суди мають перевіряти, чи виправдовують підстави для поновлення строків для оскарження втручання у принцип юридичної визначеності.

Поняття поважних причин пропуску строків є оціночним, а його вирішення покладається на розсуд суду. Зокрема, під поважними причинами слід розуміти лише ті обставини, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, пов`язані дійсно з істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливлювали своєчасне звернення до суду у визначений законом строк.

При цьому особа, яка бажає подати скаргу має діяти сумлінно для того, що б ефективно реалізувати своє право. Хоча ст. 117 КПК України містить норму щодо поновлення пропущеного строку, але це можливо лише в разі наявності поважних причин пропуску такого строку. Тому при вирішенні питання про поновлення пропущеного строку, у тому числі й строку на оскарження рішення слідчого, до уваги мають братися: тривалість самого процесуального строку; час, який минув з дати завершення процесуального строку; наявність чи відсутність обставин, які об`єктивно перешкоджали особі реалізувати своє право (повноваження) в межах визначеного процесуального строку; поведінку особи, яка звертається з відповідним клопотанням, зокрема, чи вживала особа розумних заходів для того, щоб реалізувати своє право (повноваження) в межах процесуального строку та якнайшвидше після його закінчення (у разі наявності поважних причин його пропуску) та інші доречні обставини.

За таких обставин, враховуючи нетривалість пропуску строку, відсутність можливих негативних наслідки його відновлення для інших осіб, слід виходити з того, що у цій справі підстави для поновлення строків для оскарження рішення слідчого виправдовують втручання у принцип юридичної визначеності, що не свідчить про його порушення, а тому суд поновляє строки на звернення зі скаргою.

Вичерпний перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого або прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування, визначений ч.1 ст.303 КПК України. Зокрема, у відповідності до п.1 ч.1 ст.303 КПК України, на досудовому провадженні можуть бути оскаржені бездіяльність слідчого, дізнавача, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Положення ч. 1 ст. 214 КПК України зобов`язують слідчого, прокурора невідкладно, але не пізніше 24-х годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, внести до Єдиного реєстру досудових розслідувань та розпочати розслідування тільки заяву або повідомлення, які містять ознаки кримінального правопорушення, а не будь-які інші.

На такий обов`язок слідчого, прокурора вказують вимоги ч. ч. 3, 4 та 5 ст. 214 КПК України, згідно з якими до Єдиного реєстру досудових розслідувань вносяться відомості про кримінальне правопорушення, вимагається короткий виклад обставин, які свідчать про вчинення саме кримінального правопорушення, його попередню правову кваліфікацію із зазначенням статті (частин статті) закону України про кримінальну відповідальність, тобто Кримінального кодексу, зміст повідомлення слідчим прокурора про підставу початку досудового розслідування.

Обов`язок слідчого і прокурора визначено ч.1 ст.2 КК України, оскільки підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад кримінального правопорушення, передбаченого цим Кодексом.

Відповідно до п.4 ч.2 ст.307 КПК України за результатами розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора постановляється ухвала про зобов`язання вчинити певну дію.

Як вбачається з матеріалів справи, 26.04.2024 Міністерство юстиції України, звернулося до Територіального управління Державного бюро розслідувань у місті Львові із заявою про внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань за фактом вчинення кримінального правопорушення (вих. № 63883/9.1.4/15-24). У вказаній заяві Міністерство юстиції України повідомляє про обставини, що можуть свідчити про вчинення кримінальних правопорушень, передбачених частиною першою статті 364, частиною першою статті 365 та частиною першою статті 367 Кримінального кодексу України, вчинених невстановленими особами органів державної влади відносно громадянина ОСОБА_3 , в результаті яких Державному бюджету України було завдано збитків, внаслідок виплати йому відшкодування в розмірі 37168,77 грн, на виконання рішення Європейського суду з прав людини у справі «Сиротенко та інші проти України». Одночасно Міністерство юстиції України повідомляло Державне бюро розслідувань, що у додатках до поданої заяви від 26.04.2024 містяться всі наявні у Міністерства юстиції України документи, що можуть бути використані працівниками Державного бюро розслідувань в якості доказів, та які свідчать про наявність об`єкту та об`єктивної сторони кримінального правопорушення. 11.05.2024 № 12-11-19944вих-24 повідомлено Міністерство юстиції України про прийняте рішення, а саме про відмову у внесенні відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань на підставі поданої міністерством заяви від 26.04.2024 про вчинення кримінального правопорушення. У вказаному листі Територіальним управлінням ДБР зазначено, що в в даному випадку відсутній склад кримінальних правопорушень, передбачених статтями 364, 365 та 367 Кримінального кодексу України, оскільки недостатня сума для притягнення особи до кримінальної відповідальності, а також, що заява міністерства від 26.04.2024 не є заявою про вчинене кримінальне правопорушення, в розумінні статті 214 Кримінального кодексу України, а викладені у ний відомості, не містять обставин, які вказують на ознаки злочину і які б свідчили про вчинення злочину, у зв`язку із чим відсутні підстави для внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань. Станом на момент розгляду даної скарги відомості про вчинення кримінального правопорушення до Єдиного реєстру досудового розслідування внесенні не були. Окрім цього внесення відомостей в ЄРДР за вказаною заявою про кримінальне правопорушення ґрунтується на нормах закону, що є належною підставою для задоволення скарги. Обов`язок слідчого або прокурора не вимагає оцінки цими суб`єктами такої заяви (повідомлення) на предмет наявності ознак складу злочину для того, щоб вчинити процесуальну дію, яка полягає у внесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР. Перевірка такої заяви повинна проводитись вже в рамках відкритого кримінального провадження, внесеного до ЄРДР. Лише потім, у разі, якщо посадова особа дійде висновку, що у викладеній ситуації немає ознак складу кримінального правопорушення, вона може винести постанову про закриття кримінального провадження відповідно до ст.284 КПК України.

Згідно ст. 307 КПК України ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про: 1) скасування рішення слідчого чи прокурора; 1-1) скасування повідомлення про підозру; 2) зобов`язання припинити дію; 3) зобов`язання вчинити певну дію; 4) відмову у задоволенні скарги.

З огляду на викладене вважаю, що скарга підлягає до задовлення.

Керуючись вимогами статей 214, 303, 306, 307, 372 КПК України, -

п о с т а н о в и в:

скаргу задовольнити.

зобов`язати уповноважену посадову особу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Львові, внести відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань на підставі заяви Міністерства юстиції України про злочин від 26.04.2024 про вчинення кримінального правопорушення та розпочати з приводу даних обставин досудове розслідування.

Ухвала оскарженню не підлягає та набирає законної сили з моменту її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1