Справа № 953/3119/24
н/п 1-кс/953/2827/24
УХВАЛА
"18" квітня 2024 р. Київський районний суд м. Харкова у складі:
слідчого судді ОСОБА_1 ,
за участі секретаря ОСОБА_2 ,
18 квітня 2024 року суду надійшло клопотання прокурора Харківської обласної прокуратури ОСОБА_3 направлене поштою 15.04.2024 про арешт мотоциклу «Урал», р.н. НОМЕР_1 , вилученого 14.04.2024, користувачем якого був ОСОБА_4 .
Прокурор до судового засідання не з`явився, подав заяву про розгляд клопотання за його відсутності.
Слідчий суддя, дослідивши матеріали клопотання висновує:
14.04.2024 р. під час огляду місця події вилучене майно, яке прокурор просить арештувати.
У встановленому законом порядку мотоцикл «Урал», р.н. НОМЕР_1 на праві власності не зареєстрований, його користувачем є ОСОБА_4 , який загинув під час ДТП.
Відповідно до положень ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину. Завданням арешту майна є запобігання можливості приховування, знищення, використання, перетворення, пресування та відчуження майна. З метою забезпечення схоронності речових доказів, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
При тому, ст. 98 КПК України визначає, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Згідно ч.2 ст.173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна в порядку п.1 ч.2 ст.170 КПК України, слідчий суддя повинен враховувати можливість використання майна, як доказу у кримінальному провадженні.
Вилучене при огляді майно може містити на собі сліди кримінального правопорушення або інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, а тому клопотання підлягає задоволенню шляхом заборони користування та розпорядження арештованим майном.
У відповідності до ч. 4 ст. 107 КПК України, за неприбуття до судового засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, фіксування процесуальної дії за допомогою технічних засобів під час розгляду клопотання не здійснюється.
Керуючись ст. ст.107, 167, 170-173, 309, 372 КПК України, слідчий суддя, -
Клопотання задовольнити.
Накласти арешт з забороною користування та розпорядження на мотоцикл «Урал», р.н. НОМЕР_1 , користувачем якого був ОСОБА_4 .
Зберігання арештованого майна здійснювати в порядку, передбаченому «Про затвердження порядку зберігання речових доказів стороною обвинувачення їх реалізації, технологічної переробки, знищення, здійснення витрат, пов`язаних з їх зберіганням і пересиланням, схоронності тимчасово вилученого майна під час кримінального провадження» - на території спеціального майданчику зберігання тимчасово затриманих транспортних засобів за адресою: АДРЕСА_2 .
Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала бути оскаржена безпосередньо до апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення, а особами, відсутніми при проголошенні в той же строк з моменту отримання її копії.

Слідчий суддя ОСОБА_1