Провадження № 1-кп/761/1943/2024
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 квітня 2024 року м. Київ

Шевченківський районний суд м. Києва в складі: головуючого - судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , захисників ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , потерпілих ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , обвинувачених ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , в приміщенні суду в ході судового розгляду кримінального провадження №0001552 від 20 липня 2022 року за обвинуваченням ОСОБА_11 , ОСОБА_10 , ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України,

У С Т А Н О В И В:

Шевченківським районним судом м. Києва проводиться судовий розгляд у наведеному кримінальному провадженні.

В ході судового розгляду захисник обвинуваченої ОСОБА_11 - адвокат ОСОБА_5 заявила клопотання про скасування арешту майна, накладеного ухвалою слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва від 27 липня 2022 року (у справі №760/9040/22) в рамках кримінального провадження №0001552 від 20 липня 2022 року, а саме в частині скасування арешту такого майна:

-сумка бежевого кольору та рюкзак фіолетового кольору, який в подальшому було поміщено до спец. пакету за пером EXP0446430;

-блокнот з чорновими записами;

-гаманець чорного кольору «Fossil».

В судовому засіданні прокурор та інші учасники не заперечували з приводу задоволення даного клопотання.

Заслухавши думку учасників процесу, дослідивши матеріали кримінального провадження, суд дійшов такого висновку.

Як встановлено в судовому засіданні, на стадії досудового розслідування ухвалою слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва від 27 липня 2022 року (у справі №760/9040/22) накладено арешт на окреме майно, зокрема і те, що є предметом даного клопотання.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 174 КПК України, арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Порядок скасування арешту майна визначений ст. 174 КПК України, якою передбачено, що підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково.

Статтями 7, 16 КПК України встановлено, що однією із загальних засад кримінального провадження є недоторканість права власності. Позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Відповідно до Постанови Європейського Суду з прав людини (далі - Європейський Суд) від 09 червня 2005 року по справі «Бакланов проти Російської Федерації», Постанови Європейського Суду від 24 березня 2005 року по справі «Фрізен проти Російської Федерації», Європейським Судом наголошується на тому, що перша та найбільш важлива вимога статті 1 Протоколу № 1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод полягає у тому, що будь-яке втручання публічної влади у право на повагу до власності має бути законним, держави уповноважені здійснювати контроль за використанням власності шляхом виконання законів. Більше того, верховенство права, одна з засад демократичної держави, втілюється у статтях Конвенції. Питання у тому, чи було досягнуто справедливої рівноваги між вимогами загального інтересу та захисту фундаментальних прав особи, має значення для справи лише за умови, що спірне втручання відповідало вимогам законності та не було свавільним.

Окрім того, Європейський суд через призму своїх рішень неодноразово акцентував увагу на тому, що володіння майном повинно бути законним (рішення «Іатрідіс проти Греції»). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу Конвенції. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (рішення «Спорронг та Льонрот проти Швеції»). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (рішення «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства»).

Положеннями ст. 170 КПК України передбачено, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Крім того, ч. 2 ст. 170 КПК України передбачено, що арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна, як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Так, відповідно до вимог ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом.

Як встановлено в судовому засіданні, арешт на згадане майно (сумку бежевого кольору та рюкзак фіолетового кольору, блокнот з чорновими записами, гаманець чорного кольору «Fossil») було накладено в рамках необхідності забезпечення збереження речових доказів, однак беручи до уваги стадію кримінального провадження, враховуючи те, що всі необхідні слідчі дії для зібрання доказів у справі проведено, на переконання суду, скасування арешту на згадане майно не призведе до будь-яких негативних наслідків при вирішенні даної справи по суті, а тому необхідність подальшого застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження відпала.

На підставі викладеного та керуючись ст. 170, 171, 172, 395 КПК України, суд,

У Х В А Л И В:

Клопотання адвоката ОСОБА_5 , подане в інтересах обвинуваченої ОСОБА_11 , про скасування арешту майна - задовольнити.

Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва від 27 липня 2022 року (у справі №760/9040/22) в рамках кримінального провадження №0001552 від 20 липня 2022 року, на таке майно:

-сумка бежевого кольору та рюкзак фіолетового кольору, який в подальшому було поміщено до спец. пакету за пером EXP0446430;

- блокнот з чорновими записами;

- гаманець чорного кольору «Fossil».

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_12