Справа № 445/1200/24
Провадження № 1-кс/445/433/24
27 травня 2024 року слідчий суддя Золочівського районного суду Львівської області ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , за участі: прокурора ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , захисника ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Золочеві Львівської області клопотання старшого слідчого СВ Золочівського РВП ГУНП у Львівській області ОСОБА_4 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного:
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, раніше не судимого, військовослужбовця ЗСУ,
до слідчого судді Золочівського районного суду Львівської області звернувся старший слідчий СВ Золочівського РВП ГУНП у Львівській області ОСОБА_4 з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_5 , який підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, відповідальність за які передбачена ч. 1 ст. 263, ч. 1 ст. 345 КК України.
Вказане клопотання погоджено прокурором Буського відділення Золочівської окружної прокуратури Львівської області ОСОБА_7 .
Досудовим розслідуванням встановлено, що 30 червня 2023 року солдат ОСОБА_5 прийнятий наказом командира військової частини НОМЕР_1 №51-РС на військову службу за контрактом.
09.09.2023, згідно наказу командира військової частини НОМЕР_2 , солдата ОСОБА_5 виключено зі особового складу військової частини НОМЕР_1 , у зв`язку із вибуттям на нове місце служби, а саме до військової частини НОМЕР_3 , де останній проходить службу по даний час.
Положенням п. 1 Переліку видів майна, що не може перебувати у власності громадян, громадських об`єднань, міжнародних організацій та юридичних осіб інших держав на території України, затвердженого Постановою Верховної Ради України «Про право власності на окремі види майна» від 17.06.1992 № 2471-ХІІ (далі Переліку), п. п. 1-4 Положення про дозвільну систему, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України «Про затвердження Положення про дозвільну систему» від 12.10.1992 № 576 (далі Положення), п.п. 1.1, 2.1, 8.1 - 8.3, 9.1, 9.2, 10.1, 11.1 Інструкції про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної, холодної і охолощеної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та патронів до них, а також боєприпасів до зброї, основних частин зброї та вибухових матеріалів, затвердженої Наказом МВС України від 21.08.1998 № 622 (далі Інструкції) визначено, що вогнепальна зброя та бойові припаси до неї відносяться до предметів, на які поширюється дозвільна система, та право на володіння вогнепальною зброєю і умови її застосування визначаються в порядку, встановленому законодавством України.
Незважаючи на це, ОСОБА_5 , в порушення вищевказаних нормативно правових актів, діючи з прямим умислом, тобто усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, вчинив злочини за наступних обставин.
В грудні 2023 року, більш конкретної дати досудовим розслідуванням не встановлено, солдат ОСОБА_5 , перебуваючи в складі військової частини НОМЕР_3 , виконував бойові завдання поблизу населеного пункту Кринки Херсонської області (точного місця досудовим розслідуванням не встановлено) де знайшов боєприпас, а саме: ручну осколкову-фугасну гранату М50П3 із маркуванням на корпусі «БР, М50П3 Р3К8612, Р» в поєднанні із підривачем - запалом дистанційної дії 8614, яка відноситься до вибухових пристроїв військового призначення бойових припасів, який зберігав при собі.
Надалі, 13.12.2023 солдату ОСОБА_5 надано щорічну основну відпустку, в яку останній мав вибути до місця свого проживання, за адресою: АДРЕСА_1 .
Разом з цим солдат ОСОБА_5 реалізовувати свій злочинний намір, направлений на незаконне носіння та зберігання бойових припасів без передбаченого законом дозволу, вибуваючи у відпустку взяв із собою ручну осколкову-фугасну гранату М50П3 із маркуванням на корпусі «БР, М50П3 Р3К8612, Р» в поєднанні із підривачем - запалом дистанційної дії 8614, які 14.12.2023 переніс до місця свого проживання, за адресою: АДРЕСА_1 , де і зберігав їх до 25.05.2024, тобто до моменту вилучення працівниками Національної поліції.
Таким чином, ОСОБА_5 підозрюється у незаконному придбанні, носінні, зберіганні бойових припасів без передбаченого законом дозволу, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України.
25 травня 2024, ОСОБА_5 у порядку ст. 208 КПК України затриманий за підозрою у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України.
Крім цього, 25.05.2024 року, близько 17:08 години, ОСОБА_5 , знаходячись по місці свого проживання, за адресою: АДРЕСА_1 , діючи з прямим умислом, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, розуміючи, що перед ним знаходяться працівники поліції ВП № 1 Золочівського РВП ГУНП у Львівській області, одягнені у формений одяг зі знаками розрізнення відповідного зразку, керуючись мотивом перешкодити виконанню їх службових обов`язків, висловлювався нецензурною лексикою та погрожував фізичною розправою працівникам правоохоронного органу, а саме: слідчому СВ ВнП №1 Золочівського РВП ГУНП у Львівській області старшому лейтенанту поліції ОСОБА_8 , оперуповноваженому СКП ВнП №1 Золочівського РВП ГУНП у Львівській області ОСОБА_9 та заступнику начальника СВ ВнП №1 Золочівського РВП ГУНП у Львівській області ОСОБА_10 , після чого, з метою демонстрації серйозності своїх намірів, взявши та тримаючи у руці ручну осколкову-фугасну гранату М50П3 із маркуванням на корпусі «БР, М50П3 Р3К8612, Р» споряджену підривачем - запалом дистанційної дії 8617, погрожував вбивством працівникам поліції у зв`язку з виконанням ними службових обов`язків, а саме висловлював словесні погрози, поєднані з направлянням та замахуванням вказаним боєприпасом в бік працівників поліції.
Таким чином, ОСОБА_5 підозрюється у погрозі вбивством щодо працівників правоохоронного органу у зв`язку з виконанням ними службових обов`язків, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 345 КК України.
Також слідчий у клопотанні вказує, що вина ОСОБА_5 повністю підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами: протоколом огляду місця події від 25.05.2024, протоколом затримання особи в порядку ст.208 КПК від 25.05.2024, протоколами допитів свідків ОСОБА_11 , ОСОБА_12 від 25.05.2024, постановою про визнання предметів речовими доказами від 25.05.2024, протоколом допиту підозрюваного від 26.05.2024, протоколами допиту потерпілих ОСОБА_9 , ОСОБА_8 , ОСОБА_10 та іншими матеріалами кримінального провадження.
В судовому засіданні прокурор та слідчий заявлене клопотання підтримали та просили його задовольнити.
Підозрюваний та його захисник не заперечили щодо задоволення клопотання.
Заслухавши доводи прокурора та слідчого на підтримання заявленого клопотання, думку підозрюваного, його захисника, дослідивши надані сторонами докази та матеріали, слідчим суддею встановлено наступне.
26 травня 2024 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру у носінні та зберіганні бойових припасів без передбаченого законом дозволу, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України та у погрозі вбивством, щодо працівників правоохоронного органу, у зв`язку з виконанням цими працівниками службових обов`язків, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 345 КК України.
Вирішуючи питання щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення клопотання, та здійснюючи судовий контроль за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні, слідчий суддя виходить з наступного.
За приписами ст. 7 КПК України, кримінальне провадження здійснюється на засадах, в тому числі, верховенства права, згідно якої людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави, законності, згідно якої під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства, а також забезпечення права на свободу та особисту недоторканність, згідно якої ніхто не може триматися під вартою, бути затриманим або обмеженим у здійсненні права на вільне пересування в інший спосіб через підозру або обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення інакше як на підставах та в порядку, передбачених цим Кодексом.
Відповідно до ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.
Відповідно до вимог ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного, обвинуваченого; майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.
Не вдаючись до детальної оцінки дій та винуватості особи, на цій стадії кримінального провадження, слідчий суддя повинен пересвідчитись, що повідомлена підозра є обґрунтованою, тобто такою, що передбачає наявність достатніх даних, які б могли переконати об`єктивного та стороннього спостерігача у тому, що особа могла вчинити правопорушення у якому її підозрюють.
При цьому, за усталеною практикою Європейського суду з прав людини, ці докази не повинні бути до такої міри переконливими та очевидними, щоб свідчити про винуватість особи, однак створювати у слідчого судді реальне бачення причетності особи до вчинення кримінального правопорушення, яке їй інкримінується.
З врахуванням вищевказаних письмових доказів, що були надані органом досудового розслідування, та досліджені в судовому засіданні, здійснюючи їх оцінку за своїм внутрішнім переконанням, слідчий суддя, приходить до висновку, що повідомлена ОСОБА_5 підозра у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 263, ч. 1 ст. 345 КК України, не може вважатись не обґрунтованою, а докази надані органом досудового розслідування є на даний час досить вагомими, щоб свідчити про причетність ОСОБА_5 до кримінального правопорушення, що йому інкримінується.
Щодо застосування заявленого запобіжного заходу саме у виді тримання під вартою, та вирішуючи питання про існування передбачених ст. 177 КПК України, ризиків неправомірної процесуальної поведінки підозрюваного, слідчий суддя, зазначає таке.
Згідно ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу. Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як, до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.
Відтак, з врахуванням санкції інкримінованої підозрюваному статті, Закон дозволяє обрати щодо підозрюваного ОСОБА_5 запобіжний захід у виді тримання під вартою.
Слідчий суддя приймає до уваги, що надані стороною обвинувачення докази про причетність підозрюваного до злочину є вагомими, тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_5 у разі визнання його винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, відсутність у підозрюваного стійких соціальних зв`язків, оскільки такий не одружений, дітей чи інших утриманців не має, а тому, з високим ступенем ймовірності, підозрюваний може вживати заходів до переховування чи ухилення від органів досудового розслідування та/або суду, вчинити інше кримінальне правопорушення, здійснювати незаконний вплив на свідків чи потерпілого у даному кримінальному провадженні, вчинити інше кримінальне правопорушення.
Оцінюючи сукупність встановлених обставин та наявних ризиків, слідчий суддя вважає, що інші, більші м`які запобіжні заходи, не здатні запобігти вказаним ризикам, відтак, заявлене клопотання є підставним та підлягає до задоволення, а перебування підозрюваного під вартою буде виправданим за вказаних умов, таким, що не порушуватиме принципу пропорційності, та не буде свавільним.
Щодо альтернативного визначення розміру застави, слідчий суддя зазначає наступне.
За приписами ч. 3 ст. 183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті. В ухвалі слідчого судді, суду зазначаються, які обов`язки з передбачених статтею 194 цього Кодексу будуть покладені на підозрюваного, обвинуваченого у разі внесення застави, наслідки їх невиконання, обґрунтовується обраний розмір застави, а також можливість її застосування, якщо таке рішення прийнято у кримінальному провадженні, передбаченому частиною четвертою цієї статті.
Відповідно до ч. 5 ст. 182 КПК України, щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину, розмір застави визначається у межах від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Згідно з ч. 4 ст. 182 КПК України, розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.
Водночас, відповідно до ч. 4 ст. 183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування; щодо злочину, який спричинив загибель людини ; щодо особи, стосовно якої у цьому провадженні вже обирався запобіжний захід у вигляді застави, проте був порушений нею.
Таким чином, альтернативне не визначення розміру застави є правом слідчого судді, а таке рішення приймається із врахуванням наявних ризиків неналежної процесуальної поведінки підозрюваного та сукупності всіх обставини, визначених ст. 178 КПК України.
У клопотанні про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 слідчий просить визначити підозрюваному альтернативний запобіжний захід у вигляді застави у розмірі 60 прожиткових мінімумів для працездатних осіб.
Так, слідчий суддя враховує, що підозрюваний не має сталих соціальних зв`язків, ризики його позапроцесуальної поведінки є достатньо високими та виправдовують застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, про те, не до такого ступеня, щоб таке тримання під вартою було безальтернативним.
Відтак, слідчий суддя приходить до висновку, що підозрюваному слід визначити альтернативну заставу у розмірі 30 прожиткових мінімумів доходів громадян.
На погляд слідчого судді, застава у вказаному розмірі буде визначатися саме тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави, у випадку ухилення від слідства та суду та/або порушення встановлених обов`язків, буде достатнім стимулюючим засобом, щоб присікти у підозрюваного бажання сховатися, перешкоди слідству, знищити чи приховати речові докази, впливати на свідків чи не виконувати процесуальні обов`язки.
Керуючись ст. 2, 7-9, 176-178, 182, 183, 193, 194, 196, 197, 309, 315, 331, 372,376 КПК України, суд,-
п о с т а н о в и в:
клопотання старшого слідчого СВ Золочівського РВП ГУНП у Львівській області ОСОБА_4 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , - задовольнити частково.
З астосувати до підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з утриманням у Державній установі "Львівській установі виконання покарань № 19" у Львівській області.
Строк тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , рахувати з моменту затримання, тобто з 22 годин 16 хвилин 25 травня 2024 року.
Строк дії ухвали про тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визначити з моменту його затримання тривалістю 60 днів, тобто до 24 липня 2024 року.
Підозрюваний або заставодавець має право в будь-який момент внести заставу в розмірі, зазначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, протягом терміну дії ухвали.
З моменту звільнення з-під варти, у зв`язку з внесенням застави підозрюваний вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.
Роз`яснити підозрюваному ОСОБА_5 , що в разі внесення застави у встановленому в даній ухвалі розмірі, оригінал документа з відміткою банку, що підтверджує внесення застави на розрахунковий рахунок повинен бути наданий уповноваженій посадовій особі ДУ «Львівський слідчий ізолятор» або уповноваженій особі установи, де останній буде утримуватись під вартою.
Після отримання та перевірки документа, що підтверджує внесення застави, підозрюваний ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підлягає негайному звільненню з-під варти.
Про внесення застави та звільнення підозрюваного з-під варти негайно повідомити слідчого, прокурора та суд.
Покласти на підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у разі внесення застави наступні обов`язки:
- не відлучатися за межі м с. Гаї-Смоленські (Бродівська територіальна громада) Золочівського району Львівської області без дозволу слідчого, прокурора, слідчого судді або суду;
- з`являтися за викликом до суду, слідчого судді, прокурора та/або слідчого за першою вимогою;
- повідомляти слідчого, прокурора, слідчого суддю чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи (несення служби);
- здати на зберігання слідчому свій паспорт (паспорти) для виїзду за межі території України, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну;
- не спілкуватись із свідками та потерпілими по даному кримінальному провадженню, без дозволу слідчого судді, суду, прокурора та/або слідчого;
- носити електронний засіб контролю.
Визначити строк дії покладених на підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ухвалою обов`язків - до 24 липня 2024 року включно.
У разі невиконання обов`язків заставодавцем, а також, якщо підозрюваний, обвинувачений, будучи належним чином повідомлений, не з`явився за викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду без поважних причин чи не повідомив про причини своєї неявки, або якщо порушив інші покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору.
Ухвала щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Львівського апеляційного суду протягом 5 діб з моменту її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1