Справа № 194/326/24
Номер провадження 1-кс/194/197/24
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 червня 2024 року Слідчий суддя Тернівського міського суду Дніпропетровської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора Павлоградської окружної прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Тернівського міського суду Дніпропетровської області клопотання слідчого СВ ВП №1 Павлоградського РВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_4 , погоджене прокурором Павлоградської окружної прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 21.02.2024 року №0000102 за ч. 4 ст. 185 КК України,

В С Т А Н О В И В:

Слідчий СВ ВП №1 Павлоградського РВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_4 звернувся до суду з клопотанням про арешт майна, яке погоджене прокурором Павлоградської окружної прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_3 .

В своєму клопотанні посилається на те, що 16.01.2024 року о 11:55 год. невідома особа, таємно в умовах воєнного стану вчинила крадіжку грошових коштів з банківського рахунку АТ "ПУМБ" НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на загальну суму 10900 грн.

На підставі ухвали слідчого судді Тернівського міського суду про дозвіл на тимчасовий доступ до речей та документів було вилучено інформацію по банківському рахунку НОМЕР_2 , картка № НОМЕР_3 , який належить ОСОБА_6 .

В ході огляду ДВД-диску з вилучено інформацією було встановлено, що по картковому рахунку НОМЕР_2 , на ім`я ОСОБА_6 , 16.01.2024 року о 11:55:29 год. на рахунок НОМЕР_2 надійшло 9700,00 грн. від НОМЕР_1 , о 11:56:23 год. проведена аналогічна операція на суму 1200 грн., 16.01.2024 року.

Відповідно до інформації вилученої в АТ «ТАСКОМБАНК» для здійснення шахрайських дій ОСОБА_6 використовує банківський рахунок відкритий в АТ «ТАСКОМБАНК» НОМЕР_2 :

Враховуючи наведене, а також наявність достатніх даних, які вказують на наявність ознак кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України, орган досудового розслідування вважає за необхідне накласти арешт коштів та цінностей, що знаходяться на банківському рахунку ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , відкритого в АТ «ТАСКОМБАНК» НОМЕР_2 .

Необхідність накладення арешту також обумовлена метою сприяння у встановленні об`єктивної істини у кримінальному провадженні, забезпечення виконання завдань кримінального провадження щодо швидкого, повного та неупередженого розслідування кримінального провадження, а також те, що грошові кошти, які зберігаються на вказаних банківських рахунках, здобуті внаслідок вчинення кримінального правопорушення, оскільки дії ОСОБА_6 направлені на незаконне заволодіння грошових коштів. Тому слідчий просить накласти арешт на зазначений банківський рахунок.

Слідчий в судове засідання не з`явився, але надав суду заяву про розгляд клопотання без його участі, клопотання підтримує в повному обсязі.

Прокурор підтримав клопотання про арешт майна та просив його задовольнити в повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені в клопотанні.

Інші учасники в судове засідання не з`явились.

Перевіривши надані матеріали клопотання та дослідивши докази по даних матеріалах прихожу до наступних висновків.

Статтею 170 КПК України передбачено, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, віртуальні активи, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Частиною 2 ст. 171 КПК України передбачено, що у клопотанні прокурора про арешт майна повинно бути зазначено: 1) підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна; 2) перелік і види майна, що належить арештувати; 3) документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном; 4) розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини шостої статті 170 цього Кодексу.

За приписами ч. 3 ст. 172 КПК України, слідчий суддя, суд, встановивши, що клопотання про арешт майна подано без додержання вимог статті 171 цього Кодексу, повертає його прокурору, цивільному позивачу та встановлює строк в сімдесят дві години або з урахуванням думки слідчого, прокурора чи цивільного позивача менший строк для усунення недоліків, про що постановляє ухвалу. У такому разі тимчасово вилучене в особи майно підлягає негайному поверненню після спливу встановленого суддею строку, а у разі звернення в межах встановленого суддею строку з клопотанням після усунення недоліків - після розгляду клопотання та відмови в його задоволенні.

Однак слідчий суддя зазначає, що клопотання про арешт майна складено з порушенням вимог ч. 2 ст. 171 КПК України.

21.02.2024 року вказаний факт був внесений до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000102, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

До даного клопотання прокурором додано: витяг з ЄРДР №0000102 від 21.02.2024 року; копію протоколу допиту потерпілого (представника) від 01.03.2024 року; копію ухвали про дозвіл на тимчасовий доступ від 28.02.2024 року; протокол тимчасового доступу від 18.04.2024 року; протокол огляду предмету від 19.04.2024 року та документи, які були оглянуті в ході огляду предмету.

У відповідності до п.1 ч. 2 ст. 171 КПУ України, у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено підстави і мету відповідно до положень ст. 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна.

На виконання вимог ч. 2 ст. 170 КПК України, слідчим не зазначено мети арешту майна, зазначеного в клопотанні. Відповідно слідчий суддя позбавлений можливості визначити правову підставу накладення арешту майна.

Так, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Однак, в матеріалах клопотання відсутня постанова про визнання речовим доказом майна, на яке слідчий просить накласти арешт.

Крім того, слідчим суддею з матеріалів клопотання встановлено, що у даному кримінальному провадженні жодній особі повідомлення про підозру не оголошено, тобто вказане майно, є майном особи, яка не є підозрюваною, обвинуваченою в даному кримінальному провадженні, а тому є третьою особою.

У відповідності до вимог ст. 64-2 КПК України з клопотанням про арешт майна третьої особи до слідчого судді повинен звертатися прокурор.

Отже, в поданому клопотанні не вказано обґрунтування необхідності арешту грошових коштів, що знаходяться на банківському рахунку, тобто не зазначено мету, як правову підставу для накладення арешту майна, оскільки відсутність вказаної вимоги, позбавляє слідчого суддю пересвідчитись як в правовому обґрунтуванні поданого клопотання так і вирішити питання чи уповноважена особа подає таке клопотання.

Крім того, слідчим не обґрунтовано можливості використання майна як доказу у кримінальному провадженні, не вказано ризики, які існують у разі ненакладення на нього арешту,

У разі задоволення клопотання слідчий суддя, суд постановляє ухвалу, в якій зазначає, зокрема заборону, обмеження розпоряджатися або користуватися майном у разі їх передбачення та вказівку на таке майно, відповідно до п. 4 ч. 5 ст. 173 КПК України.

Із резолютивної частини клопотання слідчого незрозуміло, про що саме ним ставиться питання про повну заборону власнику (користувачу або володільцю) користуватися, розпоряджатись та відчужувати вище перерахованим майном, чи про якесь певне обмеження.

Згідно з вимогами ч. 3 ст. 172 КПК України, слідчий суддя, суд, встановивши, що клопотання про арешт майна подано без додержання вимог статті 171цього Кодексу, повертає його прокурору, цивільному позивачу та встановлює строк в сімдесят дві години або з урахуванням думки слідчого, прокурора чи цивільного позивача менший строк для усунення недоліків, про що постановляє ухвалу. У такому разі тимчасово вилучене в особи майно підлягає негайному поверненню після спливу встановленого суддею строку, а у разі звернення в межах встановленого суддею строку з клопотанням після усунення недоліків - після розгляду клопотання та відмови в його задоволенні.

Таким чином, слідчий суддя дійшов висновку, що клопотання не відповідає вимогам ст. 171 КПК України, що згідно з положеннями ч. 3 ст. 172 КПК України є підставою для його повернення, з наданням прокурору строку для усунення недоліків протягом 72 годин.

На підставі викладеного і керуючись ст. ст. 171, 172 КПК України,

У Х В А Л И В:

Клопотання слідчого СВ ВП №1 Павлоградського РВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_4 , погоджене прокурором Павлоградської окружної прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 21.02.2024 року №0000102 за ч. 4 ст. 185 КК України повернути прокурору для усунення недоліків.

Встановити строк для усунення зазначених у клопотанні недоліків протягом 72 годин з моменту отримання копії ухвали.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1