Справа №175/6870/24
Провадження №175/3000/24
Ухвала

Іменем України

08 липня 2024 року смт. Слобожанське

Дніпропетровський районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретаря ОСОБА_2 ,

за участю:

прокурора (у режимі відеоконференції) ОСОБА_3 ,

підозрюваного ОСОБА_4 ,

захисника (у режимі відеоконференції) адвоката ОСОБА_5 ,

розглянув клопотання старшого слідчого в ОВС Першого слідчого відділу (з дислокацією у м. Краматорську) ТУ ДБР, розташованого у місті Краматорську ОСОБА_6 від 04 липня 2024 року, погоджене прокурором Донецької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони ОСОБА_3 , про продовження строку тримання під вартою у відношенні

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Солоне Солонянського району Дніпропетровської області, з середньою спеціальною освітою, раніше не судимого, військовослужбовця військової служби за призовом під час мобілізації на особливий період, старшого пекаря (технологу) хлібопекарні (пересувної) 2-го господарчого взводу роти матеріального забезпечення батальйону забезпечення військової частини НОМЕР_1 НГУ, солдата, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

Підозрюваного у кримінальному провадженні, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002212 від 11 травня 2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України, -

встановив:

05 липня 2024 року до Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області надійшло клопотання старшого слідчого в ОВС Першого слідчого відділу (з дислокацією у м. Краматорську) ТУ ДБР, розташованого у місті Краматорську ОСОБА_6 від 04 липня 2024 року, погоджене прокурором Донецької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони ОСОБА_3 , про продовження строку тримання під вартою у відношенні ОСОБА_4 , підозрюваного у скоєнні кримінального правопорушення, відповідальність за вчинення якого передбачена ч. 1 ст. 121 КК України.

У клопотанні слідчий просить продовжити ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 12.08.2024 року включно, в межах строку досудового розслідування, без визначення альтернативного запобіжного заходу у виді застави.

У судовому засіданні прокурор підтримав клопотання та просив його задовольнити.

Підозрюваний ОСОБА_4 у судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання. Просив обрати інший запобіжний захід або визначити заставу, оскільки стверджує, що ризики не доведенні, та вказує, що не буде переховуватись від слідчих органів.

Адвокат ОСОБА_5 підтримав думку підозрюваного.

Судом встановлено наступні обставини.

У клопотанні слідчим зазначається, що слідчими слідчого відділу Першого слідчого відділу (з дислокацією у м. Краматорську) ТУ ДБР, розташованого у місті Краматорську, під процесуальним керівництвом Донецької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0002212 від 11 травня 2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що солдат ОСОБА_4 , будучи військовослужбовцем військової служби за призовом під час мобілізації на особливий період, проходячи її на посаді старшого пекаря (технолога) хлібопекарні (пересувної) 2-го господарчого взводу роти матеріального забезпечення батальйону забезпечення військової частини НОМЕР_1 НГУ, в порушення вимог ст. ст. 3, 17, 28, 29, 65, 68 Конституції України, п. п. 1, 2 ст. 1, п. 4 ст. 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст. ст. 11, 16, 28-33, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст. ст. 1-4, 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, 11 травня 2024 року приблизно о 10 годин 00 хвилин, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння за місцем тимчасової дислокації підрозділу військової частини НОМЕР_1 НГУ, на ґрунті виниклого конфлікту, діючи з прямим умислом, з метою заподіяння тяжких тілесних ушкоджень оператору - електрику лазне-прального комбінату відділення забезпечення роти матеріального забезпечення батальйону забезпечення старшому солдату ОСОБА_7 , привів у бойове положення ввірену йому для службового користування зброю автомат АК-74 серійний номер НОМЕР_2 та здійснив один постріл в область живота ОСОБА_7 , чим спричинив останньому тяжкі тілесні ушкодження у виді вогнепального поранення черевної порожнини справа.

11 травня 2024 року ОСОБА_4 затримано в порядку ст. 208 КПК України та 12 травня 2024 року йому повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України умисне тяжке тілесне ушкодження, тобто умисне тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння.

Обґрунтованість повідомленої ОСОБА_4 підозри у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України підтверджується зібраними під час досудового розслідування належними та допустимими доказами у їх сукупності, зокрема: протоколом огляду місця події, допитами свідків та іншими зібраними під час досудового розслідування доказами в їх сукупності.

Статтею 183 ч. 1 КПК України визначено, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, якою передбачено умови, мету і підстави застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Метою обрання запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спроб: переховуватися від органу досудового розслідування та суду; незаконно впливати на свідків, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином та вчинити інше кримінальне правопорушення.

Відповідно до ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити такі дії: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на свідків, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Таким чином, для досягнення мети і завдань кримінального провадження, на даний час у сторони обвинувачення виникла необхідність у застосуванні запобіжного заходу у виді тримання під вартою стосовно підозрюваного.

Така потреба обумовлена наявністю ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 4, 5 ч.1 ст.177 КПК України. Так, в обґрунтування застосування запобіжного заходу щодо підозрюваного покладається необхідність запобігання спробам:

- переховуватися від органу досудового розслідування та суду, що підтверджується, тим що ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину за який, передбачено понесення винною особою покарання у вигляді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років у зв`язку із чим розуміючи тяжкість понесення покарання у разі визнання підозрюваного винним у вчиненні інкримінованого злочину, останній може переховуватись від органу досудового розслідування та суду з метою уникнення понесення покарання. При цьому, можливі посилання сторони захисту на відсутність на даний час спроб втечі підозрюваного будуть безпідставними, оскільки його належна процесуальна поведінка наразі обумовлена не його правосвідомістю, а відсутністю запобіжного заходу, що жодним чином не свідчить про неможливість переховування підозрюваного у разі не обрання йому запобіжного заходу.

- незаконно впливати на свідків та потерпілого у цьому ж кримінальному провадженні, що підтверджується тим, що підозрюваний може вплинути на свідків, які разом з ним проживають в одному будинку, що фактично створить умови для здійснення впливу на безпосередніх свідків, у тому числі шляхом залякування та здійснення стосовно останніх насильницьких дій та можливістю погрозою застосування насильства до начальника. Слід зазначити, що ризик незаконного впливу на свідків залишається актуальним з огляду на встановлену КПК України процедуру отримання показань від осіб, які є свідками, у кримінальному провадженні, а саме усно шляхом допиту особи в судовому засіданні відповідно до положень ст. 23 КПК України. Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них, відповідно до ч. 4 ст. 95 КПК України.

Тобто ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й в подальшому на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом.

- перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином що підтверджується тим, що підозрюваний розуміючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, наслідки та ризик втечі для нього, при цьому як військовослужбовець маючи певну підтримку серед інших військовослужбовців може будь-яким чином перешкоджати здійсненню досудового розслідування. Імовірність впливу на свідків за допомогою насилля складатиме суть ризику вчинити інше кримінальне правопорушення або перешкоджання кримінальному провадженню будь-яким чином. Крім цього, підозрюваний перебуваючи на волі, з метою ухилитись від кримінальної відповідальності за вчинений злочин, в якому підозрюється, як військовослужбовець може умисно вчинити самокалічення або симулювати хворобу, підробивши для цього відповідні документи або іншим обманом, щоб не перебувати в умовах ізоляції до завершення досудового розслідування.

- вчиняти інші кримінальні правопорушення підтверджується тим, що підозрюваний вчинив тяжкий злочин в умовах воєнного стану та бажання підозрюваного уникнути відповідальності та тяжкість покарання, що йому загрожує, безумовно свідчать про можливість втечі підозрюваного, тим самим утворюють склади кримінальних правопорушень передбачених ч.5 ст. 407 та ч.4 ст. 408 КК України.

Неможливість застосування запобіжних заходів у вигляді особистого зобов`язання, домашнього арешту та особистої поруки відносно підозрюваного пов`язана з тим, що вказані запобіжні заході будуть не достатніми для запобігання вищевказаним ризиками та в умовах воєнного стану обраний запобіжний захід має відповідати характеру певного суспільного інтересу, що, незважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом поваги до свободи особистості. Крім того, «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочину.

Неможливість застосування запобіжного заходу відносно підозрюваного ОСОБА_4 у вигляді особистого зобов`язання пов`язана з тим, що особисте зобов`язання є найбільш м`яким запобіжним заходом та відповідно до п. 2 ст. 179 КПК України - однією з ознак виконання особистого зобов`язання є те що підозрюваний зобов`язується не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований чи перебуває, без дозволу слідчого, прокурора або суду, та його застосування не достатнє для забезпечення виконання підозрюваним його обов`язків у цьому кримінальному провадженні, оскільки у вказаному випадку ОСОБА_4 повинен повернутися до місця мешкання, реєстрації або місця служби, тобто на територію Донецької області до підрозділу військової частини НОМЕР_1 НГУ , яка в будь-який час змінює своє місце розтушування, що створить умови та змогу ОСОБА_4 здійснювати вплив на свідків та потерпілого та переховуватися від органу досудового розслідування. Крім того підозрюваний фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , що дасть змогу здійснювати тиск на свідків, щоб останні відмовились від свої показань.

Неможливість застосування запобіжного заходу відносно підозрюваного ОСОБА_4 у вигляді домашнього арешту пов`язана з тим, що органом досудового розслідування встановлено, що підозрюваний ОСОБА_4 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 що є віддаленим містом від органу досудового розслідування та вказана адреса не перевірена органом досудового розслідування, а тому обрання відносно нього іншого запобіжного заходу створить передумови для переховування ОСОБА_4 від органів досудового розслідування та/або суду. Більше того, за таких обставин ОСОБА_4 отримає можливість незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні будь-яким чином.

Крім, цього суд при розгляді питання про застосування запобіжного заходу у виді домашній арешт, повинен з`ясувати технічні можливості реалізації вказаного виду запобіжного заходу та наявність електронних засобів контролю, які передбачені для виконання даного виду запобіжного заходу, з метою забезпечення своєчасного запобігання можливим спробам підозрюваного невиконання вимог обраного відносно нього запобіжного заходу.

Водночас, необхідно брати до уваги і саму особистість підозрюваного, враховуючи його репутацію, соціальні зв`язки тощо.

Крім того, можливість незаконного впливу на свідків, спрямованих на зміну їх показів в суді, наданих ними органу досудового розслідування, з метою перешкоджання доказуванню стороною обвинувачення перед судом усіх фактичних даних, які встановлені у ході досудового розслідування, порушує принцип змагальності кримінального провадження, визначений ст. 22 КК України. З огляду на це, вважає, що такий вид запобіжного заходу як домашній арешт не є достатнім і не виправдовую, настання ризику п.п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

За таких обставин застосування більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти цим ризикам, також суворість покарання за кримінальне правопорушення та особистість підозрюваного свідчить про те, що наслідки та ризик втечі для підозрюваного у цьому випадку можуть бути визнані ним менш небезпечними ніж кримінальне переслідування.

З огляду на те, що органом досудового розслідування доведено та підтверджено вищевказаними матеріалами існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України; що підозрюваний ОСОБА_4 має можливість переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, може здійснити вплив на свідків, тому що суворість покарання за кримінальне правопорушення, наслідки та ризик втечі для підозрюваного у цьому випадку можуть бути признаними як менш небезпечними ніж покарання і процедура виконання покарання, а також беручи до уваги вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує йому у разі визнання підозрюваного винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, його вік, посаду, репутацію, стан здоров`я, майновий стан та інші обставини, приймаючи до уваги особливу суспільну небезпеку протиправних дій ОСОБА_4 для запобігання вказаним ризикам об`єктивно необхідним є застосування щодо нього запобіжного заходу - тримання під вартою як до раніше не судимої особи, яка підозрюється у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років.

Крім того, тяжкість покарання ОСОБА_4 , що йому загрожує, безумовно свідчать про можливість втечі підозрюваного. Таким чином, констатовані ризики є обґрунтованими та доведеними.

Не утворює підстав для звільнення підозрюваного і участь останнього у бойових діях пов`язаних з захистом суверенітету та незалежності України, оскільки ці обставини мали місце і на час вчинення злочину, а отже вони не утворюють для ОСОБА_4 жодних моральних запобіжників при обранні ним моделі поведінки.

Розглядаючи можливість застосування до підозрюваного будь-якого альтернативного запобіжного заходу, прокурор звертає увагу суду, що наразі достатніми та належними підставами застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою стосовно ОСОБА_4 є не лише очікування завершення досудового розслідування та розгляду справи в суді, а і дотримання балансу між можливими наслідками його звільнення та безпекою суспільства, яке вимагає ізоляції осіб, які з встановленою вірогідністю здатні завдати істотної шкоди правам та свободам інших осіб, що в даному випадку повністю виправдовує утримання підозрюваного під вартою.

Отже, досягнення мети визначеної у ст. 177 КПК України наразі можливе виключно шляхом взяття під варту ОСОБА_4 .

Такий висновок прокурора не суперечить як національному законодавству, так і практиці Європейського Суду з прав людини, згідно з якою допустимими підставами для взяття й тримання особи під вартою є наявність із боку цієї особи таких загроз як: перешкоджання розслідуванню, вплив на свідків та інших осіб, ухилення від слідства та суду або повторне вчинення злочину, за умови доведеності таких ризиків (рішення у справах Смірнов проти Росії від 24 липня 2003 року; Вемгофф проти Німеччини від 27 червня 1968 року; Штегмюллер проти Австрії від 10 листопада 1969 року; Мацнеттер проти Австрії від 10 листопада 1969 року; Летельєр проти Франції від 26 червня 1991 року та ін.), також тривалість існування обґрунтованої підозри у вчиненні затриманою особою злочину як неодмінна умова законності її продовжуваного тримання під вартою (рішення ЄСПЛ «Геращенко проти України» від 7 листопада 2013 року) та суворість покарання, яке може бути призначено, як слушний елемент в оцінці ризику можливості переховування від суду чи скоєння іншого злочину. Серйозність висунутих обвинувачень свідчить про те, що державні органи могли виправдано вважати, що такий ризик існує (рішення ЄСПЛ «Москаленко проти України» від 20 травня 2010 року).

Європейський суд з прав людини у своїй практиці неодноразово вказував на те, що позбавлення свободи може бути виправданим лише тоді, коли інші, менш суворі запобіжні заходи, по-перше, були розглянуті, а по-друге, за результатами розгляду визнані такими, що не зможуть забезпечити мети, досягнення якої вимагається (Рішення у справі Амбрушкевич проти Польщі).

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини, як джерело права.

Відповідно до листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №511-550/0/4-13 від 04 квітня 2013 року «Про деякі питання порядку застосування запобіжних заходів під час досудового розслідування та судового провадження відповідно до Кримінального процесуального кодексу України», слідчому судді, суду слід враховувати, що рішення про застосування одного із видів запобіжних заходів, який обмежує права і свободи підозрюваного, обвинуваченого, має відповідати характеру певного суспільного інтересу, що, незважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом поваги до свободи особистості.

Крім цього, відповідно до практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Беручи до уваги те, що ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, також враховуючи вкрай напружену ситуацію пов`язану з введенням воєнного стану в країні, є всі підстави вважати, що перебуваючи на волі останній може переховуватись від органу досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків, вчинити інше кримінальне правопорушення, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, що підтверджується вчиненням ОСОБА_4 тяжкого злочину, що свідчить про неможливість запобіганням цим ризикам шляхом обрання застосування більш м`якого запобіжного заходу, непов`язаного з триманням під вартою та свідчить про відсутність підстав для визначення мінімального розміру застави.

З огляду на те, що органом досудового розслідування доведено та підтверджено існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України та враховані обставини, передбачені ст. 178 КПК України.

Таким чином, враховуючи, що підозрюваний ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, може переховується від органу досудового розслідування та суду, може впливати на свідків, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення та перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, що свідчить про неможливість запобіганням цим ризикам шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів.

Ухвалою слідчого судді Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 21 червня 2024 року відносно підозрюваного ОСОБА_4 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб, тобто до 09 липня 2024 року.

З урахуванням часу повідомлення ОСОБА_4 про підозру, строк досудового розслідування у даному кримінальному провадженні спливає 12 липня 2024 року. Проте завершити досудове розслідування до вказаної дати не представилось за можливе.

У зв`язку з вказаним 27 липня 2024 року слідчий звернувся до керівника Донецької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони з клопотанням про продовження строків досудового розслідування до трьох місяців, тобто до 12 серпня 2024 року.

03.07.2024 керівником Донецької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони продовжено строки досудового розслідування до трьох місяців, тобто до 12 серпня 2024 року

На даний час, органом досудового розслідування проводяться слідчі (розшукові) дії, спрямовані на отримання доказів, у зв`язку з чим, для повного та неупередженого розслідування у кримінальному провадженні необхідно виконати наступне:

- отримати висновок судової експертизи зброї;

- отримати висновок судової медичної експертизи;

- встановити та допитати свідків кримінального правопорушення;

- з урахуванням отриманих експертиз, визначитися з остаточною кваліфікацією кримінальних правопорушень та повідомити ОСОБА_4 про зміну підозри;

- виконати з підозрюваним та захисником вимоги ст. 290 КПК України;

- підготувати обвинувальний акт у вказаному кримінальному провадженні, реєстр матеріалів досудового розслідування.

Провести вказані слідчі та процесуальні дії до 12 липня 2024 року не виявляється за можливе з огляду на те, що у кримінальному провадженні призначено проведення експертиз, проведення яких має довготривалий характер через завантаженість експертів.

При цьому ризики, покладені в основу обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, не зникли та не зменшилися, у зв`язку з чим сторона обвинувачення вважає, що утримання ОСОБА_4 під вартою є таким же актуальним як і при обранні запобіжного заходу.

Так, соціальний статус підозрюваного не змінився, нові соціальні зв`язки не утворилися, керівництво військової частини до слідчого або прокурора із клопотанням про передання підозрюваного на поруки не зверталися, досудове розслідування не завершено, тобто свідки не допитані в межах судове провадження в суді першої інстанції, тобто лишається актуальним ризик впливу на них.

З огляду на викладене, враховуючи тяжкість покарання, яке загрожує підозрюваному ОСОБА_4 , з метою запобігання спробам переховуватися від органу досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення сторона обвинувачення просить продовжити строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без обрання застави.

Обґрунтована підозра ОСОБА_4 , у вчиненні вказаного кримінального правопорушення повністю підтверджується зібраними по кримінальному провадженню доказами, показами свідків, речовими доказами виявленими та вилученими під час оглядів та іншими матеріалами кримінального провадження в сукупності.

В судовому засіданні встановлено, що строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обраний слідчим суддею Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 14 травня 2024 року відносно ОСОБА_4 , закінчується 09 липня 2024 року о 22:40 год., однак завершити досудове розслідування до вказаного строку не виявляється можливим.

Відповідно до ст. 197 КПК України, строк тримання під вартою може бути продовжений слідчим суддею в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому цим Кодексом. Сукупний строк тримання під вартою підозрюваного, обвинуваченого під час досудового розслідування не повинен перевищувати: дванадцяти місяців - у кримінальному провадженні щодо тяжких або особливо тяжких злочинів.

Суд, заслухавши прокурора, який підтримав клопотання, думку підозрюваного, та його адвоката, вивчивши матеріали кримінального провадження, з урахуванням викладеного та беручі до уваги, що ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, перебуваючи на волі може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, вчинивши тяжкий злочин, також може знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, оскільки на теперішній час досудовим слідством не проведено всіх слідчих (розшукових) дій, також може перешкодити кримінальному провадженню іншим чином, а саме: запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування або суду, вчинити інше кримінальне правопорушення, суд вважає за доцільне клопотання задовольнити. Тобто, необхідно продовжити строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в межах строку досудового розслідування тобто до 12 серпня 2024 року включно.

Керуючись ст.ст. 40, 131, 132, 176, 177, 178, 183,184, 186,187,194, 196, 197, 331 КПК України, суд, -

ухвалив:

Клопотання старшого слідчого в ОВС Першого слідчого відділу (з дислокацією у м. Краматорську) ТУ ДБР, розташованого у місті Краматорську ОСОБА_6 від 04 липня 2024 року, погоджене прокурором Донецької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони ОСОБА_3 , про продовження строку тримання під вартою у відношенні ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у скоєнні кримінального правопорушення, відповідальність за вчинення якого передбачена ч.1 ст. 121 КК України - задовольнити.

Продовжити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваному у вчиненні кримінальному правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 121 КК України, у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0002212 від 11 травня 2024 року, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, в межах строку досудового розслідування, тобто до 12 серпня 2024 включно, без визначення альтернативного запобіжного заходу у виді застави.

Відмовити в задоволенні клопотання підозрюваного про обрання відносно нього іншого запобіжного заходу або визначення застави.

Ухвала слідчого судді про задоволення клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою може бути оскаржена в апеляційному порядку, шляхом подачі у п`ятиденний термін з дня оголошення ухвали апеляційної скарги. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Слідчий суддя ОСОБА_1