Справа № 703/1224/24

УХВАЛА

18 квітня 2024 року м. Сміла
Слідчий суддя Смілянського міськрайонного суду Черкаської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , слідчого ОСОБА_3 , прокурора ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 та його захисника ОСОБА_6 ,
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Інта республіки комі російської федерації, громадянина України, одруженого, на утриманні має неповнолітню дитину ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , непрацюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , до якого ухвалою Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 29 червня 2023 року застосовано примусові заходи медичного характеру за вчинення суспільно небезпечного діяння, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, -
встановила:
Слідчим СВ ВП № 2 Черкаського РУП ГУНП в Черкаській області ОСОБА_3 подано до суду клопотання, погоджене з прокурором Смілянської окружної прокуратури ОСОБА_4 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 307 КК України.
Клопотання обґрунтовано тим, що в ході досудового розслідування встановлено, що ОСОБА_5 у невстановлені слідством день та час, за невстановлених слідством обставин, незаконно придбав психотропну речовину «PVP», яку зберігав за місцем проживання з метою збуту.
16.04.2024 близько 14 год. 30 хв. ОСОБА_5 , перебуваючи за місцем свого проживання, що розташоване по АДРЕСА_1 незаконно збув, продавши за 800 грн особі зі зміненими анкетними даними ОСОБА_8 згорток з кристалічною речовиною, яка згідно висновку експерта від 17.04.2024 № СЕ-19/124-24/5882-НЗПРАП містить у своєму складі особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено PVP, масою 0,435 грама.
За вказаних обставин ОСОБА_5 о 16 год. 05 хв. 16.04.2024 затримано в порядку ст.. 208 КПК України за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КПК України.
17.04.2024 з урахуванням зібраних доказів ОСОБА_5 оголошено та вручено повідомлення про підозру у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КПК України.
Причетність ОСОБА_5 до вчинення інкримінованого йому кримінального правопорушення підтверджується зібраними у кримінальному провадження доказами.
Оцінюючи особу підозрюваного та обставини вчинення тяжкого кримінального правопорушення, орган досудового розслідування приходить до переконання в тому, що наявні ризики, передбачені ст.. 177 КПК України, а тому є підстави для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, з огляду наявності обґрунтованої підозри у вчиненні кримінального правопорушення та ризиків, які дають підстави вважати, що підозрюваний може: переховуватись від органів досудового розслідування та суду, в зв`язку з тим, що у разі визнання винуватим Гончара ЛО. Загрожує покарання у виді позбавлення волі на строк від шести до десяти років з конфіскацією майна, а тому страх та невідворотність в майбутньому покаранні за вчинене ним діяння може спонукати останнього, перебуваючи на волі, може ухилятися від органів досудового розслідування та суду; з метою уникнення від кримінальної відповідальності ОСОБА_5 може незаконно впливати на свідків у даному кримінальному провадженні шляхом їх переконання та залякування та схиляти їх до зміни даних ними показань чи до дачі неправдивих показань, які б виправдовували останнього; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, в якому підозрюється, оскільки неодноразово до ОСОБА_5 застосовувались заходи медичного характеру за аналогічні злочини; перебуваючи на волі, ОСОБА_5 матиме змогу та буде намагатись перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, зокрема негативно впливати на хід досудового розслідування, перешкоджати проведенню слідчих дій, узгоджувати свої показання з показаннями інших осіб, які визнані свідками, а також з особами, яким в подальшому може плануватись вручення повідомлення про підозру, давати цим особам поради з врахуванням відомих йому обставин справи, схиляти їх до дачі завідомо неправдивих показань в ході досудового розслідування з метою створення собі алібі щодо його непричетності до вчинення інкримінованого йому кримінального правопорушення, тим самим перешкоджати досудовому розслідуванню.
З урахуванням викладених ризиків та особи підозрюваного, обставин вчинення та суспільної небезпеки кримінального правопорушення, у скоєнні якого підозрюється ОСОБА_5 , орган досудового розслідування приходить до висновку про необхідність застосування до підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки більш м`які запобіжні заходи запобігти вказаним ризикам та забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного не в силі.
У судовому засіданні прокурор та слідчий підтримали клопотання, надавши пояснення, аналогічні його обґрунтуванню.
Захисник в судовому засіданні заперечував проти клопотання частково та вказав, що підозрюваний ОСОБА_5 має місце реєстрації, одружений, має неповнолітню дитину. За місцем проживання характеризується посередньо. За межі міста та Черкаської області не виїжджає. Вказує, що буде співпрацювати з слідством, буде на зв`язку зі слідчим і прокурором, за першим викликом та вимогою слідчого буде прибувати до органу досудового розслідування та суду. Також буде активно приймати участь у розслідування справи. На свідків тиснути не буде. Просив застосувати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.
Підозрюваний в судовому засіданні підтримав позицію свого захисника та вказав, що провину у вчиненні кримінального правопорушення не визнає.
Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя приходить до наступних висновків.
Діючим кримінально-процесуальним законом передбачено застосування запобіжних заходів з метою забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків та запобігання будь-яким спробам перешкоджання проведення досудового розслідування та судового провадження (ризики). Крім того, підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри вчинення особою кримінального правопорушення (ст. 177 КПК України).
Стаття 178 КПК України зобов`язує суд при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім ризиків, визначених у статті 177 КПК України, на підставі наданих сторонами матеріалів кримінального провадження оцінити в сукупності всі обставини, що можуть вплинути на прийняття цього рішення, перелік яких, крім іншого, міститься у частині 1 вказаної норми.
Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 132 КПК України застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що потреби досудового розслідування виправдовують таку ступінь втручання у права і свободи особи, про який йдеться у клопотанні слідчого, прокурора. Частина 5 вищевказаної статті передбачає, що під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді або суду докази обставин, на які вони посилаються.
Згідно зі статтею 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу. Застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою застосовується виключно у випадках, передбачених частиною 2 статті 183 КПК України.
Пунктом 4 ч.1 ст.178 КПК України встановлено, що під час обрання запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, включаючи міцність соціальних зв`язків підозрюваного в місці його постійного проживання, наявність родини та утриманців.
За правовими позиціями Європейського суду з прав людини «обґрунтована підозра» це наявність фактів або відомостей, які здатні переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа могла вчинити це правопорушення. Наявність обґрунтованої підозри є обов`язковим елементом застосування запобіжного заходу на стадії досудового розслідування (досудового розгляду кримінальної справи).
Зазначене свідчить про те, що на стадії вирішення питання про застосування запобіжного заходу, слідчий суддя не може надавати оцінку «обґрунтованості підозри» в розрізі оцінки всіх доказів у справі, а повинен виходити з поняття наявності відомостей, які здатні переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа могла вчинити це правопорушення.
Причетність ОСОБА_5 до вчинення вказаного кримінального правопорушення повністю підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами: показаннями свідка ОСОБА_9 від 15.03.2024; даними протоколу огляду та помітки грошових коштів № 511 від 15.04.2024; даними протоколу огляду покупця та вручення йому грошових коштів № 512 від 15.04.2024; даними протоколу вилучення № 513 від 16.04.2024; даними протоколу обшуку від 16.04.2024; даними протоколу затримання ОСОБА_5 від 16.04.2024 показаннями свідка ОСОБА_8 від 17.04.2024; даними висновку судово хімічної експертиз № СЕ-19/124-24/5882-НЗПРАП від 17.04.2024.
Відповідно до п.4 ч.2 ст.183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім, як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.
Враховуючи, що органом досудового розслідування ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, яке відповідно до вимог ст.12 КК України класифікуються як тяжкий злочин, за який законом передбачено покарання, згідно санкції ч.2 ст.307 КК України, у виді позбавленням волі на строк від шести до десяти років, відтак, відповідно до вимог п.4 ч.2 ст.183 КПК України, до нього може бути застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
Вирішуючи подане клопотання, слідчий суддя враховує ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за який передбачено максимальне покарання у вигляді позбавлення волі на строк до 10 років та беручи до уваги те, що встановлено наявність ризиків, передбачених п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: переховуватись від органів досудового розслідування та суду, в зв`язку з тим, що у разі визнання винуватим Гончара ЛО. Загрожує покарання у виді позбавлення волі на строк від шести до десяти років з конфіскацією майна, а тому страх та невідворотність в майбутньому покаранні за вчинене ним діяння може спонукати останнього, перебуваючи на волі, може ухилятися від органів досудового розслідування та суду; з метою уникнення від кримінальної відповідальності ОСОБА_5 може незаконно впливати на свідків у даному кримінальному провадженні шляхом їх переконання та залякування та схиляти їх до зміни даних ними показань чи до дачі неправдивих показань, які б виправдовували останнього; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, в якому підозрюється, оскільки неодноразово до ОСОБА_5 застосовувались заходи медичного характеру за аналогічні злочини; перебуваючи на волі, ОСОБА_5 матиме змогу та буде намагатись перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, зокрема негативно впливати на хід досудового розслідування, перешкоджати проведенню слідчих дій, узгоджувати свої показання з показаннями інших осіб, які визнані свідками, а також з особами, яким в подальшому може плануватись вручення повідомлення про підозру, давати цим особам поради з врахуванням відомих йому обставин справи, схиляти їх до дачі завідомо неправдивих показань в ході досудового розслідування з метою створення собі алібі щодо його непричетності до вчинення інкримінованого йому кримінального правопорушення, тим самим перешкоджати досудовому розслідуванню.
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту, та у справі «Ілійков проти Болгарії» Європейський суд з прав людини зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».
У відповідності до п.п.61, 62 рішення Європейського суду з прав людини від 24.07.2003 року по справі «Смирнов проти Росії», наявність підстав для утримання під вартою повинно бути оцінено по кожній конкретній справі з урахуванням всіх обставин справи.
У справі «Летельє проти Франції» вказано, що особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу.
Враховуючи практику Європейського суду з прав людини, тяжкість покарання, яке загрожує ОСОБА_5 в разі визнання його винним у вчиненні кримінальних правопорушень, наслідки злочину, дані про особу підозрюваного, доведення слідчим ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України, для запобігання яким не достатньо застосування більш м`якого запобіжного заходу, оскільки перебуваючи на волі підозрюваний може продовжити ухилятися від органів досудового розслідування та суду, продовжувати вчиняти інші кримінальні правопорушення, впливати на свідків, слідчий суддя вважає, що застосування більш м`яких запобіжних заходів до підозрюваного є неможливим та лише такий запобіжний захід, як тримання під вартою, забезпечить виконання покладених на підозрюваного процесуальних обов`язків.
Крім того, обізнаність підозрюваного про суворість покарання, передбаченого санкціями статей за якими його притягують до відповідальності, не виключає можливість того, що він зможе уникати слідства та суду, що дає підстави для застосування відносно нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Таким чином, під час судового розгляду, прокурором у повній мірі доведені обставини, які свідчать про наявність ризиків, передбачених п.1,3, 5 ч.1 ст.177 КПК України.
Відтак слідчий суддя приходить до висновку про обґрунтованість поданого клопотання про застосування відносно ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, яке в даному випадку відповідає обставинам вчиненого кримінального правопорушення і на даному етапі досудового розслідування, виправдовує таке втручання у право підозрюваного на особисту свободу та недоторканість.
Крім того, слідчий суддя зазначає, що для запобігання вищевказаним ризикам, враховується суспільний інтерес, що полягає у виконанні завдань, які передбачені ст. 2 КПК, зокрема, у захисті інтересів суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охороні прав, свобод та інтересів інших учасників кримінального провадження, а також забезпеченні швидкого, повного та неупередженого судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до кримінальної відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура, і який, незважаючи на презумпцію невинуватості обвинувачених, превалює над принципом поваги до свободи особистості, про що зазначено у п.79 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Харченко проти України» від 10 лютого 2011 року.
Відповідно до ч.1 ст.197 КПК України, строк дії ухвали слідчого судді, суду про тримання під вартою або продовження строку тримання під вартою не може перевищувати шестидесяти днів.
Відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.
Із урахуванням обставин вчинення кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 КПК України слідчий суддя вважає, що для забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків буде достатнім внесення застави в межах 40 прожиткових мінімумів для працездатних осіб.
Керуючись ст.ст.177-183, 372, 376 КПК України слідчий суддя, -
постановила:
Клопотання задовольнити.
Застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 діб, тобто по 14 червня 2024 року включно.
Визначити розмір застави - 40 (сорок) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 121 120 (сто двадцять одна тисяча сто двадцять) гривень 00 копійок, після внесення якої підозрюваний звільняється з-під варти, якщо у уповноваженої службової особи місця ув`язнення, під вартою в якому він перебуває, відсутнє інше судове рішення, що набрало законної сили і прямо передбачає тримання цього обвинуваченого під вартою. З моменту звільнення з-під варти, у зв`язку з внесенням застави, підозрюваний вважається таким, до якого застосований запобіжний захід у вигляді застави.
У разі внесення застави, покласти на підозрюваного ОСОБА_5 наступні обов`язки:
1) прибувати до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду за першою вимогою;
2) не відлучатися з населеного пункту, в якому він фактично проживає, без дозволу слідчого, слідчого судді;
3) повідомляти слідчого, прокурора, слідчого суддю, суд про зміну свого місця проживання;
4) утримуватись від спілкування зі свідками.
Підозрюваний ОСОБА_5 для виконання ухвали слідчого судді, підлягає направленню до Державної установи «Черкаський слідчий ізолятор».
Копію ухвали направити до відділу поліції №2 Черкаського РУП ГУНП в Черкаській області, Державної установи «Черкаський слідчий ізолятор», вручити підозрюваному, його захиснику, слідчому та прокурору.
Ухвала слідчого судді про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо підозрюваного, підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена до Черкаського апеляційного суду протягом 5 (п`яти) днів після її оголошення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строків на її оскарження, а в разі оскарження, після розгляду справи апеляційним судом, якщо її не буде скасовано.

Повний текст ухвали виготовлений та проголошений о 15 годині 30 хвилин 22 квітня 2024 року.

Слідчий суддя ОСОБА_1