Справа № 204/5990/17
Провадження № 1-в/204/691/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 квітня 2024 року Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді: ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника адвоката ОСОБА_4 ,

представника органу пробації ОСОБА_5 ,

засудженого ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в режимі відеоконференції, з зали суду в м. Дніпро клопотання захисника засудженого ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_4 про вирішення питання про звільнення від відбування покарання після закінчення іспитового строку засудженого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , засудженого 24.06.2019 року Красногвардійським районним судом м. Дніпропетровська, вирок суду змінено ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 16.09.2019 в частині призначеного покарання. Вважати ОСОБА_6 засудженим за ч. 1 ст. 186 КК України до1 року 6 місяців позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_6 звільнено від відбування покарання з випробуванням, з іспитовим строком 3 роки, з покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України,

ВСТАНОВИВ:

До Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська надійшло вищевказане клопотання про звільнення ОСОБА_6 від відбування покарання після закінчення іспитового строку. В обґрунтування клопотання захисником ОСОБА_6 зазначено, що вироком Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від

24.06.2019 року, який 16.09.2019 року ухвалою Дніпровського апеляційного суду було змінено в частині призначення покарання, ОСОБА_6 був визнаний винним у

скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 186 КК України, та

йому призначено покарання у виді 1 року 6 місяців позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_6 від відбування призначеного йому покарання звільнено з випробуванням з іспитовим строком 3 роки, з покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України. З 04.10.2019 року ОСОБА_6 перебуває на обліку Чечелівського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» у Дніпропетровській області. 17.09.2022 року іспитовий строк у ОСОБА_6 закінчився. Протягом іспитового строку ОСОБА_6 по іншим кримінальним правопорушенням судом винним не визнавався, протягом іспитового строку виконував покладені на нього судом обов`язки в

повному обсязі, що свідчить про те, що останній став на шлях виправлення.

Про те станом на час звернення до суду з даним клопотанням відповідного клопотання від Чечелівського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» у Дніпропетровській області не надходило та ОСОБА_7 на даний час не звільнено від відбування покарання.

У судовому засіданні захисник ОСОБА_4 подане клопотання підтримав в повному обсязі, просив суд його задовольнити.

ОСОБА_6 в судовому засіданні клопотання захисника підтримав, просив задовольнити.

Прокурор ОСОБА_3 в судовому засіданні просила суд відмовити у задоволенні клопотання захисника, оскільки під час іспитового строку вчинений новий злочин, наразі кримінальне провадження перебуває на розгляді в суді.

Представник органу пробації в судовому засіданні підтримала думку прокурора, зазначила, що у органу пробації були відсутні підстави для звернення до суду з поданням про звільнення ОСОБА_6 від покарання, оскільки наразі на розгляді в суді знаходиться кримінальне провадження відносно нього.

Суд, вислухавши думку учасників судового розгляду, дослідивши матеріали клопотання з доданими до нього матеріалами, доходить до наступних висновків.

Судом встановлено, що ОСОБА_6 засуджений вироком Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 24.06.2019 року, який 16.09.2019 року ухвалою Дніпровського апеляційного суду було змінено в частині призначення покарання, ОСОБА_6 був визнаний винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 186 КК України, та йому призначено покарання у виді 1 року 6 місяців позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_6 від відбування призначеного йому покарання звільнено з випробуванням з іспитовим строком 3 роки, з покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України, а саме: повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання, періодично з`являтися на реєстрацію до уповноваженого органу з питань пробації, не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Згідно п. 9 ч. 1 ст. 537 КПК України, під час виконання вироків суд має право вирішувати питання про звільнення від призначеного покарання з випробуванням після закінчення іспитового строку.

Відповідно до ч. 1 ст. 78 КК України після закінчення іспитового строку засуджений, який виконав покладені на нього обов`язки та не вчинив нового кримінального правопорушення, звільняється судом від призначеного йому покарання.

Відповідно до ч. 2 ст. 165 КВК України, після закінчення іспитового строку засуджений, який виконав покладені на нього обов`язки та не вчинив нового злочину, за поданням уповноваженого органу з питань пробації звільняється судом від призначеного йому покарання, нагляд припиняється і засуджений знімається з обліку в зазначеному органі.

Зі змісту ст. 75 КК України слідує, що звільнення від відбування покарання за даною нормою закону, полягає у відповідному випробуванні засудженої особи протягом чітко визначеного періоду шляхом покладення на неї певних обов`язків та застосування до неї відповідних пробаційних процедур. Метою такого випробовування є виправлення та перевиховання засудженої особи без ізоляції її від суспільства.

Відповідно до ч. 1 ст. 78 КК України після закінчення іспитового строку засуджений, який виконав покладені на нього обов`язки та не вчинив нового кримінального правопорушення, звільняється судом від призначеного йому покарання.

Згідно з ч. 2-3 ст. 78 КК України якщо засуджений не виконує покладені на нього обов`язки або систематично вчинює правопорушення, що потягли за собою адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення, суд направляє засудженого для відбування призначеного покарання. У разі вчинення засудженим протягом іспитового строку нового кримінального правопорушення, суд призначає йому покарання за правилами, передбаченими в статтях 71, 72 цього Кодексу.

Судом встановлено, що на даний час у провадженні Кіровського районного суду м. Дніпропетровська перебуває на розгляді кримінальне провадження за № 0002140 від 10.12.2020, за обвинуваченням ОСОБА_6 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 187, ч. 1 ст. 263 КК України.

Станом на день розгляду клопотання адвоката ОСОБА_4 , ОСОБА_6 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Таким чином, державою, ОСОБА_6 висунуто певні претензії щодо його кримінальної поведінки, а тому враховуючи, що рішення по кримінальному провадженню за обвинуваченням ОСОБА_6 за ч. 3 ст. 187, ч. 1 ст. 263 КК України не прийнято, суд вважає передчасним можливість його звільнення від відбування покарання з випробування у зв`язку із закінченням іспитового строку за вироком Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 24.06.2019, зміненого ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 16.09.2019, оскільки у разі визнання його винуватим, оскаржуване рішення унеможливить застосування вимог ст. 71 КК України, тобто в даному випадку буде порушено механізм застосування кримінального закону при вирішенні питання про остаточне призначення покарання.

Натомість, у разі виправдання ОСОБА_6 , він жодним чином не буде позбавлений можливості скористуватись зазначеними у ст. 78 КК України гарантіями звільнення від відбування призначеного покарання.

Суд також дійшов висновку, що вказане жодним чином не порушує презумпцію невинуватості особи, оскільки відповідно до такої презумпції особа вважається невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено у порядку, передбаченому цим Кодексом, і встановлено обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили; ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом; підозра, обвинувачення не можуть ґрунтуватися на доказах, отриманих незаконним шляхом; усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на користь такої особи; поводження з особою, вина якої у вчиненні кримінального правопорушення не встановлена обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили, має відповідати поводженню з невинуватою особою (ст. 17 КПК України).

З аналізу вказаної норми слідує, що вона, головним чином, покликана забезпечити права особи, яка не має статусу засудженої особи, на належне поводження з нею як з невинуватою, на закріплення обов`язків саме держави довести вину такої особи, на визначення певних гарантій для такої особи від свавілля.

Проте, як вказано вище, випробування особи протягом іспитового строку стосується вже засудженої особи за вироком суду, який набрав законної сили, і відповідні визначені законом процедури перевірки, чи виконала засуджена особа відповідне випробовування жодним чином не порушує презумпцію невинуватості.

Не порушує такої презумпції і рішення про відмову у звільненні від вже призначеного покарання по закінченню іспитового строку за наявності доказів того, що особа обвинувачується у вчиненні нового кримінального правопорушення вчиненого в період іспитового строку (а, отже, доказів передчасності однозначного висновку що особа дотрималась визначеного їй судом випробування), оскільки таке рішення жодним чином не стосується заборон та обов`язків, гарантованих презумпцією невинуватості та стосується інших обставин та іншого етапу кримінального переслідування, аніж ті обставини та той етап, на якому гарантується презумпція невинуватості.

Оскільки суду на час розгляду даного клопотання надані відомості, що ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні нових кримінальних правопорушень, прийняття рішення про звільнення його від покарання, у зв`язку із закінченням іспитового строку є неможливим, бо таке рішення буде передчасними без вирішення відповідним судом питання про вину або невинуватість особи у вчиненні інкримінованих йому злочинів в період іспитового строку.

Таким чином, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення клопотання захисника ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_4 про звільнення від відбування покарання після закінчення іспитового строку відносно ОСОБА_6 .

На підставі викладеного, керуючись ч. 1 ст. 78 КК України, ст. ст. 395, 537, 539 КПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні клопотання захисника засудженого ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_4 про вирішення питання про звільнення від відбування покарання після закінчення іспитового строку засудженого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом семи днів з дня її оголошення до Дніпровського апеляційного суду через Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська.

Повний текст ухвали складено 29.04.2024.

Суддя ОСОБА_1