Справа № 952/412/21
Провадження № 1-кп/626/30/2024
У Х В А Л А

Іменем України

05 березня 2024 року м. Красноград

Красноградський районний суд Харківської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора: ОСОБА_3 ,

потерпілого: ОСОБА_4 ,

представника потерпілого: ОСОБА_5 ,

обвинуваченого: ОСОБА_6 ,

захисника - адвоката: ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Красноградського районного суду Харківської області кримінальне провадження №0000004 за обвинуваченням:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с.Миколаївка Зачепилівського району Харківської області, українець, громадянин України, має середню освіту, працює директором ТОВ «Зачепилівське РМРСВП», зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , не судимий,

- у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.125 КК України,-

В С Т А Н О В И В:

Відповідно до обвинувального акту ОСОБА_6 обвинувачується в тому, що 15.02.2021 близько 12:30, рухаючись на своєму автомобілі «Нива» по польовій дорозі між селами Бердянка та Сомівка Зачепилівського району Харківської області у напрямку села Сомівка, після сварки з ОСОБА_4 , яка виникла на ґрунті неприязних відносин, діючи з прямим умислом, направленим на спричинення тілесних ушкоджень, через відчинене водійське вікно, наніс один удар робочою стороною совкової лопати в потиличну область голови з ліва ОСОБА_4 , який в цей час знаходився у своєму автомобілі «Нива» в якості водія.

В результаті цього удару ОСОБА_4 отримав тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми зі струсом головного мозку, які за ступенем тяжкості відносяться до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.

В цей же час, коли ОСОБА_4 та ОСОБА_6 зупинили свої автомобілі на польовій дорозі між селами Бердянка та Сомівка Зачепилівського району Харківської області в ході продовження сварки, яка виникла на ґрунті неприязних відносин, ОСОБА_6 , діючи з прямим умислом, направленим на спричинення тілесних ушкоджень, наніс чотири удари ребром робочої сторони совкової лопати по передпліччю, ліктьовому суглобу та плечу лівої руки ОСОБА_4 .

В результаті цих ударів ОСОБА_4 отримав тілесні ушкодження у вигляді садна з синцем навкруги на лівій руці, садно та синець на лівій руці, які за ступенем тяжкості відносяться до легких тілесних ушкоджень.

Таким чином, згідно висунутого обвинувачення, дії ОСОБА_6 кваліфіковані за ч.2 ст.125 КК України, як умисне нанесення легкого тілесного ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.

Під час судового розгляду справи по суті, в судовому засіданні 05.03.2024 року від захисника обвинуваченого ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 надійшло усне клопотання про закриття даного кримінального провадження та звільнення ОСОБА_6 від кримінальної відповідальності на підставі ст.49 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.

В обґрунтування свого клопотання в ньому зазначається, що кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.125 КК України, є кримінальним проступком за який передбачене максимальне покарання у виді обмеження волі до 2-х років.

Як слідує з п.2) ч.1 ст.49 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минуло: три роки - у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачено покарання у виді обмеження волі.

Таким чином, оскільки ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні кримінального проступку за який передбачена відповідальність за ч.2 ст.125 КК України, дата скоєння якого є 15.02.2021 року, то з часу його вчинення минуло понад 3-ри роки, а тому збігли встановлені строки давності притягнення особи до кримінальної відповідальності.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 повністю підтримав клопотання та просив його задовольнити та закрити дане кримінальне провадження, звільнивши його від кримінальної відповідальності за інкриміноване йому правопорушення.

Крім того, після роз`яснення судом всім учасникам процесу підстав та умов звільнення від кримінальної відповідальності на підставі ст.49 КК України, а також положень ст.ст.285-288 КПК України, обвинувачений ОСОБА_6 зазначив, що добре розуміє суть пред`явленого йому обвинувачення, підстави звільнення від кримінальної відповідальності, своє право заперечувати проти цього та проти закриття провадження у справі з цих підстав, також, що його звільненням від кримінальної відповідальності з цих підстав є нереабілітуючою підставою, чим фактично і беззастережно підтвердив суду свою згоду на його звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності.

При цьому ОСОБА_6 зазначив, що пояснень по обставинах справи давати не буде, керуючись положеннями статті 63 Конституції України.

Прокурор в судовому засіданні не заперечував проти задоволення даного клопотання та закриття кримінального провадження згідно положень ст.49 КК України, оскільки вважала його обґрунтованим та таким, що відповідає вимогам чинного законодавства.

Представник потерпілого ОСОБА_4 адвокат ОСОБА_5 , який наділений всіма правами потерпілого, по суті не заперечував проти даного клопотання, оскільки пояснив, що на дійсно даний час вийшли строки для притягнення обвинуваченого до кримінального відповідальності за вказаним обвинуваченням.

Заслухавши думку сторін та дослідивши наявні в матеріалах кримінального провадження документи, у їхні сукупності й оціненими з точки зору належності, допустимості, достовірності, достатності й взаємозв`язку, суд приходить до висновку про можливість задоволення даного клопотання, виходячи з наступного.

Згідно з п.1 ч.2 ст.284 КПК України кримінальне провадження закривається у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

При цьому закриття кримінального провадження у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності (п.1 ч.2 ст.284 КПК) є нереабілітуючою підставою, а тому така особа не звільняється від обов`язку відшкодувати заподіяну її діями шкоду.

Відповідно до ч.1 ст.285 КПК України, особа звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених Законом України про кримінальну відповідальність.

Згідно з ч.ч.1, 4 ст.286 КПК України, звільнення від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення здійснюється судом. Якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання.

Відповідно до положень ч.2 ст.12 КК України в редакції Закону України № 2617-VIII від 22 листопада 2018 року, кримінальним проступком є передбачене цим Кодексом діяння (дія чи бездіяльність), за вчинення якого передбачене основне покарання у виді штрафу в розмірі не більше трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або інше покарання, не пов`язане з позбавленням волі.

Санкцією ч.2 ст.125 передбачено покарання у виді штрафу від п`ятдесяти до ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадськими роботами на строк від ста п`ятдесяти до двохсот сорока годин або виправними роботами на строк до одного року, або арештом на строк до шести місяців, або обмеженням волі на строк до двох років..

Таким чином, кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.125 КК України, є кримінальним проступком.

Як слідує з п.2) ч.1 ст.49 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минуло: три роки - у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачено покарання у виді обмеження волі.

Згідно п.8 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності" № 12 від 23.12.2005 року, особа підлягає звільненню від кримінальної відповідальності за ст.49 КК України, якщо з дня вчинення нею злочину до набрання вироком законної сили минули певні строки давності і вона не ухилялася від слідства або суду та не вчинила нового злочину середньої тяжкості, тяжкого чи особливо тяжкого.

Відповідно до матеріалів кримінального провадження, початком перебігу строку давності є день, коли злочин було вчинений, тобто, згідно обвинувального акту це 15.02.2021 року.

Закінченням перебігу строку давності є день набрання вироком законної сили, тобто строки притягнення до кримінальної відповідальності сплили 15.02.2024 року.

Підставою звільнення особи від кримінальної відповідальності за ст.49 КК України є лише таке закінчення відповідного строку давності, який сплив до дня набрання законної сили обвинувальним вироком суду щодо особи, яка вчинила злочин певної тяжкості.

Таким чином, строк давності спливає і під час досудового розслідування, і під час судового провадження, і після проголошення обвинувального вироку суду. Будь - які процесуальні дії протягом цих строків не припиняють їх перебіг. Якщо строк давності сплив до дня набрання законної сили обвинувальним вироком суду, то особа підлягає звільненню від кримінальної відповідальності незалежно від того, на якій стадії перебуває кримінальне провадження щодо цієї особи.

З огляду на наведене, на час судового розгляду у даному кримінальному провадженні і розгляду клопотання обвинуваченого, сплило більше 3-х років, тобто закінчився трирічний річний строк давності, передбачений п.2 ч.1 ст.49 КК України.

Згідно з ч.2 ст.49 КК України перебіг строків давності зупиняється, якщо особа, що вчинила злочин, ухилилася від досудового слідства або суду. У цих випадках перебіг давності відновлюється з дня з`явлення особи із зізнанням або її затримання. У цьому разі особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з часу вчинення злочину минуло п`ятнадцять років.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_6 від явки до органів слідства, прокурора та суду не ухилявся та не переховався, у розшук не оголошувався, тобто строк давності притягнення до кримінальної відповідальності за кримінальне правопорушення не зупинявся та не переривався.

У правовому висновку, сформульованому у Постанові Верховного Суду від 19.06.2018 (справа № 462/2762/14, провадження № 51-1241км18), зазначається, що за змістом статей 284-288 КПК підставами для звільнення особи від кримінальної відповідальності при розгляді справи в суді є наявність відповідної норми кримінального закону, яка передбачає таке звільнення, клопотання сторони кримінального провадження про звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності та згода обвинуваченого на закриття кримінального провадження на цих підставах. Отже, наявність цих умов є правовою підставою для прийняття судом рішення про звільнення підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності. Визнання підозрюваним, обвинуваченим своєї вини у вчиненні кримінального правопорушення як обов`язкової умови такого звільнення кримінальним процесуальним законом не передбачено.

При цьому вищенаведені норми щодо звільнення особи від кримінальної відповідальності та закриття кримінального провадження є імперативними, тобто такими, що виражають в категоричних розпорядженнях держави чітко позначені дії й не допускають ніяких відхилень від вичерпного переліку прав і обов`язків суб`єктів, прямо наказуючи правила поведінки. Крім того, в разі прийняття такого рішення чинним законодавством не закріплена обов`язковість дослідження доказів по справі та встановлення винуватості особи в інкримінованому злочині. Вказана позиція національного законотворця збігається з позицією Європейського суду з прав людини, відповідно до рішення якого у справі «Грабчук проти України» від 21.09.2006 року, у разі закриття провадження по справі з нереабілітуючих обставин, питання про доведеність вини особи не вирішується.

Відповідно до ч.3 ст.288 КПК України зазначено, що суд своєю ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Виходячи з вищевикладеного, за змістом статей 284-288КПК підставами для звільнення особи від кримінальної відповідальності при розгляді справи в суді є наявність відповідної норми кримінального закону, яка передбачає таке звільнення, клопотання сторони кримінального провадження про звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності та згода обвинуваченого на закриття кримінального провадження на цих підставах, що повністю наявні в даній ситуації при розгляді заявленого клопотання.

Враховуючи вищенаведене, перевіривши законність заявленого клопотання та отримавши згоду на таке звільнення обвинуваченого ОСОБА_6 з огляду на те, що кримінальне правопорушення за яким обвинувачується останній є кримінальним проступком, та з моменту його скоєння минуло більше трьох років, перебіг давності притягнення до кримінальної відповідальності, в розумінні ст.49 КК України не зупинявся і не переривався, суд приходить до переконання, що клопотання захисника, яке повністю підтримано обвинуваченим про його звільнення її від кримінальної відповідальності є таким, що відповідає вимогам чинного законодавства, а відтак слід його задовольнити та звільнити ОСОБА_6 від кримінальної відповідальності на підставі ст.49 КК України, закривши відносно нього кримінальне провадження за ч.2 ст.125 КК України.

Також суд зазначає, що відмова суду у звільненні обвинуваченого від кримінальної відповідальності у зв`язку з закінченням строків давності буде порушенням прав обвинуваченого, що є недопустимим.

Крім цього, така відмова може призвести до порушення ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, щодо розгляду справи упродовж розумного строку, що є також неприйнятним.

Судові витрати та речові докази по справі відсутні.

Щодо вирішення питання з приводу цивільного позову.

Так, в підготовчому засіданні потерпілим ОСОБА_4 заявлено цивільний позов про стягнення з ОСОБА_6 моральної та матеріальної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням на загальну суму 108691,00грн .

Згідно з положеннями ч.1 ст.129 КПК України, вирішення цивільного позову по суті заявлених вимог можливо лише у разі ухвалення обвинувального вироку або постановлення ухвали про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру. У такому випадку суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.

Водночас у разі постановлення ухвали про закриття кримінального провадження у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності заявлений у кримінальному провадженні цивільний позов по суті не вирішується, а залишається без розгляду. У такому випадку позивач вправі вирішити свої вимоги в порядку цивільного судочинства.

При цьому, закриття кримінального провадження у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності (п.1 ч.2 ст.284 КПК) є нереабілітуючою підставою, а тому така особа не звільняється від обов`язку відшкодувати заподіяну її діями шкоду.

Згідно викладеного, керуючись ст.ст.128, 174, 284-288, 369-372 КПК України, ст.49 КК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 про звільнення ОСОБА_6 від кримінальної відповідальності за ч.2 ст.125 КК України - задовольнити.

Звільнити ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 від кримінальної відповідальності за обвинуваченням його у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.125 КК України на підставі ст.49 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.

Кримінальне провадження №0000004 внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань 16.02.2021 року закрити.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_4 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок вчинення кримінального правопорушення - залишити без розгляду.

Роз`яснити цивільному позивачу(потерпілому ОСОБА_4 ) право пред`явлення цивільного позову в порядку цивільного судочинства.

Копію ухвали негайно після її проголошення вручити всім учасникам процесу.

Ухвала може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду через Красноградський районний суд Харківської області протягом семи днів з дня її оголошення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Повний текст ухвали буде складено та проголошено о 16-00год. 05.03.2023 року.

Суддя