Справа №591/4680/23 Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 11-сс/816/255/24 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
Категорія - тримання під вартою
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 квітня 2024 року колегія суддів Сумського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Суми матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою захисника підозрюваного ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Зарічного районного суду м. Суми від 07 березня 2024 року, якою до підозрюваного ОСОБА_6 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з правом внесення застави,

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою слідчого судді Зарічного районного суду м. Суми від 07 березня 2024 року, на часткове задоволення клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Сумській області, до підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст. 190 КК України ОСОБА_6 було застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою строком до 04 травня 2024 року включно.

Визначено заставу у розмірі 150 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 454 200 грн. та покладено на підозрюваного, у разі її внесення, наступних певних обов`язків.

Не погодившись з таким рішенням слідчого судді, захисник підозрюваного ОСОБА_6 адвокат ОСОБА_7 звернувся до апеляційного суду з апеляційною скаргою, в якій просить вказану ухвалу слідчого судді скасувати, постановити нову ухвалу, якою застосувати до підозрюваного ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, поклавши на нього обов`язки, визначені ч. 5 ст. 194 КПК України.

В обґрунтування своїх вимог, захисник посилається на те, що при прийнятті оскаржуваної ухвали слідчим суддею не було враховано того, що повідомлена ОСОБА_6 підозра є необгрунтованою, оскільки матеріал, додані до клопотання містять лише докази на підтвердження того, що було вчинене кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 190 КК України, однак не містять достовірних та беззаперечних доказів, що вчинений злочин був саме ОСОБА_6 у складі організованої злочинної групи. Крім того, слідчим у клопотанні не доведено неможливість застосування до ОСОБА_6 більш м`яких запобіжних заходів, і в слідчого судді не обґрунтовано висновків недостатності застосування до останнього такого запобіжного заходу, як, наприклад, домашній арешт, який би, фактично, міг запобігти ризикам, зазначеним у клопотанні.Також, слідчий суддя визначив занадто великий розмір застави, без наведення мотивів прийнятого рішення. Таким чином, на думку захисника, з врахуванням того, що тримання під вартою є виключним і найбільш суворим запобіжним заходом, який застосовується лише тоді, коли є підстави вважати, що менш суворі запобіжні заходи можуть не забезпечити виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків і належної поведінки, при тому, що ОСОБА_6 є раніше не судимою особою, має постійне місце проживання, перебуває на замісній підтримувальній терапії, останньому можливо обрати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту за адресою: АДРЕСА_1 .

Про призначення даного провадження до розгляду його учасники були повідомлені завчасно у передбачений законом спосіб.

Від захисника підозрюваного ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 надійшла заява, в якій останній просив розглядати вказане провадження без його участі.

У поданій до суду заяві прокурор просив здійснювати апеляційний розгляд поданої захисником апеляційної скарги за його відсутності.

Враховуючи наявність вказаних заяв, а також, що про дату час і місце учасники кримінального провадження повідомлені належним чином, при тому, що в апеляційній скарзі не ставиться питання про погіршення становища підозрюваного, який клопотань про обов`язкову його участь при розгляді даної справи клопотань не заявляв, керуючись ч.4 ст. 405 КПК України, колегія суддів вважає за можливе розгляд апеляційної скарги захисника провести за їх відсутності, а тому, перевіривши матеріали провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Відповідно до вимог ст. 177 КПК України, підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може перешкоджати кримінальному провадженню чи вчинити інше правопорушення.

Відповідно до ч.1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України.

Розглядаючи клопотання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою для прийняття законного і обґрунтованого рішення, суд, відповідно до ст.178 КПК України, крім наявності вищезазначених обставин, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Так, відповідно до ст.ст.177,178 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, висновки про ступінь ризиків та неможливість запобігання їм більш м`яких запобіжних заходів, мають бути зроблені за результатами сукупного аналізу обставин злочину та особистості підозрюваного (його характеру, моральних якостей, способу життя, сімейних зв`язків, постійного місця роботи, утриманців), поведінки підозрюваного під час розслідування злочину (наявність або відсутність спроб ухиляння від органів влади), поведінки підозрюваного під час попередніх розслідувань (способу життя взагалі, способу самозабезпечення, системності злочинної діяльності, наявності злочинних зв`язків).

Як зазначив Європейський суд з прав людини у своєму рішенні в справі «Манчіні проти Італії», за наслідками та способами застосування як тримання під вартою, так і домашній арешт прирівнюються до позбавлення волі для цілей статті 5 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.

На думку колегії суддів при вирішенні питання щодо застосування до підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу, слідчим суддею вищезазначені вимоги Закону дотримані в повному обсязі.

Так, з матеріалів кримінального провадження вбачається, що у провадженні СУ ГНП в Сумській областіперебуває кримінальне провадження №0000253 від 02 листопада 2022 року за ч.2 ст.255-1, ч.4 ст. 189, ч.1 ст. 255-3, ч.5 ст. 190 КК України, в якому ОСОБА_6 07 березня 2024 року було повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст. 190 КК України.

В рамках даного кримінального правопорушення до слідчого судді Зарічного районного суду м. Суми звернувся старшого слідчого СУ ГУНП в Сумській областіз клопотанням щодо застосування до ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з визначенням застави урозмірі 300 прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 876 000 грн.

Своє клопотання слідчий вмотивовував обґрунтованістю повідомленої ОСОБА_6 підозри, наявністю ризиків, передбачених п.п.1,2,3,5 ч. 1 ст. 177 КПК України, запобігти яким, застосувавши до останнього більш м`які запобіжні заходи, неможливо.

Розглядаючи вказане клопотання слідчого, слідчим суддею було встановлено, що доданими до нього доказами підтверджується те, що ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у вчинення кримінального правопорушення передбаченого ч. 5 ст. 190 КК України.

При цьому, слідчим суддею було встановлено наявність ризиків, передбачених п.п.1-3, 5 ч.1 ст. 177 КПК України, з врахуванням того, що ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні умисного особливо тяжкого злочину, раніше не судимий, однак є таким, що притягнутий до кримінальної відповідальності в силу п.14 ч.1 ст. 3 КПК, не одружений, дітей не має, тобто, у нього відсутні сталі сімейні зв`язки та що останній ніде не працює, що у даному кримінальному провадженні не проведений необхідний комплекс слідчих дій, зокрема не встановлено і не вилучено засоби вчинення злочинів, на що вказував у клопотанні слідчий, та що на даний час здійснюється відшукування речей та документів, які можуть бути речовими доказами у справі.

Таким чином, саме з врахуванням вищезазначеного, а також, фактичних обставин вчинення злочинів, слідчий суддя і дійшов до висновку про доцільність застосування до ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з посиланням на те, що доводами слідчого доведено те, що більш м`які запобіжні заходи не зможуть запобігти встановленим ризикам та забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного.

З таким висновком слідчого судді погоджується і колегія суддів та ставити під сумнів його законність та обґрунтованість підстав не вбачає.

Що стосується доводів апеляційної скарги захисника щодо необґрунтованості повідомленої ОСОБА_6 підозри та відсутності доказів на підтвердження вчинення саме ним вказаного кримінального правопорушення, то колегія суддів зауважує, що на даному етапі кримінального провадження доказів для висновку щодо обґрунтованості повідомленої останньому підозри достатньо, а винуватість чи невинуватість особи у вчиненні кримінального правопорушення буде встановлено під час розгляду судом даної справи по суті.

При цьому, колегія суддів зауважує, що ті обставини, що ОСОБА_6 перебуває на замісній терапії, має постійне місце проживання, є несудимою особою, на що вказує апелянт, були враховані слідчим суддею при прийнятті оскаржуваної ухвали з вірним зазначенням того, що вони жодним чином не спростовують наведених ризиків, оскільки не є тими беззаперечними обставинами, за яких до останнього можливо було б застосувати більш м`який запобіжний захід.

Крім того, доводи захисника про те, що слідчий суддя при визначенні підозрюваного розміру застави таке своє рішення не обґрунтував, спростовуються змістом самої ухвали, в якій, з цього приводу було зазначено, що визначена у клопотанні слідчим сума застави є непомірним тягарем для ОСОБА_6 , однак, з огляду на кількість епізодів кримінальних правопорушень, суми збитків, вказаних потерпілими та відомих з доданих до справи матеріалів, відсутність постійних та сталих джерел доходів у підозрюваного, будь-якого нерухомого майна чи транспортних засобів у власності, слідчий суддя дійшов вірного висновку, що достатньою, у такому випадку, буде застава не у заявленому у клопотанні розмірі 300 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, а у розмірі 150 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, яка буде здатна забезпечити виконання ОСОБА_6 покладених на нього процесуальних обов`язків.

Інших доводів, які залишились поза увагою слідчого судді, та за яких клопотання слідчого не підлягало б до задоволення, а до підозрюваного слід було б застосувати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, в апеляційній скарзі захисником не наведено і під час апеляційного розгляду таких обставин не встановлено.

Враховуючи вищезазначене, колегія суддів дійшла висновку, що слідчим суддею постановлено законне та обґрунтоване рішення, підстави для його скасування, як просить апелянт, відсутні, у зв`язку з чим оскаржувану ухвалу слід залишити без зміни, а апеляційну скаргу без задоволення.

Керуючись ст.ст.404,407,418,419,422 КПК України, -

ПОСТАНОВИЛА:

Ухвалу слідчого судді Зарічного районного суду м. Суми від 07 березня 2024 року, якою до підозрюваного ОСОБА_6 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з правом внесення застави, залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 на цю ухвалу - без задоволення.

Ухвала є остаточною та оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4