Справа № 495/1837/24
№ провадження 1-кс/495/705/2024
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 квітня 2024 року м. Білгород - Дністровський

Слідчий суддя Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Білгород-Дністровському клопотання власника майна ОСОБА_3 , поданого в рамках кримінального провадження, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000294 від 01.03.2024 про скасування арешту майна, -

В С Т А Н О В И В:

25 березня 2024 року до Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області надійшло клопотання власника майна ОСОБА_3 про скасування арешту майна у кримінальному провадженні №0000294 від 01.03.2024 за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст.286 КК України.

Виклад обставин, зазначених у клопотанні.

Ухвалою слідчого судді Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 04.03.2024 у кримінальному провадженні №0000294 від 01.03.2024 за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст.286 КК України, був накладений арешт у вигляді заборони відчуження та користування до проведення необхідних судових авто технічних експертиз на:

- автомобіль марки Hyundai Accent р.н НОМЕР_1 , який згідно свідоцтва про реєстрацію серії НОМЕР_2 належить ОСОБА_4 ;

- автомобіль марки ВАЗ 21043 р.н. НОМЕР_3 , який згідно свідоцтва належить ОСОБА_5 .

Власником майна зазначено, що відповідно до змісту ухвали слідчого судді про арешт майна від 04.03.2024 потреба в накладенні арешту майна обґрунтовується необхідністю забезпечення збереження речових доказів та проведення експертиз, що в повній мірі відповідає потребам досудового розслідування на початковій стадії кримінального провадження.

Мета дії арешту майна має під собою відповідне законне підґрунтя, позаяк прямо визначена положеннями кримінального процесуального закону України (п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК).

Разом з тим, згідно в рамках досудового розслідування кримінального провадження 0000294 експертиза проведена, про що складено висновок експерта № 24-1284.

Враховуючи зазначення, в цілях не порушення гарантованого права власності особи, зважаючи, що в подальшій дії заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна відпала потреба, представник власника майна просив відмовити у задоволенні клопотання.

Позиції сторін.

В судове засідання власник майна не з`явився, просив клопотання розглядати за його відсутністю та задовольнити.

Представник органу досудового розслідування та прокурор в судове засідання не з`явились ,слідчим надано заяву за вихідним 63/9630/24-Вх від 08.04.2024 в якій зазначено, що надати матеріали кримінального провадження 0000294 не є можливим, у зв`язку з їх направленням для проведення авто технічної експертизи за обставинами зіткнення. Разом з тим, слідчим надано висновок експерта № 24-1284 за результатами проведення вказаної експертизи.

Мотивація суду.

Згідно зі ст.2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до змісту ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися й розпоряджатися своєю власністю за винятком обмежень, установлених законом.

Зазначений принцип відображено та конкретизовано в ч.1 ст.321 Цивільного кодексу, згідно з якою право власності є непорушним і ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Одним зі способів захисту права власності є гарантована в ст.391 цього кодексу можливість власника вимагати усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном.

Одним із методів державної реакції на порушення, що носять кримінально-правовий характер, є заходи забезпечення кримінального провадження, передбачені ст.131 КПК України, які виступають важливим елементом механізму здійснення завдань кримінального провадження при розслідуванні злочинів, одним з яких є арешт майна у кримінальному провадженні.

Частиною 3 ст.132 КПК України застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що: 1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; 2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора; 3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням. Частиною 2 ст.170 КПК України встановлено, що арешт майна допускається з метою забезпечення, зокрема, збереження речових доказів.

Порядок скасування арешту майна визначений ст.174 КПК України, якою передбачено, що підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Дослідивши надані до суду матеріали слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання про скасування арешту майна у кримінальному провадженні №0000294 надано належним заявником.

Як вбачається з наданих матеріалів, 01.03.2024 року приблизно о 18:00 годині водій автомобіля марки Hyundai Accent р.н. НОМЕР_1 ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , рухаючись у напрямку АДРЕСА_1 , здійснював маневр розвороту та скоїв зіткнення з автомобілем марки ВАЗ 21043 р.н НОМЕР_3 під керуванням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який рухався в попутному напрямку.

Вказані транспортні засоби були вилучені з місця дорожньо-транспортної пригоди.

Відповідно до свідоцтва РСА № 006566 автомобіль марки ВАЗ 21043 р.н. НОМЕР_3 належить ОСОБА_5 , місце проживання: АДРЕСА_2 . Перебуває у фактичному користуванні ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

В рамках досудового розслідування слідчим 02.03.2024 винесено постанову, якою призначено проведення автотехнічної експертизи з дослідження технічного стану транспортного засобу на вирішення якої поставлено наступні питання: в якому стані гальмівна система, система головного освітлення, система рульового управління, система ходової частини авта «ВАЗ 21043 р.н НОМЕР_3 »; чи має будь-яка з перерахованих систем відмову, та чи знаходяться вона у причинному зв`язку з ДТП?

Ухвалою слідчого судді Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 04.03.2024 накладено арешт у вигляді заборони відчуження та користування до проведення необхідних судових авто технічних експертиз на:

- автомобіль марки Hyundai Accent р.н НОМЕР_1 , який згідно свідоцтва про реєстрацію серії НОМЕР_2 належить ОСОБА_4 ;

- автомобіль марки ВАЗ 21043 р.н. НОМЕР_3 , який згідно свідоцтва належить ОСОБА_5 .

Згідно наданого висновку №24-1284 експерта ОНДІСЕ на момент ДТП ходова частина, рульове керування та гальмова система автомобіля ВАЗ 21043 дозволяли водієві здійснювати рух по наміченій траєкторії, ефективно знижувати швидкість до зупинки й не мали несправностей, які б раптово для водія могли обумовити відмову систем, втрату керованості, або відведення автомобіля від заданого напрямку руху. На момент ДТП система головного освітлення автомобіля ВАЗ 21043 перебувала в працездатному стані, забезпечувала освітлення дороги та своє позначення на дорозі.

Метою накладення арешту було визначено забезпечення збереженості речового доказу та проведення експертного дослідження.

Разом з тим, як вбачається з дослідженої відповіді слідчого СВ Білгород-Дністровського РВП ГУНП в Одеській області від 08.04.2024 на теперішній час наявні висновки судових експертиз стосовно автомобіля марки ВАЗ 21043 р.н. НОМЕР_3 , а отже необхідність у подальшому застосуванні арешту майна у вигляді заборони користування - відпала.

Згідно ст.2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Розглядаючи клопотання про скасування арешту, слідчий суддя встановлює обґрунтованість (необґрунтованість) накладеного арешту та наявність (відсутність) підстав для його подальшого застосування. Представник власника майна вказує на те, що відпала необхідність у застосуванні заходу в частині заборони користування майном, що обумовлює межі дослідження і оцінки обставин справи слідчим суддею у цьому провадженні.

Відповідно до ст.7 КПК України в якості загальної засади кримінального провадження проголошено змагальність сторін та свобода в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Факт перебування майна під арештом тривалий час фактично позбавляє конституційного права власника на законних підставах розпоряджатися своєю власністю.

Статтею 17 ЗУ «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року № 3477- IV, передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Європейського суду як джерело права.

Стаття 1 Першого протоколу до Європейської конвенції з прав людини передбачає, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше, як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити "справедливий баланс" між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (рішення від 23 вересня 1982 року у справі "Спорронг та Льонрот проти Швеції", пп. 69 і 73, Series A N 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються та метою, яку прагнуть досягти (рішення від 21 лютого 1986 року у справі "Джеймс та інші проти Сполученого Королівства", n. 50, Series A N 98).

У рішенні Європейського суду з прав людини від 07 червня 2007 року у справі «Смирнов проти України» було висловлено правову позицію про те, що при вирішенні питання про можливість утримання державою речових доказів належить забезпечувати справедливу рівновагу між, з одного боку, суспільним інтересам та правомірною метою, а з іншого боку - вимагати охорони фундаментальних прав особи. Для утримання речей державою у кожному випадку має існувати очевидна істотна причина.

У відповідності до ч. 1 ст. 100 КПК України, речовий доказ,який був наданий стороні кримінального провадження або нею був вилучений, повинен бути якнайшвидше повернутий володільцю крім випадків, передбачених статтями 160-166,170-174 цього Кодексу.

Скасування арешту вказаного майна є підставою для його повернення власнику (законному володільцю) або уповноваженій ним особі.

Оцінюючи розумність і співрозмірність обмеження права власності на даній стадії досудового розслідування завданням кримінального провадження з метою запобігання порушення справедливого балансу між інтересами власника майна, гарантованими йому законом і завданням цього кримінального провадження, слідчий суддя, враховуючи висновки проведеного криміналістичного дослідження, вважає клопотання обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню в частині скасування заборони користування майном. Разом з тим, необхідність заборони відчуження авта і надалі обґрунтовується потребою у збереженні речового доказу. З огляду на вищенаведене, враховуючи встановлені в судовому засіданні обставини, слідчий суддя дійшов обґрунтованого висновку, що клопотання про скасування арешту майна підлягає частковому задоволенню.

Керуючись ст.174 КПК України, слідчий суддя, -

У Х В А Л И В:

Клопотання власника майна ОСОБА_3 , поданого в рамках кримінального провадження, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000294 від 01.03.2024 про скасування арешту майна задовольнити частково.

Скасувати арешт, накладений відповідно до ухвали слідчого судді Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 04.03.2024 по справі 495/1837/24, провадження 1-кс/495/464/2024 в частині заборони користування транспортним засобом - автомобілем марки ВАЗ 21043 р.н. НОМЕР_3 , який згідно свідоцтва належить ОСОБА_5 та перебуває у користуванні ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2

В частині зобов`язання повернути автівку відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1