У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 квітня 2024 року Хортицький районний суд м.Запоріжжя у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_4

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в м.Запоріжжі кримінальне провадження, внесене до ЄРДР20.08.2021 за №0000235, за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.286 КК України,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні суду знаходиться вказане кримінальне провадження.

Ухвалою суду від 27.09.2023 обвинувачений ОСОБА_5 був оголошений у розшук, кримінальне провадження - зупинено до розшуку обвинуваченого.

10.04.2024 прокурор Василівської окружної прокуратури Запорізької області ОСОБА_3 звернувся до суду з клопотанням про відновлення судового розгляду у зв`язку з необхідністю вирішення питання про оголошення обвинуваченого в міжнародний розшук та обрання йому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з посиланням на те, що під час проведення оперативно-розшукових заходів в порядку виконання ухвали суду про оголошення обвинуваченого ОСОБА_5 в розшук було отримано інформацію про те, що останнійперебуває на тимчасово окупованій території України і періодично виїжджає за їх межі до рф та інших держав, будучи достовірно обізнаним про наявність щодо нього вказаного кримінального провадження, в судові засідання не з`являвся, причини неявки суду не повідомив.

12.04.2024 прокурор ОСОБА_3 подав до суду клопотання про застосування до обвинуваченого ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, мотивуючи його тим, що останній на даний час обґрунтовано обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину у сфері безпеки дорожнього руху, наслідком якого є загибель п`ятьох людей, в т.ч. трьох неповнолітніх дітей. За вказаний злочин передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від п`яти до десяти років. ОСОБА_5 раніше не судимий, постійного місця роботи, усталених соціальних зв`язків та утриманців немає, зареєстрований на тимчасово окупованій території України, жодного разу на виклик суду не прибув, був оголошений у розшук, під час здійснення якого отримано інформацію про виїзд обвинуваченого з тимчасово окупованої території України до інших держав. За вищевказаних обставин, усвідомлюючи ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення та тяжкість покарання, обвинувачений ОСОБА_5 може переховуватись від суду, впливати на потерпілих, свідків та іншим чином перешкоджати встановленню істини у провадженні. Вказане свідчить про наявність ризиків, передбачених п.1,3,4 ч.1 ст.177 КПК України, що є підставою для застосування до нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Інші більш м`які запобіжні заходи за вищевказаних обставин не забезпечать виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків та запобігання наявним ризикам. Просить вирішити зазначене питання у відсутність обвинуваченого на підставі ч.6 ст.193 КПК України.

Ухвалою суду від 12.04.2024 кримінальне провадження відновлено та призначено підготовче судове засідання.

Прокурор ОСОБА_3 в підготовчому судовому засіданні клопотання підтримав.

Потерпілий ОСОБА_6 в підготовче судове засідання не прибув за невідомими причинами, повідомлявся належним чином.

Законний представник неповнолітнього потерпілого ОСОБА_7 та її представник адвокат ОСОБА_8 в підготовче судове засідання не прибули, подали заяву про його проведення та вирішення клопотання прокурора у їх відсутність, клопотання підтримують.

Суд вважає можливим провести підготовче судове засідання та вирішити клопотання прокурора у відсутність потерпілих/цивільних позивачів та їх представників.

В підготовче судове засідання обвинувачений ОСОБА_5 не прибув за невідомими причинами, про час та місце судового розгляду повідомлявся належним чином.

Захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_4 проти клопотання прокурора заперечив, пояснивши, що причини неявки обвинуваченого до суду йому невідомі, зв`язку з ним у нього після повномасштабного вторгнення немає. Заявлені прокурором ризики є недоведеними, доказів з достовірними відомостями про дійсне місце перебування обвинуваченого та відсутність у нього поважних причин неявки до суду, прокурором не надані. На момент обрання запобіжного заходу слідчим суддею на стадії досудового розслідування вказаного кримінального провадження обвинувачений пересувався в інвалідному кріслі і перебував за місцем своєї реєстрації, мав батьків похилого віку, в т.ч. батька інваліда 1 групи. Право залишитись на тимчасово окупованій території після початку повномасштабного вторгнення рф в України законодавством не заборонено і не є однозначним свідченням того, що обвинувачений ухиляється від суду. Просить в задоволенні клопотання відмовити.

Вислухавши думку учасників справи, суд приходить до такого.

Згідно з ст.2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до п.1 ч.7 ст.42 КПК України обвинувачений зобов`язаний прибути за викликом до суду, а в разі неможливості прибути за викликом у призначений строк заздалегідь повідомити про це суд.

Згідно з ч.1 ст.314 КПК України підготовче судове засідання відбувається з обов`язковою участю обвинуваченого.

Відповідно до ч.3 ст.315 КПК України під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити, продовжити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом II цього Кодексу (Заходи забезпечення кримінального провадження).

Вирішуючи клопотання прокурора про застосування до обвинуваченого ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд також виходить з того, що відповідно до ст.3,8 Конституції України, ст.8 КПК України кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Згідно з ст.5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ст.29 Конституції України кожна людина має право на свободу та особисту недоторканність. Ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

Відповідно до ст.176,177,ч.1 ст.194 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків та запобігання ризикам, передбаченим п.1-5 ч.1 ст.177 КПК України.

Відповідно до ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, наявність ризиків, передбачених ст.177 цього Кодексу, та недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання зазначеним ризикам.

При вирішенні питання про застосування запобіжного заходу, крім того, враховуються обставини, передбачені ст.178 КПК України.

Згідно з ч.1 ст.193 КПК України розгляд клопотання про застосування запобіжного заходу здійснюється за участю прокурора, підозрюваного, обвинуваченого, його захисника, крім випадків, передбачених частиною шостою цієї статті.

Згідно з ч.6 ст.193 КПК України слідчий суддя, суд розглядає клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та може обрати такий запобіжний захід за відсутності підозрюваного, обвинуваченого лише у разі доведення прокурором наявності підстав, передбачених статтею 177 цього Кодексу, а також наявності достатніх підстав вважати, що підозрюваний, обвинувачений виїхав та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, та/або оголошений у міжнародний розшук. У такому разі після затримання особи і не пізніш як через сорок вісім годин з часу її доставки до місця кримінального провадження слідчий суддя, суд за участю підозрюваного, обвинуваченого розглядає питання про застосування обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його зміну на більш м`який запобіжний захід, про що постановляє ухвалу.

Так, наразі ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.286 КК України (порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особою, яка керує транспортним засобом, якщо вони спричинили загибель кількох осіб), яке є тяжким злочином і за яке передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від п`яти до десяти років з позбавленням права керування транспортними засобами на строк до трьох років.

Дане кримінальне провадження перебуває на стадії судового розгляду, тому на цій стадії провадження суд не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення.

Стандарт доведення прокурором обґрунтованості підозри є нижчим від стандарту доведеності винуватості поза розумним сумнівом та вимагає меншої ваги доказів, ніж для ухвалення обвинувального вироку.

Крім того, ризиком є дія, яка може вчинитися з високим ступенем ймовірності, наявність кожного ризику повинна носити не абстрактний, а конкретний характер та доводитися відповідними доказами «поза розумним сумнівом».

При цьому, виходячи з практики ЄСПЛ, сама лише тяжкість вчиненого кримінального правопорушення та суворість можливого покарання, хоча і є суттєвим елементом при оцінці ризику ухилення від суду, однак не може бути достатньою підставою для законності тримання особи під вартою. Ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню.

Оцінивши викладені в клопотанні прокурора обставини, суд вважає, що останнім належним чином, «поза розумним сумнівом» не доведено існування ризиків, передбачених п.1,3,4 ч.1 ст.177 КПК України, які б давали підстави для застосування до обвинуваченого ОСОБА_5 найсуворішого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Як встановлено судом, первісно вказане кримінальне провадження перебувало в провадженні Василівського районного суду Запорізької області і згідно з інформацією, яка міститься в Єдиному державному реєстрі судових рішень, обвинувачений ОСОБА_5 23.12.2021 приймав участь в підготовчому судовому засіданні в цьому суді. В подальшому кримінальне провадження було передано за підсудністю до Михайлівського районного суду Запорізької області і підготовче засідання було призначено на 16.02.2022 за участю обвинуваченого ОСОБА_5 в режимі відеоконференції з Генічеським районним судом Херсонської області. Відомості про відкладання вказаного підготовчого засідання через неявку обвинуваченого ОСОБА_5 в Автоматизованій системі документообігу Михайлівського районного суду Запорізької області та Єдиному державному реєстрі судових рішень відсутні. Наступне підготовче судове засідання було призначено на 11.03.2022.

Разом з тим, 24.02.2022 на території України введено воєнний стан через військову агресію рф, який діє до цього часу. Михайлівський районний суд Запорізькій області знаходиться на тимчасово окупованій території України і не здійснює судочинство.

До Хортицького районного суду м.Запоріжжя вказане кримінальне провадження надійшло 13.07.2023 після відновлення втрачених матеріалів кримінального провадження.

За матеріалами вказаного кримінального провадження обвинувачений ОСОБА_5 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , яка з 24.02.2024 і по цей час знаходиться на тимчасово окупованій території України.

Разом з тим, прокурор в обґрунтування клопотання про застосування до обвинуваченого ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не надав суду достовірних та переконливих доказів тому, що обвинувачений дійсно перебуває на тимчасово окупованій території та до цього часу з неї не виїжджав, і що це має місце не за поважними (об`єктивними, істотно непереборними) причинами, а виключно через його свідоме бажання ухилитися від суду.

Крім того, прокурором не надано достовірних доказів виїзду обвинуваченого ОСОБА_5 з тимчасово окупованої території України через територію рф в інші держави і перебування там також з метою ухилення від кримінальної відповідальності. При цьому, міжнародний розшук обвинуваченого до цього часу не оголошувався.

Само по собі повідомлення оперативно-розшукового підрозділу відділу поліції, який здійснював розшук обвинуваченого на території України, про наявність таких обставин без документального їх підтвердження є недостатнім вважати доведеним ризик переховування обвинуваченого від суду та перешкоджання кримінальному провадженню.

Жодних даних про відсутність у обвинуваченого стійких соціальних зв`язків, утриманців, стабільного джерела доходу, які б в сукупності могли підтвердити наявність заявлених ризиків, прокурор також не надав. Відомості про можливу зміну обвинуваченим прізвища, імені, по батькові, його смерть тощо не перевірялись, відповідні документи суду не надані.

Також суд вважає недоведеним з боку сторони обвинувачення ризик впливу обвинуваченого ОСОБА_5 на потерпілих та свідків. Зокрема, за матеріалами справи потерпілі/цивільні позивачі проживають в Харківській області, відомості про те, що обвинувачений чинив тиск чи іншим чином впливав на них, прокурором не надані.

Враховуючи вищевикладене, виходячи із завдань кримінального провадження, принципів верховенства права, законності, справедливості, су не знаходить законних підстав для застосування до обвинуваченого ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою і в задоволенні відповідного клопотання прокурора слід відмовити.

Керуючись ст.2,176-178,181,194,196,315 КПК України,

УХВАЛИВ:

В задоволенні клопотання прокурора про застосування до обвинуваченого ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою - відмовити.

Ухвала суду оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1

24.04.2024