Справа № 465/1525/23 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/61/24 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 березня 2024 року м. Львів

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду в складі:

Головуючого - судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретаря судового засідання ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції матеріали кримінального провадження за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_6 та захисника обвинуваченого ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 на вирок Франківського районного суду м. Львова від 20 листопада 2023 року щодо

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Стрільче, Горохівського району, Волинської області, українця, громадянина України, не одруженого, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , такого, що неодноразово притягався до кримінальної відповідальності, востаннє вироком Франківського районного суду м. Львова від 11.05.2022 року, обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 186 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_8

обвинуваченого ОСОБА_6

захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_7

ВСТАНОВИЛА:

оскарженим вироком ОСОБА_6 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.186 КК України та призначено покарання у вигляді 7 (семи) років позбавлення волі.

Строк відбуття покарання ОСОБА_6 ухвалено рахувати з моменту затримання, тобто з 13 січня 2023 року.

Вирішено питання речових доказів.

Згідно з вироком суду, ОСОБА_6 06.01.2023 близько 16:07 год., усвідомлюючи, що Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» за №64/2022 від 24.02.2022 в Україні введено воєнний стан, перебуваючи в приміщенні магазину «Свій маркет» ТзОВ «Рітейл Україна», що за адресою: м. Львів, вул. Наукова, 16, реалізовуючи свій злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, переслідуючи корисливий мотив, з метою власного збагачення, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, передбачаючи їх негативні наслідки і бажаючи їх настання, впевнившись, що за його діями ніхто не спостерігає, діючи умисно, повторно, шляхом вільного доступу, таємно із торгового прилавку викрав одну пляшку горілки «Медофф класік» об`ємом 0,5 л., вартістю 82,38 гри. та одну банку напою «Рево» об`ємом 0,5 л., вартістю 35,23 грн., які в подальшому заховав до внутрішньої кишені своєї куртки.

Однак, злочинні дії ОСОБА_6 , були помічені свідком ОСОБА_9 , яка спостерігала за ним за допомогою системи відеонагляду магазину, та зрозумівши, що ОСОБА_6 збирається вийти із приміщення магазину без оплати за товар, почала вимагати в останнього зупинитись та намагалася зачинити вхідні двері магазину. Не зважаючи на такі вимоги ОСОБА_9 , ОСОБА_6 усвідомив, що його незаконні дії викриті, однак не зупинився, а схопивши ОСОБА_9 за одяг в районі лівого плеча вдарив її правим плечем об кут дверного проходу. Після цього, долаючи опір ОСОБА_9 ОСОБА_6 штовхнув її на землю та покинув місце події.

Згідно висновку судово-медичної експертизи у ОСОБА_9 виявлено два синці на правому плечі, які утворилися від дії тупих предметів або від контакту з такими, що могли виникнути 06.01.2023 року та відносяться до легкого ступеня тяжкості.

Вказаними діями ОСОБА_6 спричинив ТОВ «Рітейл Україна» матеріальну шкоду на загальну суму 117,61 грн.

Не погоджуючись із оскарженим вироком суду, обвинувачений подав апеляційну скаргу, у якій просить змінити оскаржений вирок та призначити йому покарання, , застосувавши положення ст. 75 КК України.

В мотивах своєї апеляційної скарги зазначає, що, вирок суду надто суворий. Вказує, що він у вчиненому щиро розкаявся, сприяв розкриттю злочину, збитки відшкодовано. Вказує, що до нього можливо застосувати положення ст.ст. 69,75 КК України. оскільки має стійкі соціальні зв`язки, проживає разом з матір`ю та сестрою. Також вказав, що має бажання вступити до лав ЗСУ. Просить це врахувати та пом`якшити йому покарання.

Захисник у своїй апеляційній скарзі просить змінити вирок Франківського районного суду м. Львова та застосувати до ОСОБА_6 , положення ст.ст. 69,75 КК України, призначивши йому покарання у виді 5 років позбавлення волі та звільнити від відбування покаранняз іспитовим строком 2 роки.

В мотивах апеляційної скарги зазначає, що досліджуючи дані про особу обвинуваченого, суд повинен з`ясувати його вік, стан здоров`я, поведінку до вчинення злочину як у побуті, так і за місцем роботи чи навчання, його минуле (зокрема, наявність не знятих чи не погашених судимостей, адміністративних стягнень), склад сім`ї (наявність на утриманні дітей та осіб похилого віку), його матеріальний стан тощо. Сторона захисту обвинуваченого ОСОБА_6 обґрунтовано і переконливо наполягає, що при призначенні йому покарання суд грубо знехтував наведеними нормами та принципами і призначив занадто суворе покарання, не розглянувши можливості застосування до нього положень ст. 69 та ст. 75 КК України.

Заслухавши доповідь головуючого, пояснення обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника - адвоката ОСОБА_7 на підтримку поданих апеляційних скарг, прокурора ОСОБА_8 , які заперечили проти апеляційних вимог, дослідивши матеріали кримінального провадження, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги не підлягають до задоволення, виходячи із наступного.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. При цьому, законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Колегія суддів вважає, що дані вимоги закону судом першої інстанції при ухваленні оскаржуваного вироку щодо ОСОБА_6 дотримано.

Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_6 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України, відповідає фактичним обставинам справи, підтверджується зібраними у справі доказами, є обґрунтованим та в апеляційному порядку учасниками кримінального провадження не оскаржується.

У відповідності до ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Щодо призначеного судом першої інстанції покарання ОСОБА_6 за ч. 4 ст. 186 КК України, то слід зазначити наступне.

Згідно зі ст. 50 КК України, покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами. Покарання не має на меті завдати фізичних страждань або принизити людську гідність.

Відповідно до вимог ст.65 КК України, суд призначає покарання враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання. Крім того, призначене особі покарання має бути необхідним і достатнім для її виправлення та попередження нових злочинів.

У відповідності до позиції, висловленої у постанові Верховного суду від 17 жовтня 2019 року у справі № № 205/7091/16-к (№ 51 - 1532 км 19), поняття судової дискреції (судового розсуду) у кримінальному судочинстві охоплює повноваження суду (права та обов`язки), надані йому державою, обирати між альтернативами, кожна з яких є законною, та інтелектуально-вольову владну діяльність суду з вирішення у визначених законом випадках спірних правових питань, виходячи із цілей та принципів права, загальних засад судочинства, конкретних обставин справи, даних про особу винного, справедливості й достатності обраного покарання тощо.

При призначенні покарання, суд першої інстанції належним чином врахував усі конкретні обставини справи, ступінь тяжкості вчинених ним кримінальних правопорушень, які, згідно положення ст. 12 КК України, є тяжким злочином, вчиненим умисно, з корисливих мотивів, в умовах воєнного стану, дані про особу обвинуваченого ОСОБА_6 , який раніше неодноразово притягався до кримінальної відповідальності.

Щодо застосування до обвинуваченого положень ст.ст. 69, 75 КК України колегія суддів вказує на наступне.

Положеннями ст. 69 Кримінального кодексу України передбачено, що за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за це кримінальне правопорушення.

Вказана умова містить в собі посилання на взаємозв`язок між наявністю сукупності пом`якшуючих покарання обставин з істотним зниженням ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення.

Окрім того, обов`язком суду є встановлення не лише наявність двох пом`якшуючих обставин, а й обґрунтувати, яким чином такі пом`якшуючі обставини як щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення за наявності обставини, істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення.

Згідно ч. 1 ст. 69 КК України призначення покарання, нижчого від найнижчої межі, може мати місце в разі встановлення судами наявності таких кількох (мінімум двох) пом`якшуючих обставин, які обов`язково істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінально-караного діяння.

Проте, приписи ст. 69 КК України про призначення винній особі більш м`якого покарання, ніж передбачено законом, є спеціальними і застосовуються у виключних випадках. Підставами для застосування цієї статті є встановлення не лише наявності кількох пом`якшуючих обставин, а й того факту, що їх наявність істотно знижує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення.

Тобто, для застосування судом положень ст. 69 КК України повинні бути встановлені виключні обставини, що істотно знижують ступінь тяжкості саме вчиненого кримінального правопорушення. У кожному випадку факт зниження ступеня тяжкості кримінального правопорушення повинен оцінюватися судом з урахуванням індивідуальних особливостей конкретного кримінального провадження. Проте у будь-якому разі встановлені обставини, що пом`якшують покарання, мають настільки істотно знижувати ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, що призначення винному навіть мінімального покарання в межах санкції статті було б явно недоцільним і несправедливим.

Колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції, що з урахуванням викладених вище обставин, наявності щирого каяття обвинуваченого, однак відсутності активного сприяння розкриттю кримінального правопорушення та невідшкодування, завданої обвинуваченим , шкоди потерпілому у цьому кримінальному провадженні не знижують істотно ступень тяжкості вчиненого діяння.

Також, судом першої інстанції належно враховано особу засудженого ОСОБА_6 , який раніше вже притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення умисного тяжкого злочину, відбував покарання в місцях позбавлення волі та звільнився з місяць позбавлення волі по відбуттю строку покарання. Однак це не призвело до позитивних змін в його особистості та не створило у нього готовності до самокерованої правослухняної поведінки у суспільстві, що свідчить про те, що він не зробив належних висновків для себе, на шлях виправлення не став і знову може вчинити умисний тяжкий злочин.

Колегія суддів вважає, що сторона захисту не надала належних доказів на підтвердження переконливих мотивів наявності підстав для застосування положень статей 69 та 75 КК України з урахуванням принципу справедливості покарання й відповідності його меті - виправлення засудженого та запобігання вчиненню нових злочинів.

Відтак, на думку колегії суддів, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про можливість виправлення обвинуваченого з обранням покарання у виді позбавлення волі. Таке покарання є справедливим, необхідним і достатнім для виправлення та перевиховання обвинуваченого, відповідає вимогам ст.ст. 50, 65 КК України та не є суворим.

Колегією суддів не знайдено підстав для пом`якшення покарання обвинуваченому ОСОБА_6 , у тому числі застосування до нього положень ст. ст. 69 чи 75 КК України.

Таким чином, доводи сторони захисту, викладені у апеляційних скаргах, не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду та не заслуговують на увагу. Підстав для пом`якшення покарання обвинуваченому ОСОБА_6 колегією суддів не встановлено.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які б могли слугувати причиною скасування чи зміни вироку, колегією суддів не встановлено. Відтак вирок суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, тому його слід залишити без змін, а апеляційні скарги обвинуваченого та його захисника - без задоволення.

Керуючись ст.ст. 404, 405,407, 419 КПК України, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:

вирок Франківського районного суду м. Львова від 20 листопада 2023 року щодо ОСОБА_6 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 186 КК України, залишити без змін, а апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_6 та захисника обвинуваченого ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 без задоволення.

Касаційна скарга на судове рішення може бути подана до Касаційного кримінального суду в складі Верховного Суду протягом трьох місяців з дня його проголошення, а особою, що перебуває під вартою - у той самий строк з дня отримання копії такого рішення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4