УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 квітня 2024 року

м. Київ

справа № 204/1929/22

провадження № 51-1400ск24

Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши касаційну скаргу адвоката ОСОБА_4 на ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 18 січня 2024 року про закриття апеляційного провадження щодо ОСОБА_5 .

Зміст судових рішень

Ухвалою слідчого судді Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 7 листопада 2023 року відмовлено в задоволенні скарги захисника ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_5 на постанову прокурора ОСОБА_7 від 5 березня 2022 року про застосування стосовно ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 30 днів, до 2 квітня 2022 року включно, без визначення розміру застави, прийнятої в порядку ч. 4 ст. 615 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК).

Дніпровський апеляційний суд ухвалою від 18 січня 2024 року закрив апеляційне провадження за апеляційними скаргами захисників ОСОБА_4 та ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 7 листопада 2023 року про відмову в задоволенні скарги захисника ОСОБА_6 на постанову прокурора про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в порядку ч. 4 ст. 615 КПК у кримінальному провадженні № 0000032 від 23 травня 2017 року стосовно ОСОБА_5 , підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 111, ч. 1 ст. 258-3, ч. 2 ст. 258-3 Кримінального кодексу України (далі - КК).

Вимоги касаційної скарги, узагальнені доводи особи, яка її подала

У касаційній скарзі захисник, посилаючись на істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, просить скасувати ухвалу апеляційного суду і призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції. Зазначає, що закриття апеляційного провадження суперечить загальним засадам кримінального провадження щодо забезпечення права на оскарження процесуальних рішень, в даному випадку ухвали слідчого судді. Крім цього, звертає увагу на те, що апеляційний суд закриваючи провадження послався на висновки Верховного Суду, які є нерелевантними з даним кримінальним провадженням. Стверджує, що ухвала слідчого судді є незаконною, необґрунтованою та прийнята без врахування правової позиції викладеної у постанові Верховного Суду від 24 листопада 2022 року у справі № 758/3375/22, провадження 51-1867км22. При цьому ставить питання про передачу справи на розгляд до Великої Палати Верховного Суду, оскільки вона містить виключну правову проблему і така передача необхідна для забезпечення розвитку права та формування єдиної правозастосовчої практики.

Мотиви Суду

Згідно з ч. 1 ст. 433 КПК суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правову оцінку обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати й визнавати доведеними обставини, яких не було встановлено в оскарженому судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

Верховний Суд не розглядає доводів касаційної скарги захисника про незаконність ухвали слідчого судді, оскільки за змістом статей 310, 424 КПК ухвала слідчого судді касаційному оскарженню не підлягає.

Згідно з положеннями п. 2 ч. 1 ст. 615 КПК (в редакції Закону від 14 квітня 2022 року № 2201-ІХ) у разі введення воєнного стану та якщо відсутня об`єктивна можливість виконання слідчим суддею повноважень, передбачених статтями 140, 163, 164, 170, 173, 186, 187, 189, 190, 206, 219, 232, 233, 234, 235, 245-248, 250 та 294 цього Кодексу, а також повноважень щодо обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на строк 30 діб до осіб, які підозрюються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 109-115, 121, 127, 146, 146-1, 147, 152-156-1, 185, 186, 187, 189-191, 201, 255-255-2, 258-258-5, 260-263-1, 294, 348, 349, 365, 377-379, 402-444 КК, а у виняткових випадках також у вчиненні інших тяжких та особливо тяжких злочинів, якщо затримка в обранні запобіжного заходу може призвести до втрати слідів кримінального правопорушення чи втечі особи, яка підозрюється у вчиненні такого злочину - такі повноваження виконує керівник відповідного органу прокуратури з урахуванням вимог статті 37 цього Кодексу за клопотанням прокурора або за клопотанням слідчого, погодженим з прокурором.

За приписами ч. 4 ст. 615 КПК (в редакції Закону від 14 квітня 2022 року № 2201-ІХ) скарги на рішення, дії чи бездіяльність керівника органу прокуратури, прийняті або вчинені на виконання повноважень, визначених частиною першою цієї статті, розглядаються слідчим суддею того суду, в межах територіальної юрисдикції якого закінчено досудове розслідування, а в разі неможливості з об`єктивних причин здійснювати відповідним судом правосуддя ? найбільш територіально наближеного до нього суду, що може здійснювати правосуддя, або іншого cуду, визначеного в порядку, передбаченому законодавством.

Прокурором відділу нагляду за додержанням законів органами СБУ та Державної прикордонної служби Дніпропетровської обласної прокуратури ОСОБА_7 5 березня 2022 року у кримінальному провадженні №0000032 від 23 травня 2017 року в порядку ст. 615 КПК застосовано до ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 30 діб, без визначення розміру застави.

Слідчий суддя Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська розглянув скаргу захисника ОСОБА_6 на вищевказану постанову прокурора ОСОБА_7 та ухвалою від 7 листопада 2023року в її задоволенні відмовив.

Дніпровський апеляційний суд ухвалою від 18 січня 2024 року на підставі ст. 309, ч. 4 ст. 399 КПК закрив апеляційне провадження за апеляційними скаргами захисників з мотивів того, що оскаржувана ухвала слідчого судді не входить до переліку ухвал слідчих суддів, які можуть бути оскаржені в апеляційному порядку під час досудового розслідування.

Твердження захисника про незаконність вказаної ухвали апеляційного суду є безпідставними з огляду на таке.

За змістом кримінального процесуального закону загальні засади кримінального провадження спрямовані на забезпечення законності кримінальної процесуальної діяльності та дотримання прав і законних інтересів осіб, що беруть участь у такому провадженні, й не суперечать вимозі імперативності.

У загальних засадах йдеться про "забезпечення права на оскарження", що є більш широким поняттям, ніж поняття "право", яке використовується під час здійснення кримінального провадження судом апеляційної інстанції, оскільки воно передбачає, крім самого "права", ще й гарантований державою механізм його реалізації.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 8 січня 2008 року щодо прийнятності заяви N 32671/02 у справі "Скорик проти України" зазначено, що право на суд, одним із аспектів якого є право доступу до суду, не є абсолютним, воно може підлягати обмеженням, особливо щодо умов прийнятності скарги. Однак ці обмеження не повинні впливати на користування правом у такий спосіб і до такої міри, що саму його суть буде порушено. Вони повинні відповідати законній меті, і тут має бути розумний ступінь пропорційності між засобами, що застосовуються, та метою, яку намагаються досягнути.

За таких обставин наявність визначених у законі вимог щодо звернення до суду вищого рівня в разі незгоди із судовим рішенням не є тотожним обмеженню в доступі до правосуддя, а отже не означає обмеження у праві на справедливий судовий розгляд.

Відповідно до ст. 24 і ч. 3 ст. 392 КПК кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом, аналогічним чином гарантується право на перегляд вироку, ухвали суду, що стосується прав, свобод чи інтересів особи, судом вищого рівня, зокрема, в апеляційному порядку можуть бути оскаржені ухвали слідчого судді у випадках, передбачених цим Кодексом.

Зазначені норми Конституції України та кримінального процесуального закону беззастережно гарантують право на апеляційне оскарження лише судового рішення, постановленого за наслідком розгляду справи (кримінального провадження в суді першої інстанції) по суті, а не всіх судових рішень у межах цієї справи (провадження).

Оскарження ухвал слідчого судді під час досудового розслідування регламентовано параграфом 2 глави 26 КПК.

Вичерпний перелік ухвал слідчого судді, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування визначено положеннями частинами 1 і 2 ст. 309 КПК, серед яких у п. 2 ч. 1 цієї статті передбачено можливість оскарження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або відмову в його застосуванні. Рішення ж слідчого судді про відмову в задоволенні скарги на постанову прокурора про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в порядку ст. 615 КПК (редакція Закону від 14 квітня 2022 року № 2201-ІХ) в зазначеному переліку відсутнє, тобто його оскарження в апеляційному порядку під час досудового розслідування у даній конкретній справі кримінальним процесуальним законом не передбачено.

У кримінальному провадженні щодо ОСОБА_5 , Дніпровський апеляційний суд, дотримуючись вимог ст. 309, ч. 4 ст. 399 КПК, правильно встановив, що оспорювана ухвала слідчого судді не підлягає оскарженню в порядку апеляційної процедури, та обґрунтовано закрив апеляційне провадження, належним чином умотивувавши своє рішення.

Посилання захисника на судове рішення Верховного Суду у кримінальній справі

№ 758/3375/22, провадження 51-1867км22, є нерелевантним цій конкретній ситуації, оскільки прийняте рішення стосувалось конкретного рішення слідчого судді, який давав оцінку обґрунтованості підозри, проаналізував наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК, на які посилався прокурор та зробив висновок про відсутність підстав для застосування до підозрюваного запобіжного заходу. Суд апеляційної інстанції відмовляючи у відкритті апеляційного провадження не врахував у повному обсязі мотивів ухвалення слідчим суддею прийнятого рішення.

Оскільки Суд вважає, що відсутні підстави для відкриття провадження, клопотання захисникаОСОБА_4 про передачу справи на розгляд Великої Палати Верховного Суду є передчасними, тому що відповідно до положень КПК та рішення Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року питання про передачу кримінального провадження на розгляд Великої Палати Верховного Суду, як це передбачено правилами статей 434-1, 434-2 КПК, вирішується лише після відкриття касаційного провадження.

Керуючись статтями 433, 434, 436, 441, 442 КПК, Верховний Суд

п о с т а н о в и в:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою адвоката ОСОБА_4 на ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 18 січня 2024 року про закриття апеляційного провадження щодо ОСОБА_5 .

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення й оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3