13.03.2024
Справа № 642/1315/24
Провадження № 1-кс/642/895/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 березня 2024 року слідчий суддя Ленінського районного суду м. Харкова ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання прокурора Новобаварської окружної прокуратури м. Харкова ОСОБА_3 про арешт майна, у кримінальному провадженні №0000217 від 23.01.2024 року за ознаками кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України,-

встановив:

До Ленінського районного суду м. Харкова звернулася прокурор Новобаварської окружної прокуратури м. Харкова ОСОБА_4 з вищезазначеним клопотанням.

В обґрунтування зазначила, що у провадженні СВ відділу поліції №2 Харківського районного управління №3 Головного управління Національної поліції в Харківській області перебувають матеріали досудового розслідування кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових № 0000217 від 23.01.2024 року за ознаками кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 1222.01.2024 до ЧЧ ВП №2 ХРУП №3 ГУНП в Харківській області звернулась ОСОБА_5 , за фактом того що, 20.01.2024 ОСОБА_6 виявив зникнення свого мобільного телефону ТМ " Samsung Galaxy A7 ".

07.03.2024 у період часу з 10 год. 40 хв. по 11 год. 00 хв., під час проведення огляду місця події за адресою: м. Харків вул. Маршала Маліновського,1, в ході якого, ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , добровільно видала співробітникам поліції: мобільний телефон Samsung Galaxy A7 IMEI1: НОМЕР_1 IMEI 2: НОМЕР_2 , SN: НОМЕР_3 , в корпусі чорного кольору, який було вилучено.

Вказаний телефон було визнано речовим доказом по кримінальному провадженні.

Враховуючи вищевикладене, з метою повного, об`єктивного та всебічного розслідування всіх обставин скоєного кримінального правопорушення, а також враховуючи, що вилучений предмет зберегли сліди кримінального правопорушення та виникла необхідність у проведенні відповідних судових експертиз, що мають значення для кримінального провадження, виникла необхідність в накладенні арешту на майно, вилучене в ході огляду місця події за адресою: м. Харків вул. Маршала Маліновського, 1, а саме: мобільний телефон Samsung Galaxy A7 IMEI1: НОМЕР_1 , IMEI 2: НОМЕР_2 , SN: НОМЕР_3 , в корпусі чорного кольору, власником вказаного мобільного телефону є ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 проживає за адресою АДРЕСА_1 ., з метою заборони володіти та розпоряджатись, ними будь-яким чином, у тому числі відчужувати, до прийняття рішення у даному кримінальному провадженні.

Слідча СВ відділу поліції № 2 Харківського районного управління поліції № 3 ГУНП в Харківській області ОСОБА_9 в судове засідання не з`явилася, подала заяву про слухання без її участі клопотання підтримала, просила задовольнити, посилаючись на викладені в ньому обставини.

Власник майна ОСОБА_8 до суду не прибув, подав заяву про слухання клопотання без його участі.Зазначив, що проти арешту мобільного телефону не заперечує.

Відповідно до ч. 4 ст. 107 КПК України, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді під час судового провадження є обов`язковим. У разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

Слідчий суддя, дослідивши матеріали клопотання, вважає його обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як вбачається з наданих матеріалів, 22.01.2024 до ЧЧ ВП №2 ХРУП №3 ГУНП в Харківській області звернулась ОСОБА_5 , за фактом того що, 20.01.2024 ОСОБА_6 виявив зникнення свого мобільного телефону ТМ " Samsung Galaxy A7 ".

07.03.2024 у період часу з 10 год. 40 хв. по 11 год. 00 хв., під час проведення огляду місця події за адресою: м. Харків вул. Маршала Маліновського,1, в ході якого, ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , добровільно видала співробітникам поліції: мобільний телефон Samsung Galaxy A7 IMEI1: НОМЕР_1 IMEI 2: НОМЕР_2 , SN: НОМЕР_3 , в корпусі чорного кольору, який було вилучено.

Вилучений мобільний телефон є предметом злочину, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України та належить ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 проживає за адресою АДРЕСА_1 .

Постановою старшого слідчого СВ відділу поліції № 2 Харківського районного управління поліції № 3 ГУНП в Харківській області капітаном поліції ОСОБА_9 від 07.03.2024 мобільний телефон, Samsung Galaxy A7 IMEI1: НОМЕР_1 IMEI 2: НОМЕР_2 , SN: НОМЕР_3 , в корпусі чорного кольору визнано речовим доказом.

Згідно ч. 1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом.

Згідно ч.2 ст. 170 КПК України, метою арешту майна є збереження речових доказів.

Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Встановлені достатні підстави вважати, що вказане майно відповідає наступним критеріям доказу: зберегли на собі його сліди; містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту та обставин, що встановлюються під час вказаного кримінального провадження; є предметами, що були об`єктом кримінально протиправних дій; набуті кримінально протиправним шляхом, з метою збереження зазначених речових доказів, та використання їх під час досудового розслідування.

Відповідно до ст. 131 КПК України, арешт майна є заходом забезпечення кримінального провадження.

Згідно з ч. 7 ст. 237 КПК України вилучені речі та документи, що не відносяться до предметів, які вилучені законом з обігу, вважаються тимчасово вилученим майном.

Відповідно до ч. 1 ст. 167 КПК України тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення.

Згідно ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Арешт майна допускається з метою забезпечення:1) збереження речових доказів;2) спеціальної конфіскації;3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 11 ст. 170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Згідно з ч. 5 ст. 171 КПК України клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено.

Згідно з ч. 2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених п.п. 3, 4 ч. 2 ст. 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому п. 4 ч. 2 ст. 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження. 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, яка його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу (ч. 1 ст. 173 КПК України).

Слідчим в доведено, що зазначене вище вилучене майно, має суттєве значення для встановлення обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, тому повернення вищевказаних речей може призвести до їх знищення, втрати, пошкодження або інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню, з метою встановлення всіх обставин кримінального правопорушення.

Враховуючи те, що слідчим надано достатньо доказів, що вказані речі мають доказове значення для даного кримінального провадження, а також з метою запобігання можливості приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, перетворення, пересування тимчасово вилученого майна, слідчий суддя приходить до висновку про необхідність задоволення клопотання на накладення арешту на вказаний мобільний телефон.

На підставі викладеного і керуючись ст.ст. 131, 132, 167, 170, 171-173 КПК України, слідчий суддя

ухвалив:

Клопотання прокурора Новобаварської окружної прокуратури м. Харкова ОСОБА_3 про арешт майна, у кримінальному провадженні №0000217 від 23.01.2024 року за ознаками кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України задовольнити.

Накласти арешт на вилучений в ході огляду місця події 07.03.2024 року, в період часу з 10 години 40 хвилин по 11 годину 00 хвилин, за адресою: м. Харків вул. Маршала Маліновського,1, а саме: мобільний телефон Samsung Galaxy A7 IMEI1: НОМЕР_1 , IMEI 2: НОМЕР_2 , SN: НОМЕР_3 , в корпусі чорного кольору, оскільки вказані речі мають суттєве значення у кримінальному провадженні, як речові докази, з метою заборони власнику та особі у якої вони були вилучені, ними володіти, розпоряджатися, та відчужувати їх, до прийняття рішення у даному кримінальному провадженні.

Вилучене майно зберігати в камері схову ВП №2 ХРУП №3 ГУНП в Харківській області.

Ухвала слідчого судді про арешт майна підлягає негайному виконанню.

Виконання ухвали суду доручити СВ відділу поліції № 2 Харківського районного управління поліції № 3 ГУНП в Харківській області.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1