Справа № 359/2642/24
Провадження № 1-кс/359/543/2024
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 березня 2024 року слідчий суддя Бориспільського міськрайонного суду Київської області ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 ,

розглянувши в приміщенні суду у судовому засіданні без технічної фіксації, клопотання ст. слідчого СВ Бориспільського РУП ГУНП в Київській області підполковника поліції ОСОБА_3 , погоджене з прокурором Бориспільської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_4 , про накладення арешту на тимчасово вилучене майно у кримінальному провадженні № 0000714, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 16.10.2023 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2, 5 ст. 190 КК України,

в с т а н о в и в:

Слідчим відділом Бориспільського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Київській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000714, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 16.10.2023 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2, 5 ст. 190 КК України.

Досудове розслідування у провадженні здійснюється групою слідчих СВ Бориспільського РУП ГУНП в Київській області, старший групи: ОСОБА_5 , ОСОБА_3 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 .

Нагляд за додержанням законів під час проведення досудового розслідування у формі процесуального керівництва досудовим розслідуванням у даному кримінальному провадженні здійснюється групою прокурорів Бориспільської окружної прокуратури Київської області: ОСОБА_4 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 .

В ході проведення досудового розслідування по кримінальному провадженню № 0000714 від 16.10.2023 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.2,5 ст. 190 КК України, було встановлено, що у невстановлений слідством час та в невстановленому місці, під час відбуття покарання у місцях позбавлення волі, у ОСОБА_18 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що був раніше неодноразово засуджений за вчинення корисливих кримінальних правопорушень, виник протиправний умисел спрямований на створення організованої групи для сумісного планування та здійснення заволодіння чужими грошовими коштами шляхом обману із корисливих мотивів, використовуючи злочинну схему «родич у беді».

В подальшому, реалізуючи власний протиправний умисел ОСОБА_18 , підібрав собі спільників для здійснення протиправних дій, розподіливши поміж ними обов`язки, а саме:

ОСОБА_19 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , мешкає: АДРЕСА_1 , яка у вказаній групі відповідає за здійснення дзвінків на номери міських стаціонарних телефонів, з метою відшукання осіб похилого віку, яких можливо ошукати, назвавшись співробітником медичного закладу, для введення їх у оману під приводом, повідомлення вигаданого факту потрапляння їх близьких або родичів у ДТП та нібито потребу у грошових коштах для подальшого надання медичної допомоги. В подальшому ОСОБА_19 , отримавши згоду від потерпілих на передачу грошових коштів та встановивши зі слів потерпілих їх місце мешкання, повинна повідомляти, що за грошовими коштами зараз приїде її довірена особа. Одночасно ОСОБА_20 , усю вказану інформацію щодо місця мешкання потерпілих та приводу за допомогою яких вона їх ввела до омани ошукують передавала ОСОБА_18 ; ОСОБА_21 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що був раніше засуджений за вчинення корисливого кримінального правопорушення, який у вказаній групі відповідає за негайне спрямування за місцем мешкання потерпілих, на підставі отриманої інформації від спільників, та отримання від потерпілих грошових коштів, частину з яких у подальшому ОСОБА_21 , залишав собі, а частину переводив за допомогою інтернет банкінгу, з банківських терміналів за реквізитами банківських карток номера яких отримував в телефонному режимі від спільників.

Використовуючи вказану злочинну схему, вказана група, 07.10.2023, 22.10.2023, 27.10.2023, 02.11.2023 року, реалізуючи спільний протиправний умисел спрямований на заволодіння чужими грошовими коштами шляхом обману, діючи із корисливих мотивів, заволоділа грошовими коштами потерпілих ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , ОСОБА_25 , на загальну суму 5450 доларів США та 16 000 грн.

17.11.2023 року, після отримання достатньої кількості доказів ОСОБА_21 , було повідомлено про підозру у вчиненні вказаних епізодів протиправної діяльності, з наданням їм кваліфікації за ч.2 ст. 190 КК України.

Під час проведення слідчих експериментів та допиту у якості підозрюваного ОСОБА_21 у сласних свідченнях викрив спільників та висвітлив усі відомі йому обставини вказаної злочинної схеми.

31.01.2024 року у якості свідка було допитано ОСОБА_26 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , який на теперішній час перебуває у місцях позбавлення волі разом із ОСОБА_18 , що також підтвердив інформацію отриману від ОСОБА_21 в ході проведення слідчих дій, щодо причетності до скоєння протиправних дій ОСОБА_18 та ОСОБА_19 .

Також слідством встановлено, що під час вчинення протиправних дій, всі спільники вказаної злочинної групи, для зв`язку між собою користувались власними мобільними телефонами та комп`ютерною технікою, а грошові кошти отримували та розподіляли поміж собою за допомогою інтернет банкінгу із використання власних банківських карток, тому для отримання доказів та інформації що має значення для повного та всебічного розслідування вказаного кримінального провадження, виникла необхідність у проведенні обшуків у членів вказаної злочинної групи, з метою відшукання та вилучення мобільних телефонів, сім-карток, комп`ютерної техніки, банківських карток, чорнових записів.

Відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, власником квартири за адресою: АДРЕСА_1 , у частки 1/1 є ОСОБА_27 .

Факт мешкання ОСОБА_19 за адресою: АДРЕСА_1 , підтверджується також показами свідка ОСОБА_28 , під час його допиту у якості свідка 17.02.2024.

08.03.2024 у період часу з 07 год. 05 хв. по 09 год. 02 хв., на підставі ухвали слідчого судді Бориспільського міськрайонного суду Київської області № 359/1977/24 від 27.02.2024 в квартирі де мешкає ОСОБА_19 , що за адресою: АДРЕСА_1 , було проведено санкціонований обшук, в ході якого було виявлено та вилучено: 1) мобільний телефон Sumsung «GalaxyA53 5G» чорного кольору у чохлі чорного кольору, 2) мобільний телефон Porshe чорного кольору, 3) флеш накопичувач Transcend 8GB.

Також, через деякий час після проведення санкціонованого обшуку та завершення складання протоколу про проведення слідчої дії, упакування вилучених речових доказів, працівниками поліції було помічено, що ОСОБА_19 , розмовляє по мобільному телефону який був прихований від працівників поліції. Побачивши працівниками поліції вказаний мобільний телефон, ОСОБА_19 , одразу кинула прихований мобільний телефон об підлогу тим самим розбивши його.

08.03.2024 у період часу з 10 год. 10 хв. по 10 год. 38 хв., керуючись ч. 3 ст. 233 КК України, слідчий, прокурор має право до постановлення ухвали слідчого судді увійти до житла чи іншого володіння особи лише у невідкладних випадках, пов`язаних із врятуванням життя людей та майна чи з безпосереднім переслідуванням осіб, які підозрюються у вчиненні злочину, з метою рятування майна, а також виявлення слідів та знарядь кримінального правопорушення, прийнято рішення, щодо проведення обшуку до постановлення ухвали слідчого судді, в квартирі де мешкає ОСОБА_19 , що за адресою: АДРЕСА_1 , в ході якого було виявлено та вилучено: 1) частину пошкодженого мобільного телефону «Sumsung» із сім картою оператора «ВФ Україна», який поміщено до спеціального пакету ICR0079915,

Вилучені предмети відповідно до постанови слідчого визнані речовими доказами у вказаному кримінальному провадженні.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 167 КПК України тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

Крім того, відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України.

Окрім цього, наявні достатні підстави вважати, що в разі не накладення арешту на майно та повернення його власникам, останні можуть приховати, пошкодити або знищити доказ, який свідчить про вчинення ними кримінального правопорушення, з метою уникнення кримінальної відповідальності.

У випадку накладення арешту на майно орган досудового розслідування матиме реальну можливість повністю забезпечити збереження речових доказів.

Таким чином, з метою виконання органом досудового розслідування вимог ст. ст. 2, 9 КПК України щодо повного, всебічного та неупередженого досудового розслідування кримінального правопорушення, а також для забезпечення прийняття законних та неупереджених процесуальних рішень, у органу досудового розслідування виникла обґрунтована необхідність у накладені арешту на вищезазначене майно.

.У судове засідання слідчий не з`явився, про час та місце розгляду клопотання повідомлявся належним чином. Його неявка не перешкоджає розгляду клопотання по суті.

Відповідно до ч. 2 ст. 172 КПК України розгляд клопотання про арешт майна, яке не було тимчасово вилучене, розглядається слідчим суддею без повідомлення власника майна, що є необхідним з метою забезпечення арешту майна.

Відповідно ст.107 КПК України фіксація за допомогою технічних засобів не проводилася.

Розглянувши клопотання про арешт майна, слідчий суддя дійшов до такого висновку.

Відповідно до ст. 131 КПК України арешт майна є одним із заходів забезпечення кримінального провадження. Статтею 132 КПК України встановлені загальні правила застосування заходів забезпечення кримінального провадження. Вони не допускаються, якщо слідчий, прокурор не доведе, що: 1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; 2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора; 3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням.

Відповідно до ч. 2 ст. 171 КПК України у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено: 1) підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна; 2) перелік і види майна, що належить арештувати; 3) документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном; 4) розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини шостої статті 170 цього Кодексу. До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.

Із змісту клопотання та долучених до нього матеріалів вбачається, що органом досудового розслідування здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000714, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 16.10.2023 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2, 5 ст. 190 КК України..

Так, досудовий орган стверджує, що проведеним досудовим розслідуванням встановлено, що до вчинення вказаного злочину причетна ОСОБА_19 , у якої вилучено вказані речі.

Вилучена речі визнані речовим доказом у кримінальному провадженні.

З метою всебічного, повного і неупередженого розслідування, встановлення всіх обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню, проведенню ряду експертиз, виникла необхідність у накладенні арешту на майно, що є речовим доказом у вказаному кримінальному провадженні, яке було вилучено в ході затримання підозрюваного.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Клопотання органу досудового розслідування обґрунтовано необхідністю забезпечення збереження вказаних речових доказів, згідно з п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України.

Частина 3 статті 170 КПК України передбачає, що у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, у тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Таким чином, частину пошкодженого мобільного телефону «Sumsung» із сім картою оператора «ВФ Україна», який поміщено до спеціального пакету ICR0079915, на думку суду, відповідає критеріям зазначеним у статті 98 цього Кодексу, оскільки зберегають на собі ознаки злочину, та містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального правопорушення, тобто має суттєве значення для проведення досудового розслідування, та є речовим доказом, на який слід накласти арешт.

Враховуючи вищезазначене, слідчий суддя вважає, що клопотання про арешт майна підлягає задоволенню.

Керуючись: ст. 170-173, 376 КПК України, слідчий суддя

постановив:

Клопотання задовольнити.

Накласти арешт на тимчасово вилучене майно а саме: частину пошкодженого мобільного телефону «Sumsung» із сім картою оператора «ВФ Україна», який поміщено до спеціального пакету ICR0079915, який опечатано з відповідними написами та підписами понятих, які вилучено та поміщено до Бориспільського РУП ГУ НП в Київській області за адресою: м. Бориспіль, вул. Сергія Камінського, 4.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1