Провадження № 1-кп/185/200/24
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 квітня 2024 року Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участі секретаря ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в період воєнного стану кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000369 від 24 листопада 2022 року, за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Павлограда Дніпропетровської області, громадянина України, з середньою освітою, одруженого, пенсіонера, особи з інвалідністю 3 групи, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України,

за участю:

прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

захисника обвинуваченого-адвоката ОСОБА_5 ,

потерпілої ОСОБА_6 ,

представника потерпілої-адвоката ОСОБА_7 ,

В С Т А Н О В И В :

Між обвинуваченим ОСОБА_3 та потерпілою ОСОБА_6 тривалий час існують стійкі неприязливі відносини. 15 листопада 2022 року близько 07 год. 45 хв. (більш точного часу під час досудового розслідування встановити не надалось можливим) ОСОБА_3 , знаходячись на подвір`ї будинку, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 , на ґрунті особистих неприязних відносин, достовірно усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, реалізуючи раптово виниклий умисел направлений на нанесення тілесних ушкоджень ОСОБА_6 , діючи умисно, з мотивів особистої неприязні, стоячи навпроти ОСОБА_6 , долонею лівої руки штовхнув останню в грудну клітину від чого ОСОБА_6 впала на крісло, яке було розташоване позаду неї, після чого завдав останній один удар палицею, яку тримав в правій руці, в область лівого плеча, тим самим завдавши ОСОБА_6 , тілесні ушкодження.

Своїми протиправними діями ОСОБА_3 спричинив ОСОБА_6 тілесні ушкодження у вигляді: синця на шкіряних покривах передньо-зовнішньої поверхні лівого плеча, які утворились по ударному механізму від дії тупого твердого предмету (предметів) з місцем прикладення діючої сили у вищезазначені області та за своїм характером відносяться до легких тілесних ушкоджень.

Дії обвинуваченого ОСОБА_3 кваліфікуються за ч. 1 ст. 125 КК України як спричинення умисного легкого тілесного ушкодження.

Обвинувачений ОСОБА_3 під час судового розгляду свою вину у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення не визнав. Пояснив, що 15 листопада 2022 року приблизно о 08 год. 00 хв. він разом зі своєю дружиною ОСОБА_8 приїхали за адресою проживання його тещі ОСОБА_9 . В цей час на території подвір`я знаходилася ОСОБА_6 . Побачивши їх, ОСОБА_6 не пускала їх в двір та почала розмахувати мітлою, яку тримала в руках. Він, для того щоб безперешкодно пройти і відчинити двері будинку, в якому була зачинена його теща, взяв ОСОБА_6 руками за куртку в області плечей та в такому положенні провів її до крісла, яке було розташоване біля вхідних дверей літньої кухні, після чого усадив ОСОБА_6 на крісло та потягнувся до дверей аби зняти накидний замок та випустити ОСОБА_9 .Заперечив факт заподіяння ним будь-яких тілесних ушкоджень ОСОБА_6 . Вважає, що його дії були спровоковані діями ОСОБА_6 та направленні на самозахист себе, дружини та її матері. Цивільний позов, пред`явлений до нього потерпілою ОСОБА_6 про стягнення з нього моральної шкоди в сумі 10000 грн та матеріальної шкоди в сумі 264 грн 86 коп. не визнав.

Винність обвинуваченого ОСОБА_3 підтверджується сукупністю доказів, які містяться у матеріалах кримінального провадження та безпосередньо досліджені у судовому засіданні.

Потерпіла ОСОБА_6 в судовому засіданні показала, що 15 листопада 2022 року приблизно о 07 год. 40 хв. на територію її подвір`я, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , зайшов обвинувачений ОСОБА_3 разом зі своєю дружиною ОСОБА_8 . В руках вони тримали палицю. На її запитання чому вони зайшли без дозволу на територію домоволодіння, ОСОБА_3 нічого не відповів та штовхнув її, через що вона перечепилася та впала у крісло. Потім ОСОБА_8 почала з нею сварку, а коли збиралася йти, то вдарила її палицею по спині. Зазначила, що всі ці події відбувалися в присутності її дітей. В той же день о 08 год. 15 хв. приїхали працівники поліції, яких викликав ОСОБА_3 . Заперечила факт завдання нею тілесних ушкоджень ОСОБА_3 та пояснила, що ОСОБА_9 є тещею ОСОБА_3 , а також з нею проживає її батько. ОСОБА_3 звинувачував її, що вона зачинила ОСОБА_9 в будинку, однак в той день ОСОБА_9 зачинив в літній кухні її батько, після чого пішов на роботу. Також додала, що після даної події вона відчувала стрес та не могла спати вночі. Цивільний позов про стягнення з обвинуваченого ОСОБА_3 на її користь моральної шкоди в сумі 10000 грн та матеріальної шкоди в сумі 264 грн 86 коп. підтримує у повному обсязі.

Свідок ОСОБА_10 в судовому засіданні показала, що 15 листопада 2022 року вранці вона разом з ОСОБА_6 на подвір`ї пили каву, після чого ОСОБА_6 пішла до дітей. Через деякий час, через сітку вона побачила, як ОСОБА_3 штовхає ОСОБА_6 в грудну клітину, внаслідок чого вона перечепилася та впала у крісло. Після чого, ОСОБА_3 вдарив її палкою по руці, а його дружина ОСОБА_8 завдала удар палкою по спині, внаслідок чого палка розлетілася. Вона почала кричати та кликала на допомогу. Потім ОСОБА_3 пішов і відчинив будинок, де перебувала ОСОБА_9 і вони пішли, виражаючись на їх адресу нецензурною лайкою. Також зазначила, що ОСОБА_6 не зачиняла ОСОБА_9 в будинку.

Свідок ОСОБА_8 в судовому засіданні показала, що 15 листопада 2022 року вранці близько 07 год. 00 хв. їй подзвонила її мати ОСОБА_9 та повідомила, що ОСОБА_6 зачинила її у літній кухні. Приблизно о 07 год. 20 хв. вона разом зі своїм чоловіком ОСОБА_3 приїхали за адресою проживання ОСОБА_9 та побачили, що ОСОБА_6 замітає в дворі. ОСОБА_6 не пустила їх у двір і почала бити її чоловіка мітлою, після чого ОСОБА_3 посадив її у крісло. Вона встала і почала знову бити його мітлою у різні частини тіла, на що ОСОБА_3 вихватив у неї мітлу та закинув до сусідів. Зазначила, що ОСОБА_3 не бив її.

Свідок ОСОБА_9 в судовому засіданні показала, що обвинувачений ОСОБА_3 є її зятем, а потерпіла ОСОБА_6 це дочка її чоловіка. Раніше у неї з ОСОБА_6 були гарні стосунки, але зараз між ними неприязні відносини. 15 листопада 2022 року вранці її чоловік пішов на роботу, вона його провела та закрила вхідні двері з внутрішньої сторони. Потім, коли вона хотіла вийти на подвір`я, то не змогла це зробити, тому що її закрили ззовні. Вона подзвонила своїй дочці ОСОБА_8 та попросила її відкрити. Згодом у вікно вона побачила, що ОСОБА_6 , яка в той час підмітала у дворі, побігла до калітки. Вона не впускала ОСОБА_3 щоб він відчинив двері будинку, тому він взяв її за плечі та посадив у крісло. Також вказала, що бачила як ОСОБА_6 била ОСОБА_3 по спині та голові мітлою. У ОСОБА_3 було запливше око. Зазначила, що ОСОБА_6 продовжує робити їй пакості, сипе на неї сіль та мак. Вказала, що ОСОБА_6 навмисно закрила її в будинку, і тому не впускала зятя до двору щоб він відчинив її. Також пояснила, що палки у ОСОБА_3 не було і в той ранок ОСОБА_10 до двору не заходила.

Експерт ОСОБА_11 в судовому засіданні пояснив, що підтримує свої висновки № 401-С від 22 листопада 2022 року, № 421 від 08 грудня 2022 року, № 422-Д від 08 грудня 2022 року, № 423-Д від 08 грудня 2022 року. Зазначив, що виявлене у ОСОБА_6 тілесне ушкодження у вигляді синця на шкіряних покривах передньо-зовнішньої поверхні лівого плеча за своїм характером відноситься до легких тілесних ушкоджень та утворилося в термін 15 листопада 2022 року. Локалізація та характер даного тілесного ушкодження не суперечить механізму його утворення, на який вказує потерпіла ОСОБА_6 та свідок ОСОБА_10 в ході проведення слідчого експерименту за їх участю. Також зазначив, що обставини, на які вказує обвинувачений ОСОБА_3 в ході проведення слідчого експерименту за його участю, зокрема те, що він вхопив ОСОБА_6 руками за одяг в районі плечей та прикладаючи фізичну силу штовхав ОСОБА_6 до крісла, де приклавши ще більше фізичної сили усадив ОСОБА_6 на крісло, суперечать механізму утворення тілесного ушкодження, виявленого у ОСОБА_6 . Тілесне ушкодження у вигляді синця на шкіряних покривах передньо-зовнішньої поверхні лівого плеча знаходиться в доступній анатомічній ділянці для спричинення його при падінні з висоти власного росту.

Крім того, вина обвинуваченого ОСОБА_3 у фактично скоєному також повністю підтверджується письмовими доказами, які були досліджені під час судового розгляду.

Згідно протоколу прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення та іншу подію від 15 листопада 2022 року ОСОБА_6 заявила про те, що 15 листопада 2022 року близько о 07 год. 45 хв. за адресою: АДРЕСА_1 , ОСОБА_3 спричинив їй тілесні ушкодження.

Згідно висновку спеціаліста від 22 листопада 2022 року № 401-С, згідно наданої медичної документації та об`єктивних даних огляду у ОСОБА_6 виявлені тілесні ушкодження у вигляді синця на шкіряних покривах передньо-зовнішньої поверхні лівого плеча. Виявлені тілесні ушкодження у вигляді синця на шкіряних покривах передньо-зовнішньої поверхні лівого плеча утворились по ударному механізму від дії тупого твердого предмету (предметів) з місцем прикладання діючої сили у вищезазначену область та за своїм характером відносяться до легких тілесних ушкоджень згідно п.2.3.2. б) «Правил судово- медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» Наказ №6 «Про розвиток та вдосконалення судово-медичної служби України» від 17 січня 1995 року. Враховуючи анатомічне розташування виявленого у неї тілесного ушкодження у вигляді синця на шкіряних покривах передньо-зовнішньої поверхні лівого плеча (синець неправильно-овальної форми, з нечіткими межами, жовтувато-зеленого кольору) можливо вказати, що вони утворились в термін 6-7 діб до моменту огляду ОСОБА_6 .

Згідно висновку експерта від 08 грудня 2022 року № 421, згідно наданої медичної документації та об`єктивних даних огляду у ОСОБА_6 виявлене тілесне ушкодження у вигляді синця на шкіряних покривах передньо-зовнішньої поверхні лівого плеча. Виявлене тілесне ушкодження у вигляді синця на шкіряних покривах передньо-зовнішньої поверхні лівого плеча утворилось по ударному механізму від дії тупого твердого предмету (предметів) з місцем прикладання діючої сили у вищезазначену область. Тілесне ушкодження у вигляді синця на шкіряних покривах передньо-зовнішньої поверхні лівого плеча за своїм характером відноситься до легких тілесних ушкоджень згідно п.2.3.2. б) «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» Наказ № 6 «Про розвиток та вдосконалення судово-медичної служби України» від 17 січня 1995 року. Тілесне ушкодження у вигляді синця на шкіряних покривах передньо-зовнішньої поверхні лівого плеча утворилося від однієї травмуючої дії. Тілесне ушкодження у вигляді синця на шкіряних покривах передньо-зовнішньої поверхні лівого плеча знаходиться в доступній анатомічній ділянці для спричинення його при падінні з висоти власного росту. Враховуючи ступінь загоєння виявленого у неї тілесного ушкодження у вигляді синця на шкіряних покривах передньо-зовнішньої поверхні лівого плеча (синець неправильно-овальної форми, з нечіткими межами, жовтувато-зеленого кольору) можливо вказати, що вони утворились в термін 6-7 діб до моменту огляду ОСОБА_6 (22 листопад 2022 року) тобто в термін 15 листопада 2022 року.

Згідно протоколу проведення слідчого експерименту від 07 грудня 2022 року з відеозаписом до нього, ОСОБА_6 відтворила обставини події, які мали місце 15 листопада 2022 року за адресою: АДРЕСА_1 . Зокрема, ОСОБА_6 відтворила механізм нанесення їй ОСОБА_3 тілесних ушкоджень та розповіла, що ОСОБА_3 штовхнув лівою рукою в область грудної клітини з послідуючим нанесенням удару палицею, яку тримав в правій руці, в область її лівого плеча.

Згідно висновку експерта від 08 грудня 2022 року № 422-Д, локалізація та характер тілесного ушкодження виявленого у ОСОБА_6 не суперечить механізму його утворення, на який вказує потерпіла ОСОБА_6 , в ході проведення слідчого експерименту за її участю від 07 грудня 2022 року, а саме штовхнув лівою рукою в область грудної клітини з послідуючим нанесенням удару палицею, яку тримав в правій руці, в область її лівого плеча.

Згідно протоколу проведення слідчого експерименту від 07 грудня 2022 року з відеозаписом до нього, свідок ОСОБА_10 відтворила обставини події, які мали місце 15 листопада 2022 року за адресою: АДРЕСА_1 . Зокрема, ОСОБА_10 відтворила механізм нанесення ОСОБА_6 . ОСОБА_3 тілесних ушкоджень та розповіла, що ОСОБА_3 штовхнув ОСОБА_6 лівою рукою в область грудної клітини з послідуючим нанесенням удару палицею, яку тримав в правій руці, в область лівого плеча ОСОБА_6 .

Згідно висновку експерта від 08 грудня 2022 року № 423-Д, локалізація та характер тілесного ушкодження виявленого у ОСОБА_6 не суперечить механізму його утворення, на який вказує свідок ОСОБА_10 в ході проведення слідчого експерименту за її участю від 07 грудня 2022 року, а саме штовхнув лівою рукою в область грудної клітини з послідуючим нанесенням удару палицею, яку тримав в правій руці, в область лівого плеча потерпілої ОСОБА_6 .

Згідно протоколу проведення слідчого експерименту від 08 грудня 2023 року з відеозаписом до нього, обвинувачений ОСОБА_3 відтворив обставини події, які мали місце 15 листопада 2022 року за адресою: АДРЕСА_1 . Зокрема, ОСОБА_3 розповів, що він задля забезпечення своєї безпеки, щоб захиститись від ударів мітлою, які завдавала йому ОСОБА_6 , та для того щоб пройти до літньої кухні відчинити двері, вхопив ОСОБА_6 руками за плечі, а саме за одяг та прикладаючи фізичну силу штовхав ОСОБА_6 до крісла, яке було розташоване біля вхідних дверей літньої кухні, та приклавши ще більше фізичної сили усадив ОСОБА_6 на крісло, після чого потягнувся до дверей аби зняти накидний замок та випустити ОСОБА_9 .

Ці докази суд визнає допустимими і належними, достовірними і достатніми, оскільки у відповідності до ст.ст. 84-86 КПК України прямо підтверджують існування обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, а також є такими, що отримані у порядку, встановленому Конституцією та КПК України.

Під час судового розгляду даного кримінального провадження були встановлені та підтверджені об`єктивні обставини вчинення обвинуваченим ОСОБА_3 інкримінованого кримінального правопорушення, перебіг обставин вчинення зазначеного злочину, ступінь реалізації злочинних намірів обвинуваченого та наслідки їх вчинення.

Посилання обвинуваченого ОСОБА_3 , що він не причетний до заподіяння потерпілій тілесних ушкоджень та його припущення, що тілесне ушкодження потерпіла могла отримати при інших обставинах та в інший день, є суперечливими, такими що не відповідають встановленим по справі обставинам і спростовуються наведеними доказами.

Згідно довідки з травмпункту № 10344 КНП «ПЛІЛ`ПМР, виданої на ім`я потерпілої ОСОБА_6 , встановлено, що остання звернулася за допомогою саме 15 листопада 2022 року. Відповідно до висновку експерта від 08 грудня 2022 року № 421, експерт дійшов висновку про те, що можливо вказати, що тілесні ушкодження утворились в термін 6-7 діб до моменту огляду ОСОБА_6 (22 листопад 2022 року) тобто в термін 15 листопада 2022 року.

Механізм нанесення ОСОБА_6 тілесних ушкоджень, про який повідомила потерпіла під час досудового розслідування та під час її допиту в судовому засіданні, об`єктивно узгоджується та підтверджується не лише висновками судово-медичних експертиз, а й показами свідка ОСОБА_10 та свідченнями експерта.

Будь-яких підстав вважати причетними до заподіяння тілесних ушкоджень інших осіб в ході судового розгляду судом не встановлено.

Крім того, з показань обвинуваченого ОСОБА_3 вбачається, що він взяв потерпілу ОСОБА_6 за куртку в районі плечей та провів її до крісла, яке було розташоване біля вхідних дверей літньої кухні, після чого усадив ОСОБА_6 на крісло.

Таким чином, фактично обвинувачений в своїх показах не заперечує, що він провів та усадив ОСОБА_6 на крісло, прикладаючи певну фізичну силу, яка була достатня для подолання опору останньої, про який в своїх показах зазначали як сам обвинувачений так і всі свідки події.

При цьому в своїх показах ОСОБА_3 наполягає, що вчинив це щоб захиститись від ударів мітлою, які завдавала йому ОСОБА_6 , та для того щоб безперешкодно пройти до літньої кухні відчинити двері будинку, в якому була зачинена його теща, тобто формально зазначаючи про наявність в його діях стану необхідної оборони.

Статтею 36 КК України внормовано поняття необхідної оборони, якою визнаються дії, вчинені з метою захисту охоронюваних законом прав та інтересів особи, яка захищається, або іншої особи, а також суспільних інтересів та інтересів держави від суспільно небезпечного посягання шляхом заподіяння тому, хто посягає, шкоди, необхідної і достатньої в даній обстановці для негайного відвернення чи припинення посягання, якщо при цьому не було допущено перевищення меж необхідної оборони.

Верховний Суд України неодноразово висловлював позицію щодо правозастосування ст. 36 КК. У цих справах Верховний Суд України зазначав, що сутність необхідної оборони полягає у правомірному заподіянні шкоди особі, яка здійснює суспільно небезпечне посягання, особою, яка реалізує своє право на захист інтересів, що охороняються законом. Визначальним для поняття необхідної оборони є правомірність захисту і протиправність посягання.

Виходячи з показів обвинуваченого, під протиправністю дій потерпілої напередодні завдання їй шкоди ОСОБА_3 розуміє завдання ударів мітлою, що застосувала до нього потерпіла.

При цьому суд звертає увагу, що внаслідок даної події обвинуваченому ОСОБА_3 не було заподіяно жодних тілесних ушкоджень.

Окрім того, на користь висновку про відсутність для обвинуваченого стану необхідної оборони, а також можливість для обвинуваченого уникнути застосування фізичної сили свідчать особисті данні потерпілої, зокрема вік потерпілої та її стать, а це означає, що її фізичні можливості характеризуються меншими ресурсами та вона була завідомо фізично слабшою відносно обвинуваченого, а тому її дії ані за своїм характером, ані за об`єктивними проявами не могли бути розцінені обвинуваченим як такі, що досягли ступеня суспільної небезпечності та викликали б для нього стан необхідної оборони.

За вказаної обстановки обвинувачений не міг сприймати дії потерпілої як такі, що наповнені реальним існуванням небезпеки для його благополуччя, а сприймав їх саме як вияв неприязного ставлення до нього з боку потерпілої.

Відсутність підстав для сприйняття обстановки такою, що наповнена для ОСОБА_3 небезпекою, підтверджує відсутність однієї з передумов для кваліфікації стану особи як стану необхідної оборони, а вказані обставини свідчать про те, що з`ясування взаємовідносин під час сварки з застосуванням притаманних такій ситуації знарядь захисту (лайка, лихослів`я, можливе спричинення ударів), взаємини обвинуваченого ОСОБА_3 з потерпілою ОСОБА_6 , що передували події (між ними склалися неприязні відносини, раніше мали місце конфлікти), не створювало для ОСОБА_3 обстановки необхідної оборони, а навпаки було визначальним в бажанні спричинити шкоду потерпілій (розправитися з нею).

Таким чином, оцінюючи заяви обвинуваченого про наявність обставин, що виключають або пом`якшують кримінальну протиправність за його діяння, суд доходить висновку, що вони спростовуються наведеними судом фактичними даними, сукупність яких підтверджує ґрунтовність обвинувачення.

Разом з тим показання обвинуваченого про застосування ним фізичної сили щодо потерпілої, за яких він надає своїм діям зміст, що не містить кримінальної складової, або ці дії, на його думку, характеризуються значно нижчим ступенем суспільної небезпеки, узгоджуються з іншими доказами та у сукупності з ними підтверджують факт вчинення кримінального правопорушення, тому враховуючи взаємозв`язок показань обвинуваченого в цій частині з іншими фактичними даними, суд вважає за можливе використати їх на користь обвинувачення, визнаного судом доведеним.

Таким чином, аналізуючи зібрані у справі докази в їх сукупності, суд прийшов до переконання, що своїми діями обвинувачений ОСОБА_3 вчинив інкриміноване йому кримінальне правопорушення при обставинах, викладених у обвинувальному акті, його винуватість доведена повністю та його дії правильно кваліфіковані за ч. 1 ст. 125 КК України як спричинення умисного легкого тілесного ушкодження.

Суд вину обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, вважає доведеною.

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини» суди застосовують Європейську конвенцію з прав та основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. В своєму рішенні «Коробов проти України» від 21 жовтня 2011 року Європейський суд з прав людини зазначає, що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення вини «поза розумним сумнівом». Така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків.

Оцінюючи в сукупності досліджені докази винуватості обвинуваченого у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, суд приходить до висновку, що винність ОСОБА_3 доведена «поза розумним сумнівом», оскільки наведені у вироку докази винуватості обвинуваченого є очевидними і безсумнівними.

За правилами кримінального закону покарання, призначене особі за вчинений злочин, має бути законним і справедливим. Законність покарання означає, що його має бути призначено особі відповідно до вимог цього закону, а справедливість покарання визначається принципом його домірності, тобто необхідності його визначення судом саме у тому виді й розмірі, яке з врахуванням ступеня тяжкості вчиненого злочину, даних про особу винного та обставин, що пом`якшують і обтяжують покарання, буде необхідним та достатнім для її виправлення й попередження нових злочинів.

За правилами ст. 65 КК України суд призначає покарання за вчинений злочин відповідно до Загальної частини цього Кодексу, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження вчинення нових злочинів.

При призначенні обвинуваченому ОСОБА_3 покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного: раніше не судимий, під наглядом у лікаря-нарколога, лікаря-психіатра не перебуває, вчинив кримінальне правопорушення, яке згідно ст. 12 КК України, відноситься до категорії кримінального проступку.

Обставини, що пом`якшують покарання згідно ст. 66 КК України, відсутні.

Обставини, що обтяжують покарання згідно ст. 67 КК України, відсутні.

Суд вважає, що покарання ОСОБА_3 слід призначити в межах санкції статті, за якою він обвинувачується, у вигляді штрафу, оскільки обвинувачений ОСОБА_3 є пенсіонером за віком і громадські роботи до нього не можуть бути застосовані.

Саме таке покарання, на думку суду, буде необхідним і достатнім для попередження вчинення нових кримінальних правопорушень та досягнення самої мети покарання, згідно ст. 50 КК України.

Міра запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_3 не обираласьта до набрання вироком законної чинності не обирається.

Приймаючи рішення за позовними вимогами потерпілої ОСОБА_6 про стягнення майнової шкоди в розмірі 264 грн 86 коп., та моральної шкоди у розмірі 10000 грн 00 коп. з обвинуваченого ОСОБА_3 суд виходить з наступного.

Згідно ч. 1 та ч. 3 ст. 129 КПК України, ухвалюючи обвинувальний вирок, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.

Відповідно до ст. ст. 1166, 1187 ЦК України, шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки незалежно від наявності вини.

Протиправність поведінки ОСОБА_3 , його вина, а також причинний зв`язок між заподіяною шкодою та протиправною поведінкою, підтверджені вищезазначеними доказами, які підтверджують обставини вчиненого кримінального правопорушення.

Відтак, у даному кримінальному провадженні пред`явлене обвинувачення та доведеність винуватості ОСОБА_3 у пред`явленому обвинуваченні безпосередньо пов`язані із пред`явленим цивільним позовом потерпілої у кримінальному провадженні.

Таким чином, оскільки судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_3 винний у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення за описаних у вироку обставин, в результаті його злочинних дій потерпілій заподіяно шкоду, що підтверджується матеріалами кримінального провадження, а також, враховуючи наявність правових підстав, передбачених ст. 1166 ЦК України для покладання відповідальності за завдану шкоду саме на обвинуваченого, суд дійшов висновку, що такі цивільні позовні вимоги ґрунтуються на законі, доведені документально і підлягають задоволенню у відповідності ст. 127-129 КПК України, шляхом стягнення з обвинуваченого майнової шкоди в розмірі 264 грн 86 коп., та моральної шкоди у розмірі 5000 грн 00 коп. В іншій частині заявлені позовні вимоги не доведені, ґрунтуються лише на припущеннях, тому задоволенню не підлягають.

Судові витрати та речові докази у кримінальному провадженні відсутні.

Керуючись ст. ст. 368-370, 373, 374 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

ОСОБА_3 визнати винним за ч. 1 ст. 125 КК України, та призначити йому покарання у вигляді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.

Запобіжний захід ОСОБА_3 до набрання вироком законної сили не обирати.

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_6 до ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок вчинення кримінального правопорушення - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в рахунок відшкодування матеріальної шкоди грошові кошти в сумі 264 (двісті шістдесят чотири) грн 86 (вісімдесят шість) коп.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в рахунок відшкодування моральної шкоди грошові кошти в сумі 5000 (п`ять тисяч) грн 00 коп.

В задоволенні іншої частини позову - відмовити.

Вирок може бути оскаржено до Дніпровського апеляційного суду через Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області протягом тридцяти діб з дня його проголошення, а за відсутності апеляційної скарги вирок набуває законної сили.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому, захиснику, прокурору, потерпілій та представнику потерпілої.

Суддя: ОСОБА_1