Житомирський апеляційний суд
Справа №287/462/24 Головуючий у 1-й інст.
Категорія ст.422 КПК Доповідач ОСОБА_1
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 квітня 2024 року Житомирський апеляційний суд в складі:

головуючого-судді ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю: секретаря ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

представника власника майна ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в залі суду в м.Житомирі матеріали судового провадження №287/462/24 за апеляційною скаргою прокурора Олевського відділу Коростенської окружної прокуратури ОСОБА_5 на ухвалу слідчого судді Олевського районного суду Житомирської області від 18.03.2024,

в с т а н о в и в:

Зазначеною ухвалою відмовлено в задоволенні клопотання слідчого СВ ВП №2 Коростенського РУП ГУНП в Житомирській області ОСОБА_7 про арешт майна у кримінальному провадженні, внесеному в ЄРДР за №0000052 від 29.02.2024, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.246 КК України.

В апеляційній скарзі прокурор ОСОБА_5 просить скасувати ухвалу слідчого судді, як незаконну, та постановити нову ухвалу, якою задовольнити клопотання слідчого СВ ВП №2 Коростенського РУП ГУНП в Житомирській області ОСОБА_7 про арешт майна у рамках кримінального провадження № 0000052 від 29.02.2024, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.246 КК України, та накласти арешт на вилучене у ході огляду місця події від 28.02.2024 майно, а саме: 6 сортиментів породи дуб довжиною по 2,5 м різного діаметру - шляхом тимчасового позбавлення права на відчуження, розпорядження та користування вказаним майном.

При цьому, зазначає, що ухвала суду першої інстанції про відмову в задоволені клопотання слідчого про арешт майна, вилученого в ході огляду місця події 28.02.2024 є незаконною у зв`язку із невідповідністю висновків суду фактичним обставинам справи та істотним порушенням вимог кримінального процесуального законодавства за наступних обставин. Так, 28.02.2024 до ВП № 2 Коростенського РУП ГУНП в Житомирській області надійшло повідомлення від лісничого філії «Олевське лісове господарство» ДП «Ліси України», про те, що у період ночі, у кварталі 35 Кам`янського лісництва, виявлено самовільну рубку дерева породи дуб у кількості 1 дерево, за даним фактом 29.02.2024 внесено відомості до ЄРДР та розпочато кримінальне провадження за №0000052 за попередньою правовою кваліфікацією - ч.1 ст.246 КК України. 28.02.2024 у кв.35 вид. 29 Кам`янського лісництва філії «Олевське лісове господарство» ДП «Ліси України» проведено огляд місця події, в ході якого виявлено один сиро ростучий пень породи дуб загальним розміром 68x66 см., з якого зроблено зріз та вилучено до відділення поліції. 28.02.2024 з 18 год. 00 хв. до 18 год. 45 хв. в порядку ст.237 КПК України, працівниками ВП №2 з письмового дозволу власника ОСОБА_8 проведено огляд місця події, а саме: домоволодіння, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , в ході якого було виявлено 6 сортиментів породи дуб довжиною по 2,5 м. різного діаметру, які в подальшому було вилучено. Відповідно до постанови слідчого від 29.02.2024 - 6 сортиментів породи дуб довжиною по 2,5 м. різного діаметру, які вилучені в ході проведення ОМП 28.02.2024, визнано речовими доказами по вказаному кримінальному провадженню. Наголошує, що у органу досудового розслідування існують достатні підстави вважати, що 6 сортиментів породи дуб довжиною по 2,5 м. різного діаметру є предметом злочину, це майно містить ознаки, передбачені ст.98 КПК України та може бути використане як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, а тому є підстави для його арешту. Звертає увагу на те, що огляд було проведено в порядку ч.3 ст.214 КПК України, крім того, слідчим за погодженням з прокурором 29.02.2024 до Олевського районного суду для розгляду по суті направлено клопотання про проведення огляду по вказаному кримінальному провадженню, яке слідчим суддею в порушення вимог КПК України до даного часу не розглянуто. Зазначає, що кримінальне правопорушення має значний суспільний резонанс, оскільки відповідно до листа філії «Олевське лісове господарство» ДП «Ліси України» від 29.02.2024 № 349, незаконна рубка була виявлена працівниками лісової охорони філії «Олевське лісове господарство» ДП «Ліси України» 28.02.2024 в кв.35 вид. 29 Кам`янського лісництва вказаного підприємства, та дана територія відноситься до об`єктів ПЗФ, а саме: заказник місцевого значення «Тересини». Крім того, відповідно до висновку експерта від 13.03.2024 №СЕ-19/106-24/3790- ТР за результатами судової трасологічної експертизи, проведеної у кримінальному провадженні № 0000052, встановлено, що надані на дослідження зріз з пня дерева породи дуб, який вилучений під час ОМП 28.02.2024 у кв.35 вид. 29 Кам`янського лісництва філії «Олевське лісове господарство» ДП «Ліси України» та зріз комлевої частини колоди дерева породи дуб, вилучений під час огляду речових доказів від 05.03.2024 проведеного на території Кам`янського лісництва філії «Олевське лісове господарство» ДП «Ліси України» за адресою: АДРЕСА_2 , до розділення складали одне ціле - стовбур деревини.

В запереченнях на апеляційну скаргу прокурора - адвокат ОСОБА_6 вважає апеляційні доводи прокурора безпідставними, просить залишити її без задоволення, а оскаржувану ухвалу слідчого без зміни, як законну та обґрунтовану.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення прокурора, який просив апеляційну скаргу задовольнити, позицію представника власника майна - адвоката ОСОБА_6 , яка заперечувала щодо задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали судового провадження, а також ухвалу слідчого судді в межах, передбачених, ст.404 КПК України, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно до ст.370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Відповідно до вимог ст.41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Статтею 1 Протоколу №1 (1952 р.) до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном, ніхто не може бути позбавлений свого майна, інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

У своїх висновках ЄСПЛ неодноразово нагадував, що перша та найважливіша вимога статті 1 Протоколу №1 полягає в тому, що будь-яке втручання публічної влади в право на мирне володіння майном має бути законним: друге речення п.1 дозволяє позбавлення власності лише «на умовах, передбачених законом», а п.2 визначає, що держави мають право здійснювати контроль за користуванням майном шляхом введення в дію «законів». Більше того, верховенство права, один з фундаментальних принципів демократичного суспільства, є наскрізним принципом усіх статей конвенції (рішення у справах «Колишній король Греції та інші проти Греції» та «Малама проти Греції»).

Практика ЄСПЛ визначає, що стаття 1 Протоколу №1, яка спрямована на захист особи (юридичної особи) від будь-якого посягання держави на право володіти своїм майном, також зобов`язує державу вживати необхідні заходи, спрямовані на захист права власності (рішення по справі «Броньовський (Broniowski) проти Польші» від 22.06.2004 року).

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб; умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та обґрунтованого рішення слідчий суддя, згідно ст.94, ст.132, ст.173 КПК України, повинен врахувати: існування обґрунтованої підозри щодо вчинення злочину та достатність доказів, що вказують на вчинення злочину; правову підставу для арешту майна; можливий розмір шкоди, завданої злочином; наслідки арешту майна для третіх осіб; розумність і співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Відповідні дані мають міститися і у клопотанні слідчого, прокурора, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки згідно ст.1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

При накладенні арешту на майно слідчий суддя має обов`язково переконатись в наявності доказів на підтвердження вчинення кримінального правопорушення. При цьому, закон не вимагає аби вони були повними та достатніми на даній стадії кримінального провадження, однак вони мають бути такими, щоб слідчий суддя був впевнений у тому, що дані докази можуть дати підстави для пред`явлення обґрунтованої підозри у вчиненні того чи іншого злочину. Крім того, наявність доказів у кримінальному провадженні має давати слідчому судді впевненість в тому, що в даному кримінальному провадженні необхідно накласти вид обмеження з метою уникнення негативних наслідків.

Згідно з п.7 ч.2 ст.131 КПК України, арешт майна є одним із видів заходів забезпечення кримінального провадження. У відповідності до п.1 ч.3 ст.132 КПК України, застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведене, що існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження.

Відповідно до ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Згідно із п.1 ч.2 ст.170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів. Відповідно до ч.3 зазначеної статті, у випадку, передбаченому п.1 ч.2 цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст.98 КПК України вбачається, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

При цьому, підстави для накладення арешту з іншою метою, окрім тих, що закріплені в ч.2 ст.170 КПК України, чинний кримінальний процесуальний кодекс України не передбачає.

Частиною 2 ст.173 КПК України передбачено перелік обставин, які підлягають врахуванню при вирішенні питання про арешт майна, в тому числі, якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу, врахуванню підлягає: 1) правова підстава для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Таким чином, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, відповідно до вимог ч.2 ст.173 КПК України, повинен врахувати правову підставу для арешту майна і можливість використання майна, як доказу у кримінальному провадженні.

Крім того, згідно з нормами Глав 10 та 17 КПК України, правові підстави, з яких слідчим вноситься клопотання про накладення арешту та, відповідно, накладається арешт слідчим суддею, мають співвідноситися з обставинами кримінального провадження.

Як встановлено судом апеляційної інстанції за результатами перевірки матеріалів провадження, ці вимоги кримінального процесуального закону слідчим суддею не дотримано.

Як вбачається з матеріалів судового провадження №287/462/24 (а.п.2-4), в провадженні ВП №2 Коростенського РУП ГУНП в Житомирській області перебуває кримінальне провадження №0000052 від 29.02.2024 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.246 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 28.02.2024 до ВП №2 Коростенського РУП ГУНП в Житомирській області надійшло повідомлення від лісничого Філії «Олевське ЛГ» ДП «Ліси України» про те, що у період ночі, у кварталі 35 Кам`янського лісництва виявлено самовільну порубку дерева породи дуб.

За даним фактом СВ ВП № 2 Коростенського РУП ГУНП в Житомирській області 29.02.2024 внесено відомості до ЄРДР та розпочато кримінальне провадження №0000052 за попередньою правовою кваліфікацією ч.1 ст.246 КК України.

28.02.2024 у кварталі 35 вид. 29 Кам`янського лісництва Філії «Олевське ЛГ» ДП «Ліси України» проведено огляд місця події, в ході якого виявлено один сироростучий пень породи дуб загальним розміром 68x66 см., з якого зроблено зріз та вилучено до відділення поліції №2 Коростенського РУП ГУНП в Житомирській області.

28.02.2024 року з 18 год. 00 хв. до 18 год. 45 хв. працівниками ВП №2 Коростенського РУП ГУНП в Житомирській області, з письмового дозволу власника ОСОБА_8 , проведено огляд місця події, а саме домоволодіння, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1 в ході якого виявлено та вилучено 6 сортиментів породи дуб довжиною по 2,5 м. різного діаметру, які в подальшому було вилучено.

Відповідно до постанови слідчого від 29.02.2024 року 6 сортиментів породи дуб довжиною по 2,5 м. різного діаметру, які вилучені в ході проведення огляду місця події від 28.02.2024 визнано речовими доказами по вказаному кримінальному провадженню.

Як встановлено в ході апеляційної перевірки матеріалів провадження, звертаючись до суду з клопотанням, слідчий просив накласти арешт на вище зазначене майно.

До клопотання слідчим додано: витяг з ЄРДР з якого убачається, що 29.02.2024 було зареєстровано кримінальне провадження №0000052 з попередньою правовою кваліфікацією кримінального правопорушення за ознаками, передбаченими ч.1 ст.246 КК України (а.п.5); рапорт від 28.02.2024 про надходження повідомлення від лісничого Філії «Олевське ЛГ» ДП «Ліси України», яке зареєстровано ЄО за №821 (а.п.6); протокол огляду місця події від 28.02.2024 у кварталі 35 вид. 29 Кам`янського лісництва Філії «Олевське ЛГ» ДП «Ліси України», в ході якого виявлено один сироростучий пень породи дуб загальним розміром 68x66 см., з якого зроблено зріз та вилучено до відділення поліції (а.п.7-8); письмова згода ОСОБА_8 на проведення огляду території домоволодіння, що розташоване за адресою АДРЕСА_1 (а.п.9): протокол огляду місця події від 28.02.2024, а саме домоволодіння, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1 в ході якого виявлено та вилучено 6 сортиментів породи дуб довжиною по 2,5 м. різного діаметру, які в подальшому було вилучено (а.п.10-11); пояснення ОСОБА_8 від 28.02.2024 (а.п.12); постанову від 29.02.2024 про визнання речовими доказами 6 сортиментів породи дуб довжиною по 2,5 м. різного діаметру (а.п.13).

29.02.2024 слідчий ВП №2 Коростенського РУП ГУНП в Житомирській області ОСОБА_7 звернувся до слідчого судді з клопотанням про накладання арешту на майно у кримінальному провадженні №0000052 від 29.02.2024, за результатами судового розгляду якого слідчим суддею постановлено оскаржуване рішення.

За результатами апеляційної перевірки матеріалів провадження №287/462/24, суд апеляційної інстанції знаходить висновки слідчого судді в оскаржуваному рішенні помилковими, та вважає, що зазначене в клопотанні майно, об`єктивно підпадає під ознаки майна, передбаченого статтею 98 КПК України (набуто кримінально протиправним шляхом), відповідно до тієї фабули, яка зазначена у витягу з ЄРДР у вказаному кримінальному проваджені і ці обставини попередньо підтверджуються слідчим доданими до клопотання доказами, а відтак існують реальні підстави для накладення арешту на це майно, яке вилучене в ході проведення огляду домоволодіння, що розташоване за адресою АДРЕСА_1 , з метою збереження такого і використання його як доказ у кримінальному провадженні.

На думку суду апеляційної інстанції, є достатні підстави вважати, що майно, на яке слідчий просить накласти арешт, відповідає вимогам ч.2 ст.170 КПК України, а тому потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи власника майна, про які йдеться в клопотанні.

Слід в даному випадку врахувати і висновок експерта від 13.03.2024 №СЕ-19/106-24/3790-ТР проведеної за результатами судової трасологічної експертизи у кримінальному провадженні № 0000052, згідно якого надані на дослідження зріз з пня дерева породи дуб, який вилучений під час ОМП 28.02.2024 у кв.35 вид. 29 Кам`янського лісництва філії «Олевське лісове господарство» ДП «Ліси України» та зріз комлевої частини колоди дерева породи дуб, вилучений під час огляду речових доказів від 05.03.2024 проведеного на території Кам`янського лісництва філії «Олевське лісове господарство» ДП «Ліси України» за адресою: АДРЕСА_2 , до розділення складали одне ціле - стовбур деревини. (а.п.63-69)

З огляду на зазначене, як вважає апеляційний суд, доводи та підстави накладання арешту на майно викладені в клопотанні слідчого, цілком доведені матеріалами кримінального провадження та долученими до клопотання про накладення арешту документами на підтвердження того, що обмеження прав власника співвідносяться із обставинами кримінального провадження, а тому є передбачені кримінальним процесуальним законом підстави для їх арешту.

Обґрунтованих підстав вважати, що накладення арешту на майно, в даному випадку, може бути незаконним, на що посилається слідчий суддя в оскаржуваному рішенні, судом апеляційної інстанції за результатами апеляційної перевірки матеріалів провадження, не встановлено.

Зокрема, висновки слідчого судді щодо сумнівності письмової заяви (фактично згоди) ОСОБА_8 , згідно якої останній не заперечує про проведення працівниками поліції огляду території домоволодіння, що розташоване за адресою АДРЕСА_1 (а.п.9), є, на думку суду апеляційної інстанції, необґрунтованими. Копія письмової згоди ОСОБА_8 є відповідною даті її складання, відібрана відповідним працівником поліції, має повне співвідношення до місця проведення огляду, з конкретизацією власника домоволодіння (що підтверджено поясненнями самого ОСОБА_8 (а.п.12), та і опосередковано довідкою старости Кам`янського Старостинського округу про те, що ОСОБА_8 зареєстрований саме за вище зазначеною адресою - перебуває в матеріалах провадження), за відсутності жодних заперечень (відмови) від останнього не тільки в цій згоді, а і в протоколі огляду місця події від 28.02.2024 домоволодіння, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1 (а.п.10-12). Жодних належних доказів на спростування вище зазначеного судом апеляційної інстанції не встановлено. Згода ОСОБА_8 на огляд подвір`я його домоволодіння також підтверджено і відібраними в нього 28.02.2024 письмовими поясненнями (а.п.12). Будь-які докази на підтвердження законності виявленої та вилученої деревини породи дуб пред`явлено не було.

Є безпідставними і висновки слідчого судді що неможливість огляду відеозапису огляду місця події 28.02.2024, а саме домоволодіння, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , тобто, посилання на вимоги ч.10 ст.236 КПК України. В даному випадку, апеляційний суд звертає увагу на те, що огляд зазначеного домоволодіння працівниками поліції було проведено в порядку ч.3 ст.233 КПК України, до постановлення ухвали слідчого судді увійти до житла чи іншого володіння особи, з залученням спеціаліста та застосуванням фотокамери «Canon», фототаблицю додано до цього протоколу.

Таким чином, огляд 28.02.2024 домоволодіння, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , проведено в порядку та спосіб визначений вимогами ст.ст.233 (ч.3), 234, 237 КПК України.

В свою чергу, апеляційним судом встановлено і те, що 29.02.2024 слідчий ВП №2 Коростенського РУП ГУНП в Житомирській області ОСОБА_7 звернувся до слідчого судді Олевського районного суду Житомирської області з клопотанням про узаконення проведення огляду місця події 28.02.2024 (а.п.57-59), а саме домоволодіння, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , у кримінальному провадженні №0000052 від 29.02.2024. (ч.3 ст.233 КПК України)

Разом з цим, на момент розгляду апеляційним судом провадження 287/462/24 (16.04.2024), слідчим суддею Олевського районного суду Житомирської області вище зазначеного клопотання не вирішено. Таким чином, посилання слідчого судді в оскаржуваному рішенні відносно відсутності ухвали суду на узаконення огляду місця події 28.02.2024, а саме домоволодіння, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , є принаймні, безпідставними.

Таким чином, апеляційний суд за результатами апеляційної перевірки матеріалів провадження №287/462/24 та встановлених фактичних обставин кримінального провадження, знаходить слушними апеляційні посилання прокурора на необхідність накладання арешту на майно вилучене у ході огляду місця події від 28.02.2024 (за адресою АДРЕСА_1 ), а саме: 6 сортиментів породи дуб довжиною по 2,5 м різного діаметру, шляхом тимчасового позбавлення права на відчуження, розпорядження та користування.

З огляду на зазначене, як вважає апеляційний суд, доводи та підстави накладання арешту на майно викладені в клопотанні слідчого, цілком доведені матеріалами кримінального провадження та долученими до клопотання про накладення арешту документами на підтвердження того, що обмеження прав власників співвідносяться із обставинами кримінального провадження, а тому є передбачені кримінальним процесуальним законом підстави для їх арешту.

Обґрунтованих підстав вважати, що накладення арешту на вище зазначене майно, в даному випадку, може бути незаконним, на що посилається представник власника майна, судом апеляційної інстанції за результатами апеляційної перевірки матеріалів провадження, не встановлено.

При цьому, накладення арешту на майно, на думку апеляційного суду в даному випадку жодним чином не порушуватиме справедливий баланс між інтересами власників, гарантованими законом, і завданням цього кримінального провадження.

В даному випадку, суд апеляційної інстанції зважає й на те, що Європейський суд з прав людини, неодноразово підкреслював, що в разі, коли держави вважають за потрібне вдаватися до таких заходів, як обшуки з метою отримання доказів вчинення протиправних діянь, вилучення майна або арешт майна, Суд оцінюватиме, чи були підстави, наведені для виправдання таких заходів, відповідними та достатніми, і чи було дотримано принцип пропорційності, а також, зокрема, чи були у справі також інші докази на той час вчинення протиправних діянь та на рішення ЄСПЛ у справі «Новоселецький проти України» (Заява №47148/99, рішення від 22.02.2005, остаточне рішення від 22.05.2005) Європейський суд з прав людини вказує, що у кожній справі, в якій йде мова про порушення вищезгаданого права (володіння своїм майном), суд повинен перевірити дії чи бездіяльність держави з огляду на дотримання балансу між потребами загальної суспільної потреби та потребами збереження фундаментальних прав особи, особливо враховуючи те, що заінтересована особа не повинна нести непропорційний та непомірний тягар .

Відповідно до пунктів 69,73 рішення Європейського суду з прав людини від 23 вересня 1982 року у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції» (Sporrong and Lonnroth v. Sweden) будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар.

Отже, з урахуванням наведеного, апеляційну скаргу прокурора слід задовольнити, ухвалу слідчого судді скасувати з постановленням апеляційним судом свого рішення, яким клопотання слідчого задовольнити та накласти арешт у формі тимчасового позбавлення права на відчуження, розпорядження та користування на майно вилучене у ході огляду місця події від 28.02.2024.

Керуючись ст.ст.404, 405, 407, 422 КПК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу прокурора ОСОБА_5 - задовольнити.

Ухвалу слідчого судді Олевського районного суду Житомирської області від 18.03.2024, якою відмовлено в задоволенні клопотання слідчого СВ ВП №2 Коростенського РУП ГУНП в Житомирській області ОСОБА_7 про арешт майна у кримінальному провадженні, внесеному в ЄРДР за №0000052 від 29.02.2024, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.246 КК України, - скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою клопотання слідчого СВ ВП №2 Коростенського РУП ГУНП в Житомирській області ОСОБА_7 про арешт майна задовольнити. Накласти арешт на майно вилучене у ході огляду місця події від 28.02.2024 (за адресою АДРЕСА_1 ), а саме: 6 сортиментів породи дуб довжиною по 2,5 м різного діаметру - шляхом тимчасового позбавлення права на відчуження, розпорядження та користування.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді :