Номер провадження: 11-кп/813/785/24
Справа № 496/6802/23
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.03.2024 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого - судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу прокурора Біляївської окружної прокуратури Одеської області ОСОБА_7 на вирок Біляївського районного Одеської області від 02.10.2023 у кримінальному провадженні №0000157, внесеному до ЄРДР 08.09.2023 відносно:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Червоний Кут, Жашківського району, Черкаської області, громадянина України, працюючого водієм ТОВ «ІмеджСпецТранс», зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

обвинуваченого у вчинені кримінальних проступків, передбачених ч. 5 ст. 27 ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України,

встановив:

Зміст оскаржуваного судового рішення і встановлених обставин судом першої інстанції.

Оскаржуваним вироком суду першої інстанції ОСОБА_8 визнано винним у вчиненні кримінальних проступків, передбачених ч. 5 ст. 27 ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України та призначено покарання за:

- ч. 5 ст. 27 ч. 1 ст. 358 КК України у виді штрафу у розмірі шістсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 (десять тисяч двісті) грн.;

- ч. 4 ст. 358 КК України у виді штрафу у розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) грн.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних проступків, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначено ОСОБА_8 покарання у виді штрафу у розмірі шістсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 (десять тисяч двісті) грн.

Вироком також вирішено питання щодо долі речових доказів та процесуальних витрат.

Зазначеним вироком суду першої інстанції ОСОБА_8 визнаний винним у тому, що він в лютому 2018 року, більш точну дату та час не встановлено, перебуваючи у місті Київ, вирішив отримати посвідчення водія на своє ім`я з метою отримання права керування транспортними засобами, всупереч порядку, установленому Положенням про порядок видачі посвідчень водія та допуску громадян до керування транспортними засобами, затвердженим постановою Кабінету міністрів України №340 від 08.05.1993, з метою його подальшого використання.

Так, на одному з інтернет сайтів, що в ході досудового розслідування не вдалось встановити, ОСОБА_8 , знайшов відповідне оголошення про виготовлення та продаж офіційних документів, в тому числі посвідчень водія.

Надалі, в лютому місяці 2018 року, більш точну дату та час не встановлено, ОСОБА_8 зателефонував на номер телефону, вказаний у оголошенні та повідомив невстановлену на даний час досудовим розслідуванням особу, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження, про намір придбати посвідчення водія, з відкритими категоріями «А1» - мопеди, моторолери та інші двоколісні транспортні засоби, які мають двигун з робочим об`ємом до 50 куб. сантиметрів або електродвигун потужністю до 4 кВт, «А» - мотоцикли та інші двоколісні транспортні засоби, які мають двигун з робочим об`ємом 50 куб. сантиметрів і більше або електродвигун потужністю 4 кВт і більше, «В1» - квадро- і трицикли, мотоцикли з боковим причепом, мотоколяски та інші триколісні (чотириколісні) мототранспортні засоби, дозволена максимальна маса яких не перевищує 400 кілограмів, «В» - легкові автомобілі, дозволена максимальна маса яких не перевищує 3500 кілограмів, «С1» - вантажні автомобілі, дозволена максимальна маса яких становить від 3500 до 7500 кілограмів, «С» - вантажівки автомобілі, дозволена максимальна маса яких перевищує 7500 кілограмів, «С1Е» та «СЕ» - состави транспортних засобів з тягачем категорії В, C1, С, D1 або D, яким водій має право керувати, але який не належить до зазначених категорій составів транспортних засобів, на своє ім`я.

Так, реалізуючи кримінально-протиправний умисел, направлений на пособництво невстановленій досудовим розслідуванням особі у підробленні офіційного документа, з метою його подальшого використання, усвідомлюючи значення та суспільно-небезпечний характер власних дій, передбачаючи наслідки та бажаючи їх настання, ОСОБА_8 за допомогою мобільного додатку «Телеграм» відправив повідомлення на вказаний в оголошенні номер телефону, невстановленій особі, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження, в якому зазначив свої анкетні дані, а також свою фотокартку, тобто надав засоби для підроблення посвідчення, маючи на меті подальше його використання.

В подальшому, в березні 2018 року, більш точну дату та час не встановлено, ОСОБА_8 прибув до станції метро «Петрівка», що розташована за адресою: м. Київ, Оболонський район, проспект Оболонський, де, сплативши грошові кошти готівкою в сумі 3 000 (три тисячі гривень) в якості оплати за виготовлення завідомо підробленого документа невстановленій особі, матеріали відносно якої виділені в окреме кримінальне провадження, отримав завідомо підроблений документ - посвідченням водія серії НОМЕР_1 на ім`я ОСОБА_8 .

07.09.2023 року, близько 11 годин 10 хвилин, ОСОБА_8 , керуючи автомобілем «DAF», реєстраційний номер НОМЕР_2 , здійснюючи рух по автодорозі «Київ-Одеса», в ході проведення фільтраційних заходів, був зупинений інспектором взводу Управління патрульної поліції в Одеській області ОСОБА_9 для перевірки документів на стаціонарному посту «Дачне», який знаходиться на 452-му кілометрі вказаної автодороги на території Одеського району Одеської області.

На вимогу інспектора взводу Управління патрульної поліції в Одеській області пред`явити документи, ОСОБА_8 , діючи умисно, достовірно знаючи, що посвідчення водія серії НОМЕР_1 на його ім`я є підробленим, оскільки не отримував його в порядку, встановленому Положенням про порядок видачі посвідчень водія та допуску громадян до керування транспортними засобами, затвердженому Постановою Кабінету міністрів України №340 від 08.05.1993 р.н., пред`явив співробітнику поліції, завідомо підроблений документ - посвідчення водія серії НОМЕР_1 , на ім`я ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , тобто використав завідомо підроблений документ.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.

Не оспорюючи доведеності вини ОСОБА_8 у скоєнні кримінальних проступків прокурор ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу та зміни до неї, оскільки вважає, що вказаний вирок підлягає скасуванню через неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, а саме незастосування судом закону, який підлягає застосуванню.

Доводи обґрунтовує тим, що ОСОБА_8 вчинив дії за ч. 5 ст. 25 ч. 1 ст. 358 КК України у лютому 2018 року, внаслідок чого минуло більше п`яти років від дати вчинення кримінального правопорушення, який є кримінальним проступком, а тому строки притягнення ОСОБА_8 до кримінальної відповідальності за кримінальне правопорушення, кваліфіковане за ч. 5 ст. 27 ч.1 ст. 358 КК України минули.

Просить вирок суду першої інстанції відносно ОСОБА_8 змінити:

ОСОБА_8 вважати засудженим за вчинення кримінального проступку, передбаченого ч. 4 ст. 27 ч. 1 ст. 358 КК України і призначити йому покарання у виді штрафу у розмірі шістсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 (десять тисяч двісті) гривень.

На підставі п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України, ч. 5 ст. 74 КК України звільнити ОСОБА_8 від відбування покарання за ч. 5 ст. 27 ч.1 ст. 358 КК України у зв`язку із закінченням строків давності.

ОСОБА_8 вважати засудженим за вчинення кримінального проступку, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України і призначити йому покарання у виді штрафу у розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.

Виключити із резолютивної частини вироку другий абзац, який містить вказівку про призначення покарання обвинуваченому ОСОБА_8 за сукупністю кримінальних правопорушень на підставі ч. 1 ст. 70 КК України.

В іншій частині вирок суду першої інстанції залишити без змін.

Обвинувачений ОСОБА_8 та його захисник ОСОБА_10 будучи належним чином сповіщеними про дату та час в судове засідання не з`явилися, про причини неявки не повідомили.

За таких обставин апеляційний суд заслухавши думку прокурора, який не заперечував проти розгляду апеляційної скарги за відсутності обвинуваченого та його захисника, у відповідності до положень ч. 4 ст. 405 КПК України вважав за можливе провести судовий розгляд за відсутності сторони захисту.

Позиції учасників судового розгляду.

Заслухавши: суддю-доповідача, пояснення прокурора, який підтримав подану апеляційну скаргу у повному обсязі, вивчивши матеріали судового провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд доходить таких висновків.

Мотиви суду апеляційної інстанції.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно ч. 1 ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Параграфом І глави 30 КПК України регламентовано порядок проведення спрощеного провадження щодо кримінальних проступків.

Статтею 381 КПК України передбачено, що суд розглядає обвинувальний акт щодо вчинення кримінального проступку без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження, якщо обвинувачений не оспорює встановлені під час дізнання обставини і згоден з розглядом обвинувального акта. Спрощене провадження щодо кримінальних проступків здійснюється згідно із загальними правилами судового провадження, передбаченими цим Кодексом, з урахуванням положень цього параграфа.

Положеннями ст. 382 КПК України встановлено, що вирок суду за результатами спрощеного провадження ухвалюється в порядку, визначеному цим Кодексом, та повинен відповідати загальним вимогам до вироку суду. У вироку суду за результатами спрощеного провадження замість доказів на підтвердження встановлених судом обставин зазначаються встановлені органом досудового розслідування обставини, які не оспорюються учасниками судового провадження.

Відповідно до ч. 5 ст. 382 КПК вирок за результатами розгляду обвинувального акта щодо вчинення кримінального проступку може бути оскаржений в апеляційному порядку з урахуванням особливостей, передбачених статтею 394 цього Кодексу.

Статтею 394 КПК регламентовано питання особливостей апеляційного оскарження окремих категорій судових рішень. Зокрема, відповідно до ч. 1 ст. 394 КПК України, вирок суду першої інстанції, ухвалений за результатами спрощеного провадження в порядку, передбаченому статтями 381 та 382 цього Кодексу, не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, не дослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.

Встановлені судом першої інстанції фактичні обставини вчинених кримінальних правопорушень та правова кваліфікація дій обвинуваченого за ч. 5 ст. 27 ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України учасниками судового провадження не оспорюється та не оскаржується, а тому у відповідності до положень ст. 404 КПК України апеляційною інстанцією не перевіряються.

Щодо доводів апеляційної скарги прокурора про неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, апеляційний суд зазначає наступне.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, ОСОБА_8 вчинив інкримінований кримінальний проступок, передбачений ч. 5 ст. 27 ч. 1 ст. 358 КК України у 2018 році.

Санкцією ч. 5 ст. 27 ч. 1 ст. 358 КК України передбачено покарання у виді штрафу до однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або арештом на строк до шести місяців, або обмеженням волі на строк до двох років.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минуло три роки - у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачено покарання у виді обмеження волі, чи у разі вчинення нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк не більше двох років.

За змістом зазначеної норми звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності застосовується за таких умов: 1) вчинення особою злочину; 2) з дня вчинення злочину до набрання вироком законної сили минули визначені ч. 1 ст. 49 КК України строки давності; 3) особа не ухилялася від досудового слідства або суду; 4) особа до закінчення зазначених у ч. 1 ст. 49 КК України строків не вчинила нового злочину середньої тяжкості, тяжкого чи особливо тяжкого злочину.

Відповідно до ч. 5 ст. 74 КК України, особу також може бути звільнено від покарання за вироком суду на підставах, передбачених ст. 49 КК України.

У постанові об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного суду від 06.12.2021 (справа №521/8873/18, провадження №51-413 кмо 21) звернуто увагу на те, що імперативний обов`язок звільнення особи від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності покладено на суд, а не на підозрюваного, обвинуваченого чи захист, які мають право заявити відповідне клопотання.

Таким чином, під час ухвалення вироку щодо ОСОБА_8 суд першої інстанції повинен був призначити йому покарання за ч. 5 ст. 27 ч. 1 ст. 358 КК України та звільнити від покарання у зв`язку із закінченням строків давності на підставі ст. 49 КК України та ч. 5 ст. 74 КК України.

Таке неправильне застосування судом закону про кримінальну відповідальність потягнуло безпідставне застосування ч. 1 ст. 70 КК України, тобто призначення остаточного покарання за сукупністю кримінальних проступків.

Згідно п. 4 ч. 1 ст. 409 КПК України, підставами для зміни або скасування судового рішення є неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 413 КПК України, неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, що тягне за собою зміну або скасування судового рішення, вважається незастосування судом закону, який підлягає застосуванню та застосування закону, який не підлягає застосуванню.

На підставі вищевикладеного, керуючись статтями 376, 404, 405, 407, 409, 413, 419, 424, 532 КПК України, апеляційний суд,

постановив:

Апеляційну скаргу зі змінами прокурора Біляївської окружної прокуратури Одеської області ОСОБА_7 задовольнити частково.

Вирок Біляївського районного Одеської області від 02.10.2023 у кримінальному провадженні №0000157, внесеному до ЄРДР 08.09.2023 відносно ОСОБА_8 , обвинуваченого у вчинені кримінальних проступків, передбачених ч. 5 ст. 27 ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України змінити.

Відповідно до ч. 5 ст. 74 КК України звільнити ОСОБА_8 від призначеного йому покарання за ч. 5 ст. 27 ч. 1 ст. 358 КК України, на підставі п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності.

Виключити із резолютивної частини вироку другий абзац, який містить вказівку про призначення покарання обвинуваченому ОСОБА_8 за сукупністю кримінальних правопорушень на підставі ч. 1 ст. 70 КК України.

В іншій частині вирок суду першої інстанції залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді Одеського апеляційного суду:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4