ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/821/47/24 Справа № 712/7344/17 Категорія: п. 6, п. 12 ч. 2 ст. 115, ч. 4 ст. 187, ч. 1 ст. 263 КК Українич. 4 ст. 187, ч. 1 ст. 263 КК УкраїнГоловуючий у І інстанції ОСОБА_1 Доповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 червня 2024 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Черкаського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретаря судового засіданнсекретаря судового засіданняОСОБА_5
за участі:
прокурорпрокурораОСОБА_6 ,

обвинувачених ОСОБА_7 ,

ОСОБА_8 ,

ОСОБА_9 ,

захисників ОСОБА_10 ,

ОСОБА_11 (в режимі відеоконференції),

ОСОБА_12 (в режимі відеоконференції),

потерпілого ОСОБА_13 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси кримінальне провадження № 0009482 за апеляційними скаргами прокурора відділу Черкаської обласної прокуратури ОСОБА_6 , захисника ОСОБА_10 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 та потерпілого ОСОБА_13 на вирок Соснівського районного суду м. Черкаси від 29 грудня 2022 року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Вінниця, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше неодноразово судимого, останній раз: 17.11.2014 Коломийським міськрайонним судом Івано-Франківської області за ч. 5 ст. 185, ч. 4 ст. 187 КК України, із застосуванням ст. 69, 71 КК України, на 6 років 8 місяців позбавлення волі; звільнений 25.03.2016 умовно достроково на невідбутий строк 2 місяці 2 дні,

засуджено за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених:

- п. 6, п. 12 ч. 2 ст. 115 КК України на 14 (чотирнадцять) років позбавлення волі з конфіскацією всього майна, яке є його власністю;

- ч. 4 ст. 187 КК України на 12 (дванадцять) років позбавлення волі з конфіскацією всього майна, яке є його власністю;

- ч. 1 ст. 263 КК України на 3 (три) роки позбавлення волі.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, шляхом часткового складання призначених покарань, ОСОБА_7 призначено остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 15 (п`ятнадцять) років з конфіскацією майна, яке є його власністю.

Строк відбування покарання ОСОБА_7 вирішено обчислювати з 30.12.2022, а на підставі ч. 5 ст. 72 КК України в редакції Закону України № 838-VIII, у строк відбутого покарання зараховано термін попереднього ув`язнення з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі з 24.01.2017 по 29.12.2022 включно;

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Хмельницький, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_3 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_4 , раніше судимого: 17.11.2014 Коломийським міськрайонним судом Івано-Франківської області за ч. 2 ст. 15 ч. 3 ст. 185, ч. 3 ст. 185 КК України, із застосуванням ст. 69, 70 КК України, на 2 роки 3 місяці 15 дні позбавлення волі,

засуджено за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених:

- п. 6, п. 12 ч. 2 ст. 115 КК України на 14 (чотирнадцять) років позбавлення волі з конфіскацією всього майна, яке є його власністю;

- ч. 4 ст. 187 КК України на 12 (дванадцять) років позбавлення волі з конфіскацією всього майна, яке є його власністю;

- ч. 1 ст. 263 КК України на 3 (три) роки позбавлення волі.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, шляхом часткового складання призначених покарань, ОСОБА_8 призначено остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 15 (п`ятнадцять) років з конфіскацією майна, яке є його власністю.

Строк відбування покарання ОСОБА_8 вирішено обчислювати з 30.12.2022, а на підставі ч. 5 ст. 72 КК України в редакції Закону України № 838-VIII, у строк відбутого покарання зараховано термін попереднього ув`язнення з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі з 24.01.2017 по 29.12.2022 включно;

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця м. Вінниця, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_5 , несудимого,

визнано невинуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого п. 6, п. 12 ч. 2 ст. 115 КК України та виправдано на підставі п. 3 ч. 1 ст. 373 КПК України, за недоведеністю в діянні обвинуваченого його складу.

Засуджено ОСОБА_9 за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених:

- ч. 4 ст. 187 КК України на 12 (дванадцять) років позбавлення волі з конфіскацією всього майна, яке є його власністю;

- ч. 1 ст. 263 КК України на 3 (три) роки позбавлення волі.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, шляхом часткового складання призначених покарань, ОСОБА_9 призначено остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 12 (дванадцять) років і 6 (шість) місяців з конфіскацією майна, яке є його власністю.

Строк відбування покарання ОСОБА_9 вирішено обчислювати з 30.12.2022, а на підставі ч. 5 ст. 72 КК України в редакції Закону України № 838-VIII, у строк відбутого покарання зараховано термін попереднього ув`язнення з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі з 24.01.2017 по 29.12.2022 включно.

Прийнято рішення про стягнення:

- з обвинувачених ОСОБА_7 та ОСОБА_8 в солідарному порядку на користь потерпілого ОСОБА_13 68 715 грн 50 коп. в рахунок відшкодування матеріальної шкоди;

- з обвинувачених ОСОБА_7 та ОСОБА_8 в солідарному порядку на користь потерпілого ОСОБА_13 600 000 грн в рахунок відшкодування моральної шкоди;

- з обвинуваченого ОСОБА_9 на користь потерпілого ОСОБА_13 100 000 грн в рахунок відшкодування моральної шкоди;

- з обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 в солідарному порядку на користь потерпілого ОСОБА_13 158 510 грн в рахунок відшкодування матеріальної шкоди;

- з обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 в солідарному порядку на користь держави витрати за проведення експертиз в розмірі по 26 203 грн 48 коп.

В порядку ст. 100 КПК України вирішена доля речових доказів.

У с т а н о в и л а :

Органом досудового розслідування ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 обвинувачуються у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених п. 6, п. 12 ч. 2 ст. 115, ч. 4 ст. 187, ч. 1 ст. 263 КК України.

Судом ОСОБА_8 визнаний винуватим та засуджений за те, що він, 13.12.2016 близько 16 години, переслідуючи корисну мету злочинного збагачення, за попередньою змовою групою осіб, спільно та разом із своїми знайомими ОСОБА_7 та ОСОБА_9 , маючи умисел, направлений на вчинення розбійного нападу, на автомобілі ВАЗ 2115 червоного кольору д.н.з. НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_9 , прибули до міста Черкаси, де, під приводом обміну валюти, попередньо призначив зустріч наглядно знайомому ОСОБА_14 у безлюдному місці, а саме біля залізничних колій поблизу будинку АДРЕСА_6 . Після чого ОСОБА_8 спільно із ОСОБА_7 та ОСОБА_9 , прибули у заздалегідь призначене місце зустрічі, куди ОСОБА_14 мав приїхати на власному автомобілі Renault Logan сірого кольору державний номерний знак НОМЕР_2 за попередньою домовленістю з ОСОБА_8 . В подальшому ОСОБА_7 та ОСОБА_9 залишилися чекати у лісосмузі, за залізничними коліями, що зі сторони АДРЕСА_7 , створюючи та забезпечуючи шлях для відходу та чекаючи послідуючих вказівок від ОСОБА_8 , а сам ОСОБА_8 , попередньо взявши у ОСОБА_7 вогнепальну зброю пістолет «Макарова» калібру 9 мм, пішов на зустріч з ОСОБА_14 , в ході якої, перебуваючи в автомобілі останнього умисно, з корисливих спонукань та з метою заволодіння грошовими коштами потерпілого, спричинив останньому два вогнепальні поранення тулуба, внаслідок чого останній помер на місці вчинення злочину, після чого заволодів грошовими коштами в сумі 80 тис. грн. Потім ОСОБА_8 перетнув залізничні колії, які знаходилися в кінці вул. Пушкіна в м. Черкаси та попрямував до лісосмуги, де його чекали ОСОБА_7 та ОСОБА_9 , яким він надав вказівку детальним чином обшукати автомобіль ОСОБА_14 , з метою протиправного заволодіння чужим майном, внаслідок чого ОСОБА_7 та ОСОБА_9 виявили та заволоділи заощадженнями потерпілого, а саме грошовими коштами в сумі 3000 доларів США, після чого покинули місце скоєння злочину, та шляхом подолання залізничних колій, перетнули лісосмугу та, на автомобілі ОСОБА_9 ВАЗ 2115 червоного кольору д.н.з. НОМЕР_1 , виїхали в інший район міста, де, поділивши викрадені грошові кошти, завезли ОСОБА_8 до місця проживання, а самі поїхали до м. Вінниця.

Також ОСОБА_8 13.12.2016 близько 16 години, переслідуючи корисну мету злочинного збагачення, за попередньою змовою групою осіб, спільно та разом із своїми знайомим ОСОБА_7 , маючи умисел, направлений на вчинення розбійного нападу та умисного вбивства, прибули до міста Черкаси, де, під приводом обміну валюти, попередньо призначив зустріч наглядно знайомому ОСОБА_14 у безлюдному місці, а саме біля залізничних колій поблизу будинку АДРЕСА_6 . ОСОБА_8 , попередньо взявши у ОСОБА_7 вогнепальну зброю пістолет «Макарова» калібру 9 мм, пішов на зустріч з ОСОБА_14 , в ході якої, перебуваючи в автомобілі останнього умисно, з корисливих спонукань та з метою заволодіння грошовими коштами потерпілого, вчинив умисне вбивство ОСОБА_14 , спричинивши останньому два вогнепальні поранення тулуба, внаслідок чого потерпілий помер на місці вчинення злочину, після чого заволодів грошовими коштами в сумі 80 тис. грн. Потім ОСОБА_8 перетнув залізничні колії, які знаходилися в кінці АДРЕСА_6 та попрямував до лісосмуги, де його чекали ОСОБА_7 та ОСОБА_9 , яким він надав вказівку детальним чином обшукати автомобіль ОСОБА_14 , з метою протиправного заволодіння чужим майном, внаслідок чого ОСОБА_7 та ОСОБА_9 виявили та заволоділи заощадженнями потерпілого, а саме грошовими коштами в сумі 3000 доларів США, після чого покинули місце скоєння злочину, та шляхом подолання залізничних колій, перетнули лісосмугу та, на автомобілі ОСОБА_9 ВАЗ 2115 червоного кольору д.н.з. НОМЕР_1 , виїхали в інший район міста, де, поділивши викрадені грошові кошти, завезли ОСОБА_8 до місця проживання, а самі поїхали до м. Вінниця.

27.03.2016 ОСОБА_7 , на другий день після звільнення із місць позбавлення волі, перебуваючи у м. Львів, незаконно, шляхом отримання заборгованості від наглядно знайомого ОСОБА_15 , придбав та переніс до свого домоволодіння за адресою: АДРЕСА_8 , пістолет Макарова з предметом схожим на глушник та патрони в кількості 14 штук, які в подальшому незаконно зберігав у домоволодінні за вищевказаною адресою, а саме: АДРЕСА_8 , та який, відповідно до висновку судово балістичної експертизи № 8-1/15б від 03.02.2017, є короткоствольною нарізною вогнепальною зброєю, а саме 9-мм пістолетом Макарова (ПМ) промислового виробництва, в конструкцію якого саморобним способом внесені наступні зміни: видалено штатний ствол довжиною 93 мм з чотирма нарізами правого нахилу та вставлено саморобний ствол довжиною 117 мм з шістьма нарізами правого нахилу та різьбою на дульному кінці для встановлення пристрою зменшення звуку пострілу (ПЗЗП), а також видалені маркування та який він зберігав без передбаченого на те законом дозволу. Після чого 12.12.2016 ОСОБА_7 , перебуваючи у домоволодінні за адресою: АДРЕСА_9 , передав вищевказану вогнепальну зброю своєму знайомому ОСОБА_8 для вчинення розбійного нападу на ОСОБА_14 , яку в подальшому ОСОБА_8 застосував 13.12.2016 під час вчинення розбійного нападу та вбивства ОСОБА_14 , шляхом здійснення двох пострілів в область тулуба ОСОБА_14 . Надалі ОСОБА_8 зберігав вищевказану вогнепальну зброю у власному домоволодінні за адресою: АДРЕСА_4 та в подальшому передав ОСОБА_7 , під час чергового перебування в м. Вінниця.

Судом ОСОБА_7 визнаний винуватим та засуджений за те, що він 13.12.2016 близько 16 години, переслідуючи корисну мету злочинного збагачення, за попередньою змовою групою осіб, спільно та разом із своїми знайомими ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , маючи умисел, направлений на вчинення розбійного нападу, на автомобілі ВАЗ 2115 червоного кольору д.н.з. НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_9 , прибули до міста Черкаси, де, під приводом обміну валюти, призначили зустріч наглядно знайомому їм ОСОБА_14 у безлюдному місці, а саме біля залізничних колій поблизу будинку АДРЕСА_6 . Після чого ОСОБА_7 спільно із ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , прибули у заздалегідь призначене місце зустрічі, куди ОСОБА_14 мав приїхати на власному автомобілі Renault Logan сірого кольору державний номерний знак НОМЕР_2 . У подальшому ОСОБА_7 та ОСОБА_9 залишилися чекати у лісосмузі, за залізничними коліями, що зі сторони АДРЕСА_7 , створюючи та забезпечуючи шлях для відходу та чекаючи послідуючих вказівок від ОСОБА_8 , а сам ОСОБА_8 , попередньо взявши у ОСОБА_7 вогнепальну зброю пістолет «Макарова» пішов на зустріч з ОСОБА_14 , в ході якої, перебуваючи в автомобілі останнього умисно, з корисливих спонукань та з метою заволодіння грошовими коштами потерпілого, спричинив останньому два вогнепальні поранення тулуба, внаслідок чого останній помер на місці вчинення злочину, після чого заволодів грошовими коштами в сумі 80 тис. грн. Потім ОСОБА_8 перетнув залізничні колії, які знаходилися в кінці вул. Пушкіна в м. Черкаси та попрямував до лісосмуги, де його чекали ОСОБА_7 та ОСОБА_9 , яким він надав вказівку детальним чином обшукати автомобіль ОСОБА_14 , з метою протиправного заволодіння чужим майном, внаслідок чого ОСОБА_7 та ОСОБА_9 виявили та заволоділи заощадженнями потерпілого, а саме грошовими коштами в сумі 3000 доларів США, після чого покинули місце скоєння злочину, та шляхом подолання залізничних колій, перетнули лісосмугу та, на автомобілі ОСОБА_9 ВАЗ 2115 червоного кольору д.н.з. НОМЕР_1 , виїхали в інший район міста, де, поділивши викрадені грошові кошти, завезли ОСОБА_8 до місця проживання, а самі поїхали до м. Вінниця.

Також ОСОБА_7 13.12.2016 близько 16 години, переслідуючи корисну мету злочинного збагачення, за попередньою змовою групою осіб, спільно та разом із своїми знайомим ОСОБА_8 , маючи умисел, направлений на вчинення розбійного нападу та умисного вбивства, прибули до міста Черкаси, де, під приводом обміну валюти, призначили зустріч наглядно знайомому їм ОСОБА_14 у безлюдному місці, а саме біля залізничних колій поблизу будинку АДРЕСА_6 . Після чого ОСОБА_7 спільно із ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , прибули у заздалегідь призначене місце зустрічі, куди ОСОБА_14 мав приїхати на власному автомобілі Renault Logan сірого кольору державний номерний знак НОМЕР_2 . В подальшому ОСОБА_7 та ОСОБА_9 залишилися чекати у лісосмузі, за залізничними коліями, що зі сторони АДРЕСА_7 , створюючи та забезпечуючи шлях для відходу та чекаючи послідуючих вказівок від ОСОБА_8 . Сам ОСОБА_8 , попередньо взявши у ОСОБА_7 вогнепальну зброю пістолет «Макарова» пішов на зустріч з ОСОБА_14 , в ході якої, перебуваючи в автомобілі останнього умисно, з корисливих спонукань та з метою заволодіння грошовими коштами потерпілого, вчинив умисне вбивство ОСОБА_14 , спричинивши останньому два вогнепальні поранення тулуба, внаслідок чого потерпілий помер на місці вчинення злочину, після чого заволодів грошовими коштами в сумі 80 тис. грн. Потім ОСОБА_8 перетнув залізничні колії, які знаходилися в кінці АДРЕСА_6 та попрямував до лісосмуги, де його чекали ОСОБА_7 та ОСОБА_9 , яким він надав вказівку детальним чином обшукати автомобіль ОСОБА_14 , з метою протиправного заволодіння чужим майном, внаслідок чого ОСОБА_7 та ОСОБА_9 виявили та заволоділи грошовими коштами потерпілого в сумі 3000 доларів США, після чого покинули місце скоєння злочину, та шляхом подолання залізничних колій, перетнули лісосмугу та, на автомобілі ОСОБА_9 ВАЗ 2115 червоного кольору д.н.з. НОМЕР_1 , виїхали в інший район міста, де, поділивши викрадені грошові кошти, завезли ОСОБА_8 до місця проживання, а самі поїхали до м. Вінниця.

Він же 27.03.2016, на другий день після звільнення із місць позбавлення волі, перебуваючи у м. Львів, незаконно, шляхом отримання заборгованості від наглядно знайомого ОСОБА_15 , придбав та переніс до свого домоволодіння за адресою: АДРЕСА_8 , пістолет Макарова з предметом схожим на глушник та патрони в кількості 14 штук, які в подальшому незаконно зберігав у домоволодінні за вищевказаною адресою, а саме: АДРЕСА_8 , та який, відповідно до висновку судово балістичної експертизи № 8-1/15б від 03.02.2017, є короткоствольною нарізною вогнепальною зброєю, а саме 9-мм пістолетом Макарова (ПМ) промислового виробництва, в конструкцію якого саморобним способом внесені наступні зміни: видалено штатний ствол довжиною 93 мм з чотирма нарізами правого нахилу та вставлено саморобний ствол довжиною 117 мм з шістьма нарізами правого нахилу та різьбою на дульному кінці для встановлення пристрою зменшення звуку пострілу (ПЗЗП), а також видалені маркування та який він зберігав без передбаченого на те законом дозволу. Після чого 12.12.2016 ОСОБА_7 , перебуваючи у домоволодінні за адресою: АДРЕСА_9 , передав вищевказану вогнепальну зброю своєму знайомому ОСОБА_8 для вчинення розбійного нападу на ОСОБА_14 , яку в подальшому ОСОБА_8 застосував 13.12.2016 під час вчинення розбійного нападу та вбивства ОСОБА_14 . Надалі ОСОБА_8 зберігав вищевказану вогнепальну зброю у власному домоволодінні за адресою: АДРЕСА_4 та в подальшому передав ОСОБА_7 , під час чергового перебування в м. Вінниця.

Судом ОСОБА_9 визнаний винуватим та засуджений за те, що він 13.12.2016 близько 16 години, переслідуючи корисну мету злочинного збагачення, за попередньою змовою групою осіб, спільно та разом із своїми знайомими ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , маючи умисел, направлений на вчинення розбійного нападу, на автомобілі ВАЗ 2115 червоного кольору д.н.з. НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_9 , прибули до міста Черкаси, де, під приводом обміну валюти, призначили зустріч наглядно знайомому їм ОСОБА_14 у безлюдному місці, а саме біля залізничних колій поблизу будинку АДРЕСА_6 . Після чого ОСОБА_9 спільно із ОСОБА_8 та ОСОБА_7 , прибули у заздалегідь призначене місце зустрічі, куди ОСОБА_14 мав приїхати на власному автомобілі Renault Logan сірого кольору державний номерний знак НОМЕР_2 . В подальшому ОСОБА_9 та ОСОБА_7 залишилися чекати у лісосмузі, за залізничними коліями, що зі сторони АДРЕСА_7 , створюючи та забезпечуючи шлях для відходу та чекаючи послідуючих вказівок від ОСОБА_8 , а сам ОСОБА_8 , попередньо взявши у ОСОБА_7 вогнепальну зброю пістолет «Макарова» пішов на зустріч з ОСОБА_14 , в ході якої, перебуваючи в автомобілі останнього, умисно, з корисливих спонукань та з метою заволодіння грошовими коштами потерпілого, спричинив останньому два вогнепальні поранення тулуба, внаслідок чого останній помер на місці вчинення злочину, після чого заволодів грошовими коштами в сумі 80 тис. грн. Потім ОСОБА_8 перетнув залізничні колії, які знаходилися в кінці вул. Пушкіна в м. Черкаси та попрямував до лісосмуги, де його чекали ОСОБА_7 та ОСОБА_9 , яким він надав вказівку детальним чином обшукати автомобіль ОСОБА_14 , з метою протиправного заволодіння чужим майном, внаслідок чого ОСОБА_7 та ОСОБА_9 виявили та заволоділи заощадженнями потерпілого, а саме грошовими коштами в сумі 3000 доларів США, після чого покинули місце скоєння злочину, та шляхом подолання залізничних колій, перетнули лісосмугу та, на автомобілі ОСОБА_9 ВАЗ 2115 червоного кольору д.н.з. НОМЕР_1 , виїхали в інший район міста, де, поділивши викрадені грошові кошти, завезли ОСОБА_8 до місця проживання, а самі поїхали до м. Вінниця.

Також ОСОБА_9 , при невстановлених в ході досудового розслідування обставинах, умисно, без передбаченого законом дозволу, придбав, носив та зберігав бойові припаси, а саме 15 бойових набоїв, калібру 9 мм. Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_9 , у невстановлений досудовим слідством час, дату та спосіб сховав вищевказані бойові набої в автомобілі ВАЗ 2115 червоного кольору, д.н.з. НОМЕР_1 , де продовжував зберігати без передбаченого законом дозволу до 24.01.2017, коли в ході санкціонованого Придніпровським районним судом м. Черкаси обшуку вищевказаного автомобіля, проведеного працівниками слідчого управління Головного управління Національної поліції в Черкаській області, за адресою: м. Вінниця, вул. Зелінського 33, виявлено та вилучено 15 бойових набоїв, які відповідно до висновку судово балістичної експертизи № 1/150 від 25.01.2017, є боєприпасами до нарізної вогнепальної зброї 9 мм патронами до пістолету Макарова (ПМ), промислового виробництва м. Луганськ, Україна та придатні до стрільби.

Виправдовуючи ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого п. 6 та п. 12 ч. 2 ст. 115 КК України суд зазначив, що органом досудового розслідування не доведено, що останній мав умисел, спрямований на позбавлення потерпілого життя та здійснив частину того обсягу дій, який ОСОБА_8 та ОСОБА_7 вважали за необхідне виконати з метою реалізації цього умислу. При цьому з наданих прокурором та досліджених під час судового розгляду доказів не вбачається наявність попередньої змови обвинуваченого ОСОБА_9 з обвинуваченими ОСОБА_8 та ОСОБА_7 на позбавлення життя потерпілого ОСОБА_14 .

Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 10.02.2023 виправлено описку у вироку Соснівського районного суду м. Черкаси від 29.12.2022 в частині зарахування ОСОБА_9 терміну попереднього ув`язнення в строк відбутого покарання, на підставі ч. 5 ст. 72 КК України в редакції Закону України № 838-VIII. Ця ухвала в апеляційному порядку не оскаржена.

В апеляційній скарзі прокурор порушує питання про скасування вироку Соснівського районного суду м. Черкаси від 29.12.2022 щодо ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 через невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження, допущені судом першої інстанції істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, невідповідність призначеного покарання тяжкості вчинених кримінальних правопорушень і особам обвинувачених внаслідок м`якості. Просить ухвалити новий вирок, яким визнати ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 винними у вчиненні злочинів, передбачених п. 6, п. 12 ч. 2 ст. 115, ч. 1 ст. 263, ч. 4 ст. 187 КК України. Призначити покарання ОСОБА_7 : за ч. 1 ст. 263 КК України 6 років позбавлення волі; за ч. 4 ст. 187 КК України 15 років позбавлення волі з конфіскацією всього належного майна; за п. 6, п. 12 ч. 2 ст. 115 КК України довічне позбавлення волі з конфіскацією всього належного майна, а на підставі ст. 70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим довічне позбавлення волі з конфіскацією всього належного майна. Призначити покарання ОСОБА_8 : за ч. 1 ст. 263 КК України 6 років позбавлення волі; за ч. 4 ст. 187 КК України 15 років позбавлення волі з конфіскацією всього належного майна; за п. 6, п. 12 ч. 2 ст. 115 КК України довічне позбавлення волі з конфіскацією всього належного майна, а на підставі ст. 70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим довічне позбавлення волі з конфіскацією всього належного майна. Призначити покарання ОСОБА_9 : за ч. 1 ст. 263 КК України 6 років позбавлення волі; за ч. 4 ст. 187 КК України 15 років позбавлення волі з конфіскацією всього належного майна; за п. 6, п. 12 ч. 2 ст. 115 КК України довічне позбавлення волі з конфіскацією всього належного майна, а на підставі ст. 70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим довічне позбавлення волі з конфіскацією всього належного майна.

Щодо висновків суду першої інстанції про не доведення органом досудового розслідування умислу обвинуваченого ОСОБА_9 , спрямованого на позбавлення потерпілого життя, здійснення ним частини обсягу дій, які інші обвинувачені вважали за необхідне виконати та відсутність доказів, які б підтверджували попередню змову обвинуваченого ОСОБА_9 з іншими обвинуваченими на позбавлення потерпілого життя, прокурор зазначає, що у матеріалах кримінального провадження, а саме у протоколах проведення слідчих експериментів з підозрюваними ОСОБА_9 і ОСОБА_7 містяться відомості про те, як останні прибули на територію м. Черкаси, як пересувалися по місту, як після вчинення злочину вчиняли активні дії спрямовані на приховування їх причетності до інкримінованих правопорушень, зокрема саме ОСОБА_9 з ОСОБА_7 , після обшуку транспортного засобу потерпілого, забрали його особисті речі, які у подальшому викинули у іншому районі міста. Також під час проведення слідчих експериментів за участю підозрюваних ОСОБА_9 , ОСОБА_7 встановлено, що 10.12.2016 обвинувачені пересувалися разом на одному транспортному засобі з м. Черкаси до м. Вінниця та 12.12.2016 повернулись у м. Черкаси, проживали у одній квартирі, по м. Черкаси пересувалися втрьох. З огляду на наведене, доводи ОСОБА_7 , ОСОБА_8 про те, що ОСОБА_9 про існування вогнепальної зброї та їх злочинний умисел не знав, на думку прокурора, слід оцінювати критично.

Стверджує, що суд першої інстанції в порушення ст. 7, 9, 10, 22, 23, 370, 374 КПК України, при наданні оцінці доказів обвинувачення у кримінальному провадженні за епізодами кримінальних правопорушень вчинених ОСОБА_9 за наявності суперечливих даних, які мають істотне значення для ухвалення законного рішення, у мотивувальній частині вироку не навів достатніх обґрунтувань, за яких суд узяв до уваги одні докази, визнавши їх достовірними, та відкинув інші.

При цьому суд, в порушення вимог ст. 94, 370, 374 КПК України, навівши перелік доказів, не розкрив їх зміст, а висновок про невинуватість ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого п. 6, п. 12 ч. 2 ст. 115 КК України, побудував виключно на суперечливих та належно не перевірених показаннях обвинувачених, не проаналізувавши їх з точки зору належності, допустимості і достатності, а також у сукупності з іншими доказами, наявними в матеріалах кримінального провадження.

Акцентує увагу на тому, що у разі вчинення умисного вбивства під час розбійного нападу, дії винного кваліфікуються за п. 6 ч. 2 ст. 115 КК України і статтею, якою передбачено відповідальність за злочинне заволодіння майном, тобто ч. 4 ст. 187 КК України.

Щодо призначеного судом першої інстанції покарання обвинуваченим, зазначає, що воно не відповідає положенням ст. 50, 65 КК України, в тому числі тяжкості вчинених кримінальних правопорушень та особам обвинувачених.

Просить врахувати, що обвинувачені ОСОБА_7 , ОСОБА_8 раніше притягувались до кримінальної відповідальності за вчинення тяжких злочинів, зокрема обвинувачений ОСОБА_7 після відбуття реальної міри покарання через 9 місяців знову вчинив особливо тяжке кримінальне правопорушення, що свідчить про тривале і явне небажання останнього стати на шлях виправлення, робити позитивні висновки щодо своєї поведінки, жити по встановлених у державі законах і правилах поведінки і належним чином співіснувати з іншими членами суспільства.

Крім того, судом не в повній мірі враховано відсутність каяття з боку обвинувачених, не усвідомлення ними протиправності своїх дій та можливих наслідків та обставини, яка відповідно до ст. 67 КК України обтяжує їх покарання рецидив злочинів.

Також просить в порядку ч. 3 ст. 404 КПК України дослідити протоколи проведення слідчих експериментів з підозрюваними ОСОБА_7 та ОСОБА_9 , висновок судово медичної експертизи № 03-01/922 від 14.12.2016 та характеризуючі дані на обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_8 і ОСОБА_9 .

На апеляційну скаргу прокурора обвинуваченими ОСОБА_7 та ОСОБА_9 подані заперечення, які зводяться до безпідставності апеляційних вимог сторони обвинувачення.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_10 просить вирок Соснівського районного суду м. Черкаси від 29.12.2022 щодо ОСОБА_8 скасувати через неповноту судового розгляду, невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження, істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність та закрити кримінальне провадження з підстав не встановлення достатніх доказів для доведення його винуватості у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 187, п. 6, п. 12 ч. 2 ст. 115, ч. 1 ст. 263 КК України.

Зазначає, що в даному кримінальному провадженні ключовим доказом вини його обвинуваченого є висновки експертів № 1/2141 від 20.12.2016 та № 8-1/15б від 03.02.2017. Разом з цим, при вивченні тексту та зображень даних висновків експертів встановлено, що предметом дослідження кожного з експертів з великою вірогідністю були різні об`єкти, а саме різні гільзи. Звертає увагу на те, що гільза, яка була вилучена під час огляду місця події з автомобіля не мала на дульці нашарування лаку червоного кольору та була відстріляна зі зброї або ж саморобної, або ж переробленої заводської, про що свідчать наявні на ній сліди слідоутворюючих деталей зброї. При цьому гільза, яка досліджувалась експертом 03.02.2017 мала на дульці нашарування лаку червоного кольору та була відстріляна з пістолета, виготовленого промисловим способом, про що свідчать наявні на ній сліди слідоутворюючих деталей зброї.

За наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності інформації, яка міститься у висновках експертів № 1/2141 від 20.12.2016 та № 8-1/15б від 03.02.2017, судом безпідставно відмовлено у задоволенні клопотання сторони захисту про призначення додаткової судово-балістичної експертизи.

Крім того вказує, що висновок суду про доведеність вини ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень, не підтверджується доказами, дослідженими під час судового розгляду і фактично ґрунтується лише на внутрішньому переконанні суду, що призвело до неправильної оцінки доказів судом, без об`єктивного оцінювання доказів, наданих стороною обвинувачення та доводів сторони захисту у їх сукупності.

Щодо висновку експерта № 1/2185 від 28.12.2016 зазначає, що у розпорядження експерта було надано 12 слідів папілярних узорів пальців рук, проте, із тексту експертизи вбачається, що експертом оглянуто 13 слідів папілярних узорів, відкопійованих на прозорі липкі стрічки. При цьому незрозуміло коли, як і яким чином в матеріалах кримінального провадження з`явився тринадцятий слід папілярного узору, коли як при огляді місця події автомобіля, вилучалося лише 12 папілярних узорів пальців рук. Наведеному суд першої інстанції не надав оцінку, а твердження прокурора про те, що слід пальця ОСОБА_8 був вилучений саме в середині автомобіля, є надуманими, оскільки, як слідує з протоколу огляду місця події, всі 12 слідів були вилучені як зовні, так і всередині автомобіля, без розподілення, які саме де.

Щодо висновку експерта № 1/134 від 20.01.2017 зазначає, що в матеріалах кримінального провадження відсутня постанова прокурора про відібрання у ОСОБА_16 біологічних зразків для експертизи, документ, який би засвідчував надання ОСОБА_16 добровільної згоди на відібрання у нього біологічних зразків для проведення експертизи, протокол про відібрання у ОСОБА_16 зразків для експертного дослідження, ухвала слідчого судді про примусове відібрання таких біологічних зразків.

Щодо протоколів пред`явлення особи для впізнання за фотознімками зі свідком ОСОБА_17 від 16.01.2017 зазначає, що вони не відповідають положенням ст. 228 КПК України, тому є недопустимими доказами, що узгоджується з усталеною практикою ВС. Більш того, будучи допитаним у судовому засіданні свідок ОСОБА_17 пояснив, що він не може однозначно стверджувати, що на лаві підсудних знаходяться саме ті особи, яких він бачив 13.12.2016 на залізничних коліях між АДРЕСА_7 .

Щодо протоколів слідчого експерименту від 20.03.2017 із ОСОБА_7 та ОСОБА_9 , то вони жодним чином не доводять вину ОСОБА_16 , оскільки будучи допитаними у судовому засіданні вони пояснили, що особисто не здійснювали інкриміновані злочини, не були свідками їх вчинення ОСОБА_16 і визнають вину лише у вчиненні крадіжки чужого майна.

Щодо довідки управління оперативно-технічних заходів ГУНП в Черкаській області № 139/18/01/24-2017 від 20.01.2017, зазначає, що вона не є доказом в розумінні положень ст. 84 КПК України. Більш того така довідка є недопустимим доказом як така, що зібрана у не передбачений КПК України спосіб та не повноваженим на те суб`єктом. Просить врахувати, що при проведенні обшуків у ОСОБА_8 , ОСОБА_7 та ОСОБА_9 не виявлено і не вилученого жодного мобільного телефону чи сім карти, які б свідчили принаймні про причетність їх до вбивства ОСОБА_14 .

Щодо висновку експерта № 1/2141 від 20.12.2016 зазначає, що вона проведена на підставі постанови від 14.12.2016 про призначення балістичної експертизи, яка відсутня в матеріалах кримінального провадження, а гільза надана на експертизу слідчим ОСОБА_18 , який участі в огляді місця події та у його оформленні не брав, до групи слідчих залучений не був. Крім того зі змісту експертизи вбачається, що на експертизу надана гільза, яка не містить на дульці нашарування лаку червоного кольору і при описі гільзи, експертом про це не зазначається. Суд, приймаючи до уваги цей доказ, грубо проігнорував положення ст. 105 КПК України, яка передбачає необхідність належного виготовлення, упакування додатків та засвідчення підписами осіб, які брали участь у їх виготовленні чи вилученні. Недотримання положень ст. 105 КПК України ставить під сумнів той факт, що саме ті предмети передавались експерту на дослідження.

Щодо висновку експерта № 8-1/15б від 03.02.2017 зазначає, що на дослідження була надана гільза на дульці з нашаруванням лаку червоного кольору, разом з цим гільза, яка вилучена під час огляду місця події такого нашарування не мала. Отже, експерти досліджували дві різні гільзи, тому даний висновок є неналежним доказом, оскільки мала місце підміна однієї гільзи, яка досліджувалась експертом 20.12.2016, на іншу, яка досліджувалась 03.02.2017.

Також звертає увагу на те, що матеріали кримінального провадження містять постанову про доручення здійснення досудового розслідування слідчому підрозділу вищого рівня від 31.01.2017, однак така постанова є невмотивованою та такою, в якій не зазначено, в чому конкретно виразилася неефективність проведення розслідування. Разом з цим судом не надано оцінку доводам сторони захисту про те, що докази, зібрані на підставі такого доручення є такими, що зібрані неуповноваженими особами з порушенням установленого законом порядку.

Акцентує увагу на порушення вимог ст. 290 КПК України вказуючи, що в матеріалах справи міститься доручення старшому слідчому в ОВС криміналісту СУ ГУНП в Черкаській області ОСОБА_19 в порядку ст. 290 КПК України про повідомлення про завершення досудового розслідування та надання доступу до матеріалів від 08.06.2017. Разом з тим, зі змісту протоколів про надання доступу до матеріалів досудового розслідування від 08.06.2017, таке доручення виконав старший слідчий-криміналіст СУ ГУНП в Черкаській області ОСОБА_20 , який і надав обвинуваченим доступ до матеріалів досудового розслідування. При цьому з постанови про доручення проведення досудового розслідування групі слідчих від 13.12.2016, не зазначено слідчого ОСОБА_20 як особу, якій доручено проведення досудового розслідування. Оскільки ОСОБА_20 не був уповноваженою особою на здійснення досудового розслідування, то стороною обвинувачення фактично не було відкрито матеріали досудового розслідування обвинуваченим і їх захисникам, що є порушенням вимог ст. 290 КПК України.

В порядку ст. 404 КПК України захисник просить дослідити докази, наведені в апеляційній скарзі, однак не обґрунтовує необхідність їх дослідження з урахуванням положень ч. 3 ст. 404 КПК України.

Під час апеляційного розгляду захисник ОСОБА_10 не наполягав на задоволенні заявленого ним клопотання про повторне дослідження обставин, встановлених під час кримінального провадження.

В апеляційній скарзі потерпілий ОСОБА_13 фактично просить засудити ОСОБА_9 в тому числі за п. 6, п. 12 ч. 2 ст. 115 КК України, оскільки вважає що ОСОБА_8 , ОСОБА_21 та ОСОБА_9 , переслідуючи корисну мету злочинного збагачення, за попередньою змовою, маючи умисел, направлений на вчинення розбійного нападу та умисного вбивства, здійснили жахливий план-застосувавши вогнепальну зброю та спричинили ОСОБА_14 вогнепальні поранення, що призвели до його смерті.

Звертає увагу на те, що обвинувачені ретельно готувалися до вчинення злочинів, що прослідковується з матеріалів кримінального провадження, а після вбивства з особливим цинізмом і заволодіння коштами, повернулись на місце вбивства, розбили скло в автомобілі, обшукали мертвого і знайшли значні грошові кошти у валюті, які забрали собі.

Зазначає, що суд взяв до уваги показання обвинувачених про те, що ОСОБА_9 не знав про існування вогнепальної зброї і прийшов до хибного переконання, що зловмисники заздалегідь не домовлялися про скоєння злочинів. Разом з цим, матеріали кримінального провадження містять значну кількість фактів, які вказують на те, що злочинці пересувалися разом по місту, ділили награбоване і приховували сліди своїх злочинних дій.

Просить врахувати, що ОСОБА_7 та ОСОБА_8 раніше притягувались до кримінальної відповідальності за вчинення тяжких злочинів, не розкаялись у вчиненому, що вказує на не усвідомлення ними протиправності своїх дій та наслідків, наявність обставини, що обтяжує їх покарання рецидив злочинів. Також вказує на особливий цинізм дій обвинувачених в способі вбивства і послідуючих діях по обшуку мертвого з ціллю збагатитися іще більше.

На думку потерпілого, наведене вказує на необхідність призначення ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 покарання у виді довічного позбавлення волі з конфіскацією майна.

Також звертає увагу на те, що судом першої інстанції не враховано, що грошові кошти в сумі 1150 доларів США, які були йому повернуті під час досудового розслідування, прострелені і залиті кров`ю, а банківські установи відмовляються їх прийняти.

На апеляційну скаргу потерпілого ОСОБА_13 обвинуваченим ОСОБА_9 подані заперечення, які зводяться до безпідставності апеляційних вимог.

Заслухавши суддю-доповідача, думки: прокурора, який підтримав подану ним апеляційну скаргу та апеляційну скаргу потерпілого ОСОБА_13 в повному обсязі і просив їх задовольнити з наведених доводів; обвинуваченого ОСОБА_8 та його захисника адвоката ОСОБА_10 про задоволення поданої останнім апеляційної скарги та відсутність підстав для задоволення апеляційних вимог прокурора та потерпілого; потерпілого ОСОБА_13 в підтримку його апеляційної скарги та апеляційної скарги прокурора і залишення без задоволення апеляційної скарги захисника ОСОБА_10 ; обвинувачених ОСОБА_7 та ОСОБА_9 , які заперечили проти задоволення апеляційних скарг прокурора та потерпілого і підтримали апеляційну скаргу захисника ОСОБА_10 ; захисників ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , які також заперечили проти задоволення апеляційних скарг прокурора та потерпілого, а у вирішенні апеляційних вимог захисника ОСОБА_10 поклались на розсуд суду, вивчивши матеріали кримінального провадження, обговоривши наведені в апеляційних скаргах доводи, повторно дослідивши обставини, встановлені під час кримінального провадження в заявлених і задоволених судом апеляційної інстанції межах, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги прокурора ОСОБА_6 , захисника ОСОБА_10 та потерпілого ОСОБА_13 до задоволення не належать, з огляду на таке.

Частинами 1 та 2 статті 404 КПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги і вправі вийти за межі апеляційних вимог лише в тому разі, якщо цим не погіршується становище обвинуваченого.

В апеляційних скаргах по суті встановлених судом першої інстанції фактичних обставин кримінального провадження: прокурор та потерпілий ОСОБА_13 , в тому числі не погоджуючись з виправдуванням ОСОБА_9 просять його засудити за вчинення злочину, передбаченого п. 6 та п. 12 ч. 2 ст. 115 КК України; захисник ОСОБА_10 просить закрити кримінальне провадження щодо ОСОБА_8 через не встановлення достатніх доказів для доведення винуватості останнього у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 187, п. 6 та п. 12 ч. 2 ст. 115, ч. 1 ст. 263 КК України.

Такі доводи учасників судового провадження колегія суддів визнає безпідставними.

Зі змісту ст. 370 КПК України, якою визначено вимоги щодо законності, обґрунтованості та вмотивованості судового рішення, убачається, що законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених КПК України; обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджено доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 КПК України; вмотивованим є рішення, в якому наведено належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Статтею 94 КПК України передбачено, що суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Жоден доказ не має наперед встановленої сили.

Висновки суду щодо доведеності винуватості ОСОБА_7 за п. 6 та п. 12 ч. 2 ст. 115, ч. 4 ст. 187, ч. 1 ст. 263 КК України, ОСОБА_8 за п. 6 та п. 12 ч. 2 ст. 115, ч. 4 ст. 187, ч. 1 ст. 263 КК України, а також ОСОБА_9 за ч. 1 ст. 263 КК України, відповідають встановленим судом фактичним обставинам провадження і ґрунтуються на всебічному, повному, об`єктивному дослідженні доказів, яким місцевий суд дав правильну правову оцінку, відповідно до ст. 94 КПК України.

Обвинувачений ОСОБА_7 , будучи допитаним судом першої та апеляційної інстанції, показав, що 09.12.2016 ОСОБА_8 в телефонному режимі йому повідомив про можливість заробити гроші і попросив привезти водійське посвідчення. 10.12.2016 близько 19 год він у м. Черкаси зустрівся з ОСОБА_8 , який запропонував придбати машину, обманути продавців, а потім її продати. Посвідчення водія він не взяв, тому зателефонував ОСОБА_9 , щоб він посвідчення передав автобусом. В той момент ОСОБА_9 перебував у м. Києві та повідомив, що буде їхати до м. Вінниця, тому він попросив його заїхати до м. Черкаси, щоб поїхати разом. 11.12.2016 близько 19 год ОСОБА_9 приїхав у м. Черкаси, де забрав його та ОСОБА_8 . По дорозі ОСОБА_8 запитав у нього, чи має він пістолет « ОСОБА_22 » і чи зможе його надати для самозахисту. Під`їжджаючи до м. Вінниця ОСОБА_8 сказав, що треба заробити кошти шляхом обману продавця на авторинку в м. Черкаси і сказав, що кошти на придбання автомобіля він знайде, тому запропонував їхати назад до м. Черкаси. Особисто він сказав ОСОБА_9 про те, що ОСОБА_8 пропонує обікрасти будинок в м. Черкаси. Перебуваючи у м. Вінниця він забрав своє посвідчення водія, а в с. Грушівка - пістолет з магазином, набоями та глушником, який йому подарував ОСОБА_23 . У подальшому 12.12.2016 на задньому пасажирському сидінні, не помітно для ОСОБА_9 , він передав ОСОБА_16 згорток з пістолетом та 16 набоями і вони вирушили до м. Черкаси. Близько 23 -24 години вони приїхали до м. Черкаси та поїхали в село Леськи, де проживав ОСОБА_8 . В селі ОСОБА_16 заховав пістолет з набоями, а потім вони повернулись до міста Черкаси, де у дворі 9-ти поверхового будинку, за вказівкою ОСОБА_8 , припаркувались. Потім ОСОБА_8 вийшов, сказавши, щоб він з ОСОБА_9 його чекали. Приблизно через пів години вони побачили ОСОБА_8 , який йшов по насипу залізничного полотна із невеликою сумкою по типу «барсетка». ОСОБА_8 сказав, щоб вони з ОСОБА_9 йшли до машини і обшукали її. Він з ОСОБА_9 перейшли колії і метрів за 50 побачили автомобіль із увімкненими фарами та зачиненими дверцятами. Відкривши водійські двері вони побачили чоловіка без ознак життя. Вони з ОСОБА_9 відкрили багажне відділення, однак нічого цінного там не знайшли, після чого закрили машину і повернулись до своєї машини. Ключі від автомобіля ОСОБА_9 викинув у лісосмузі, телефони, які взяли із салону, вони побили та викинули. Підійшовши до автомобіля він запитав у ОСОБА_8 , що він наробив, на що він нічого не сказав, після чого вони поїхали з того місця. Коли їхали ОСОБА_8 дав йому планшет і наказав його викинути, що він і зробив. Також він запитав, чи забрали вони кошти з машини, на що вони відповіли, що їх не брали, у зв`язку з чим ОСОБА_8 сказав, що треба їхати назад, оскілки в машині знаходяться грошові кошти. Повернувшись назад він з ОСОБА_9 знову пішли до автомобіля потерпілого ОСОБА_14 і, оскільки він був закритий, ОСОБА_9 камінням вибив вікно та відчинив двері. ОСОБА_9 трохи штовхнув потерпілого ОСОБА_14 , щоб покласти його на пасажирське сидіння і тоді вони побачили, що під ним знаходяться грошові кошти в сумі 3 тис. доларів, які були в крові та пошкоджені. По дорозі він посварився з ОСОБА_8 , порвав 3 тис. доларів і на ходу їх викинув. ОСОБА_7 категорично заперечив свою причетність до вбивства потерпілого ОСОБА_14 та вчинення на нього розбійного нападу.

На запитання учасників судового провадження обвинувачений ОСОБА_7 додатково показав, що пістолет з глушником та патронами він передав ОСОБА_8 для самозахисту, коли їхали з м. Черкаси до с. Леськи і ОСОБА_9 про це не знав. В день вбивства ОСОБА_14 він зброю не бачив. Коли вони з ОСОБА_9 йшли до автомобіля потерпілого, вони збирались його обшукати, про вбивство вони не знали. ОСОБА_8 із сумки дістав планшет, який викинули на козирок дев`ятиповерхівки. Переміщувались вони на автомобілі ОСОБА_9 . Вони мали намір купити на нього машину, для подальшого продажу. Додав, що має військову спеціалізацію і був інструктором з рукопашного бою. 13.12.2016 ОСОБА_8 пропонував йому поїхати в інший район міста, щоб придбати радіатор до автомобіля. Перші показання він надавав 27.01.2017 в приміщенні райвідділу в присутності прокурора і адвоката. ОСОБА_9 приїхав в Черкаси тому, що він забув вдома посвідчення водія. До цього ОСОБА_9 та ОСОБА_8 знайомі не були. Після того, як ОСОБА_8 повернувся від автомобіля, зброї у нього він не бачив. ОСОБА_8 привіз йому пістолет після подій, який він поклав на дах будинку в с. Гаврилівка. Також зазначив, що про свої плани вони ОСОБА_9 не повідомляли.

Обвинувачений ОСОБА_9 , будучи допитаним судом першої та апеляційної інстанції, показав, що, коли він перебував у м. Києві, йому зателефонував ОСОБА_7 і попросив передати водійське посвідчення. Дізнавшись, що він знаходиться не в м. Вінниця, ОСОБА_7 попросив заїхати за ним в м. Черкаси. В Черкасах він зустрівся з ОСОБА_7 і вони поїхали в с. Гаврилівка. Наступного дня близько 14 год до нього зателефонував ОСОБА_7 і запропонував поїхати в м. Черкаси і купити для нього машину. Вони приїхали в м. Черкаси, де заночували у знайомої ОСОБА_8 . Також вони з ОСОБА_8 кудись їздили, щоб придбати запчастину. Коли приїхали на місце і зупинились біля багатоповерхових будинків ОСОБА_8 кудись пішов із сумкою типу «барсетка», а коли через 30-40 хв повернувся зі сторони залізничних колій, повідомив, що неподалік стоїть машина, яку треба обшукати. В цьому автомобілі він та ОСОБА_7 виявили тіло людини. Коли підійшли до машини, двигун працював і він його заглушив. Потім вони відкрили багажник в якому нічого не виявили. З машини він із ОСОБА_7 нічого не брали. Він пам`ятає, що після цього ОСОБА_7 в дворах викинув якусь річь. У подальшому вони знову повернулись до машини потерпілого, де він розбив ліве водійське скло камінням і відкрив дверці із лівої сторони. Обшукавши автомобіль, вони знайшли гроші, які були в крові. Також з машини він забрав телефон, який зламав і викинув.

На запитання учасників судового провадження обвинувачений ОСОБА_9 додатково показав, що із ОСОБА_7 познайомився в 2010 році в місцях позбавлення волі. Зазначив, що в м. Черкаси вони ходили по авторинках. Також їздили за машиною для ОСОБА_7 , а ОСОБА_8 також їздив і за радіатором. До цих подій він в м. Черкаси ніколи не був. Про те, що у ОСОБА_7 і ОСОБА_8 є зброя він не знав.

Обвинувачений ОСОБА_8 , будучи допитаним судом першої та апеляційної інстанції, показав, що 13.12.2016 близько 09 години він зі свого місця проживання в с. Леськи поїхав до міста Черкаси на авторинок «Зелений», який знаходиться по вул. Енгельса, щоб купити радіатор до автомобіля «Жигуль». Радіатор він не купив, після чого поїхав на квартиру по АДРЕСА_4 , яка належить його знайомій ОСОБА_24 . У вказаній квартирі знаходились ОСОБА_7 та ОСОБА_9 . ОСОБА_7 приїхав до м. Черкаси щоб придбати автомобіль, а ОСОБА_9 приїхав власним автомобілем з міста Києва. ОСОБА_7 хотів придбати автомобіль приблизно за 3-4 тисячі доларів США, на машині ОСОБА_9 вони поїхали на авторинок, який знаходиться на АДРЕСА_10 . За кермом знаходився ОСОБА_9 , він знаходився на задньому пасажирському місці, а ОСОБА_7 на передньому місці пасажира. В той час авторинок вже не працював і він згадав про знайомого ОСОБА_25 , який займається розборкою автомобілів по АДРЕСА_6 . Вони поїхали до нього і зупинили у дворах по вул. Одеській. Він сам пішов до ОСОБА_25 на вул. Пушкіна, а ОСОБА_7 та ОСОБА_9 залишились в автомобілі. Двері йому ніхто на відчинив, почекавши хвилин 5 він згадав, що треба поміняти кошти і зателефонував ОСОБА_14 , з яким був знайомий приблизно два роки та домовився з ним зустрітися біля ТРЦ «PLAZMA». Він хвилин 10-15 йшов на зустріч з ОСОБА_14 , а біля ТРЦ «PLAZMA» зустрів знайомого ОСОБА_26 , з яким поговорив в машині. З машини ОСОБА_27 він побачив, що під`їхав ОСОБА_14 , тому підійшов до його автомобіля, в салон не сідав та попросив поміняти 400 євро. Так як йому треба було обміняти меншу суму, у ОСОБА_14 не виявилось здачі. ОСОБА_14 сказав, що також шукає запчастини до машини та запитав, де він буде знаходитися. Він сказав, що буде знаходитися по АДРЕСА_6 , де займаються розборкою автомобілів, там же можна придбати запчастини до автомобіля. Він бачив, в машині ОСОБА_14 на пасажирському сидінні чоловіка 35-40 років. Побалакавши з ОСОБА_14 він іще трохи спілкувався із ОСОБА_27 , а потім пішов в сторону вул. Пушкіна в м. Черкаси, де займаються розборкою автомобілів. Не доходячи до необхідного місця на відстань приблизно 50 метрів, він почув хлопок пострілу чи вихлопної труби. Підійшовши знову до машини ОСОБА_14 побачив, що двигун автомобіля працював, а двері справа були трохи відчинені. Також він побачив, що через дорогу рухається чоловік, який, скоріш за все, перебував в автомобілі ОСОБА_14 . Він обізвався до ОСОБА_14 , але той не рухався та нічого не відповідав. Злякавшись він пішов до автомобіля в якому знаходились ОСОБА_7 та ОСОБА_9 . Він розповів їм про те, що побачив та повідомив, що ця людина займалася комерцією. Спочатку вони від`їхали з місця парковки, однак проїхавши кілометра два, вирішили повернутися та забрати кошти ОСОБА_14 . Він залишився в автомобілі, припаркованому на вул. Одеській, а ОСОБА_7 та ОСОБА_9 пішли до машини ОСОБА_14 . Коли вони повернулись, сказали, що в машині знаходиться труп. Речей та коштів вони не приносили.

На запитання учасників судового провадження обвинувачений ОСОБА_8 додатково показав, що ОСОБА_7 знає з 2012 року, вони познайомились у СІЗО. Зазначив, що коли ОСОБА_7 йому зателефонував, то запропонував допомогти підшукати автомобіль. ОСОБА_7 йому повідомляв, що має пістолет « ОСОБА_22 » і він вирішив його придбати. ОСОБА_7 сам привіз йому зброю, коли це було, не пам`ятає. На той момент він шукав запчастину радіатор до ВАЗ 2103. З ОСОБА_14 він зустрівся на перехресті вулиць Шевченка Пушкіна, де обміняв у нього гроші, а потім певний час спілкувався зі своїм знайомим ОСОБА_27 , після чого пішов у сторону, де займаються розборкою автомобілів. Зазначив, що ОСОБА_14 винен був йому гроші. Також вказав, що коли почув хлопок, він повернувся до машини ОСОБА_14 і побачив, що він вже мертвий.

Винуватість обвинувачених ОСОБА_8 , ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 187, п. 6 та п. 12 ч. 2 ст. 115, ч. 1 ст. 263 КК України, а також ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України за обставин, наведених у вироку суду першої інстанції, підтверджується безпосередньо дослідженими в судовому засіданні, перевіреними судом в їх сукупності та наведеними у вироку доказами, які частково повторно досліджені і судом апеляційної інстанції, зокрема даними:

- показань потерпілого ОСОБА_13 , допитаного судом першої інстанції, про те, що 10.12.2016 до нього зателефонував син ОСОБА_14 та повідомив про призначену зустріч. Мету такої зустрічі ОСОБА_14 не повідомив. Через три дні від старшого сина він дізнався про вбивство ОСОБА_28 . Син працював на ремонтному заводі, продавав запчастини і інколи, коли просили знайомі, міняв валюту. Йому відомо, що у ОСОБА_14 було близько 11 тисяч доларів. Зазначив, що в час зустрічі ОСОБА_14 був на зв`язку зі знайомим ОСОБА_29 , однак зв`язок перервався;

- показань свідка ОСОБА_29 , допитаного судом першої інстанції, про те, що він допомагав ОСОБА_14 у придбанні запчастин, останній займався їх продажем та інколи міняв гроші. 13.12.2016 після обіду ОСОБА_14 зателефонував йому і попросив побути на зв`язку, так як у нього була зустріч. Він був на зв`язку та чув, як ОСОБА_14 розмовляв з чоловіком та рахував гроші близько 3 000 доларів. Потім ОСОБА_14 попросив передзвонити йому через декілька хвилин, однак коли він знову набрав ОСОБА_14 , зв`язку з ним вже не було, телефон був відключений. Йому відомо, що зустріч проходила в тупику біля залізничних колій по вул. Пушкіна;

- показань свідка ОСОБА_17 , допитаного судом першої інстанції, про те, що коли він проходив від тупика по вул. Пушкіна вздовж залізнично-дорожніх колій, бачив двох чоловіків, які поводили себе дивно. Він роздивився цих чоловіків, а у подальшому, під час слідчої дії - впізнав їх на фотознімках. Ці особи схожі на ОСОБА_7 та ОСОБА_8 ;

- протоколу огляду місця події від 13.12.2016 з план-схемою та фототаблицею, згідно яких біля будинку АДРЕСА_6 виявлено автомобіль «Renault Logan» сірого кольору, д.н.з. НОМЕР_2 , в якому знаходився труп чоловіка. На місці події також виявлено і вилучено: поліетиленовий пакет; фіскальний чек; серветку; страховий поліс; полімерну картку; купюру номіналом 5 гривень; стріляну гільзу; папірець з кров`ю; чохол до мобільного телефону; долари США; мобільний телефон «Xiaomi»; зарядну батарею до мобільного телефону; мобільний телефон «Samsung»;

- протоколу огляду місця події від 13.12.2016 з фототаблицею, яким зафіксовано огляд автомобіля «Renault Logan» сірого кольору, д.н.з. НОМЕР_2 із розбитим склом передніх лівих дверцят. Під час огляду виявлено та вилучено, в тому числі 12 папілярних узорів пальців рук, а саме: 7 на зовнішній та внутрішній поверхні правої передньої дверці, 3 на пачці з-під цигарок, 2 з поверхні коробки з-під мастильного фільтру;

- протоколу огляду трупа від 14.12.2016 з таблицею зображень, яким зафіксовано огляд трупа ОСОБА_14 з ознаками насильницької смерті. Під час огляду вилучено: біологічні зразки; одяг та взуття; два предмети, схожі на кулю; уламок скла, виявлений в голові трупа; ланцюжок з хрестиком;

- протоколу огляду місця події від 15.12.2016, а саме земельної ділянки біля будинку АДРЕСА_11 , де виявлено та вилучено планшет «Samsung»;

- повторно дослідженого судом апеляційної інстанції висновку експерта № 03-01/922 від 14.12.2016 про те, що смерть ОСОБА_14 настала від вогнепальних кульових проникаючих поранень грудної клітки та живота із ушкодженням серця, лівої легені, шлунку, які ускладнились розвитком гострої крововтрати. У ОСОБА_14 виявлені наступні тілесні ушкодження: проникаюче поранення голови у вигляді рани на межі верхньої повіки лівого ока та носу, синця на верхній повіці лівого ока, ушкоджень м`яких тканин перенісся, жирової клітковини лівого ока, ушкоджень кісток основи черепа, мозкових оболонок та речовини головного мозку лівої півкулі; проникаюче поранення грудної клітки та живота у вигляді рани та синця на передній поверхні грудної клітки у верхній третині, ушкоджень підшкірно-жирової клітковини правої половини грудної клітки, міжреберні м`язи та пристінкову плевру в 4-му міжребер`ї справа, ушкоджень навколосерцевої сумки, серця, лівої легені, діафрагми та шлунку, ушкоджень 9-го ребра та 9-го межребер`я зліва та м`яких тканин спини зліва; проникаюче поранення грудної клітки у вигляді рани на передній поверхні грудної клітки справа в середній третині, ушкоджень підшкірно-жирової клітковини правої половини грудної клітки, міжреберних м`язів та пристінкову плевру в 5-му міжребер`ї справа, ушкоджень 6-го ребра справа, пристінкової плеври, серця; садна та подряпини в лобній ділянці; травма шиї у вигляді забитої рани на передній поверхні шиї, крововиливів в м`які тканини шиї та в капсулу правої частки щитоподібної. Проникаючі поранення грудної клітки та живота спричинені одиночним вогнепальним снарядом діаметром близько 9 мм. Проникаюче поранення голови та травма шиї виникли від дії твердого тупого предмету (предметів), яким може бути фрагмент скла. Садна та подряпини в лобній ділянці виникли від дії твердого тупого предмету (предметів) або при ударі о такі. Проникаючі поранення грудної клітки та живота, проникаюче поранення голови відноситься до категорії тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя (Том 1, а.п. 142-144);

- висновку експерта № 1/2141 від 20.12.2016 про те, що дві кулі, вилучені під час огляду трупа 14.12.2016 та гільза, вилучена під час огляду місця події від 13.12.2016, є частинами боєприпасів до нарізної вогнепальної зброї кулями та гільзою патронів калібру 9х18мм (ПМ) промислового виробництва. Гільза та дві кулі відстріляні зі зброї, відомості про форму та розмірами слідоутворюючих деталей якої, в довідковій літературі відсутні, чи з саморобної зброї, або заводської зброї чи інших пристроїв, які перероблені саморобним способом. Дві кулі, надані на експертизу відстріляні з однієї одиниці зброї;

- висновку експерта № 1/134 від 20.01.2017 про те, що слід пальця руки розмірами 20х10 мм, вилучений під час огляду місця події 13.12.2016, залишений середнім пальцем правої руки особи, дактилокарта якої заповнена на ім`я ОСОБА_8 ;

- протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 16.01.2017, відповідно до якого свідок ОСОБА_17 впізнав на фото № 2 (зображено ОСОБА_8 ) особу, яку він бачив 13.12.2016 на залізничних коліях між вулицями Пушкіна та Одеська в м. Черкаси;

- протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 16.01.2017, відповідно до якого свідок ОСОБА_17 впізнав на фото № 1 (зображено ОСОБА_7 ) особу, яку він бачив 13.12.2016 на залізничних коліях між вулицями Пушкіна та Одеська в м. Черкаси;

- протоколу обшуку від 24.01.2017 з фототаблицею до нього, проведеного за адресою: АДРЕСА_8 , де виявлено та вилучено: мобільні телефони; пакет з предметом, схожим на пістолет та предметом циліндричної форми; паперовий пакет з предметами, схожими на патрони; кросівки;

- протоколу від 24.01.2017 обшуку автомобіля «Vito» д.н.з. НОМЕР_3 з фототаблицею до нього, де виявлено та вилучено: три медичні шприци в заводській упаковці; один рулон клейкої стрічки; мобільні телефони; страховий поліс; банківські карти, робочі інструменти та інші речі;

- протоколу від 24.01.2017 обшуку транспортного засобу ВАЗ 2115 д.н.з. НОМЕР_1 з фототаблицею до нього, де виявлено та вилучено, в тому числі: фомку металеву; альбом червоного кольору; кросівки коричневого кольору; моток скотчу; кросівки зимові чорного кольору; годинник «Командирские»; годинник на ланцюжку; пакет «АТБ» з сумками; патрони калібру 9 мм в кількості 15 штук з маркуванням «ЛПЗ 9х18», «LCW 12»; одяг; паспорт громадянина України на ім`я ОСОБА_9 ;

- протоколу обшуку від 24.01.2017 з фототаблицею до нього, проведеного за адресою: АДРЕСА_4 , де виявлено та вилучено: мобільні телефони ОСОБА_30 ; пістолет в розібраному стані; дозвіл на зброю; одяг, взуття; два мобільні телефони Нокіа; Планшет «Nomi»; паспорт та посвідчення водія на ім`я ОСОБА_8 ; сім карти до мобільних телефонів Київстар, Лайф, МТС, Beeline; ноутбук НР; платіжну картку; блокнот; аркуш паперу; два патрони; флеш накопичувач; пакет з предметом, схожим на пістолет та предметом циліндричної форми; паперовий пакет з предметами, схожими на патрони; кросівки;

- висновку експерта № 8-1/15б від 03.02.2017 про те, що пістолет, вилучений 24.01.2017 під час обшуку за адресою: АДРЕСА_8 , належить до короткоствольної нарізної вогнепальної зброї, а саме 9-мм пістолет Макарова (ПМ) промислового виробництва, в конструкцію якого саморобним способом внесені зміни, а також видалені маркувань. Пістолет придатний до проведення пострілів патронами 9х18. Пристрій зменшення звуку пострілу (ПЗЗП), вилучений 24.01.2017 під час обшуку за наведеною адресою, є частиною вогнепальної зброї, виготовлений саморобним способом і може використовуватись з наданим на експертизу пістолетом. Дві кулі, вилучені під час огляду трупа 14.12.2016 та гільза, вилучена під час огляду місця події від 13.12.2016, є частинами боєприпасу стрілецької вогнепальної зброї. Кулі є частинами боєприпасів вогнепальної зброї, а саме стріляними кулями 9 мм пістолетних патронів зразка 1951 року з кулями «П» зі свинцевим осердям. Гільза є частиною боєприпаси вогнепальної зброї, а саме стріляною гільзою 9 мм пістолетного патрону зразка 1951 року (патрони до пістолету Макарова 9х18), виготовлена промисловим способом на КНВО «Форт» АДРЕСА_12 стріляні не із ствола пістолету, наданого на експертизу і вилученого 24.01.2017 під час обшуку за адресою: АДРЕСА_8 . Гільза стріляна із пістолета, вилученого 24.01.2017 під час обшуку за адресою: АДРЕСА_8 ;

- висновку експерта № 1/341 від 20.02.2017 про те, що надані для дослідження 14 патронів, які вилучені 24.01.2017 під час обшуку по АДРЕСА_8 , є боєприпасами до нарізної вогнепальної зброї 9-мм патронами до пістолету Макаров (ПМ), які виготовлені шляхом переспорядження гільз патронів 9 мм до пістолету Макаров (ПМ) промислового виробництва підприємства «Форт» м. Вінниця Україна кулями зі свинцевим осердям патронів калібру 9х17К промислового виробництва і є придатними для стрільби;

- висновку експерта № 1/150 від 25.01.2017 про те, що 15 предметів, наданих на дослідження, які вилучені 24.01.2017 під час обшуку автомобіля ВАЗ-2115 д.н.з. НОМЕР_1 , є боєприпасами до нарізної вогнепальної зброї 9 мм патронами до пістолету Макаров (ПМ), промислового виробництва м. Луганськ Україна, які придатні для стрільби;

- повторно дослідженого судом апеляційної інстанції протоколу проведення слідчого експерименту від 20.03.2017 та переглянутого відеозапису вказаної слідчої дії, за яким ОСОБА_7 в присутності понятих, в тому числі за участі захисника ОСОБА_11 не лише розповідав про обставини, що мали місце 13.12.2016 та напередодні вказаної дати, а й в деталях відтворив на місці події обставини, які відбувалися в даний період. Зокрема вказав на те, що на прохання ОСОБА_8 в м. Вінниця на горищі будинку родичів узяв бойовий пістолет « ІНФОРМАЦІЯ_4 », який у АДРЕСА_4 передав разом із патронами та глушником останньому, про що ОСОБА_9 не знав. Також показав на місце, куди він, ОСОБА_8 та ОСОБА_9 приїхали 13.12.2016, зокрема житлові двори по АДРЕСА_7 та на місце одноповерховий будинок у лісосмузі, де він та ОСОБА_9 очікували ОСОБА_8 . Вказав, з якої сторони зі сторони залізничних колій, побачив ОСОБА_8 , який рухався в їх бік із чорною сумкою. Крім того показав на місце розташування автомобіля з увімкненими фарами, який був припаркований за залізничними коліями і який їм вказав «обшманати» ОСОБА_8 . Після чого показав, як він із ОСОБА_9 підійшли до автомобіля з правої сторони, як ОСОБА_9 відчинив водійські дверці, як в середині вони побачили чоловіка без явних ознак життя, як ОСОБА_9 вимкнув світло фар, заглушив двигун автомобіля та вийняв ключі із замка запалювання, а у подальшому вони разом підійшли до багажного відділення, яке обшукали. Вказав, як вони повернулись до салону автомобіля, де він упевнився, що чоловік мертвий, забрали телефон з передньої панелі, у подальшому закрили машину на центральний замок, а ключі та телефон викинули. Також показав, як він та ОСОБА_9 знову повернулись до автомобіля, ОСОБА_9 розбив водійське бокове скло та відчинив двері, а він з пасажирської сторони відчинив передні двері та потягнув тіло чоловіка, яке впало на пасажирське сидіння. У подальшому показав, як під тілом на водійському сидінні вони виявили грошові кошти в сумі 3 000 доларів США, які були пошкоджені і які вони викинули (Том 2, а.п. 112-124);

- повторно дослідженого судом апеляційної інстанції протоколу проведення слідчого експерименту від 20.03.2017 та переглянутого відеозапису вказаної слідчої дії, за яким ОСОБА_9 в присутності понятих, в тому числі за участі захисника ОСОБА_12 не лише розповідав про обставини, що мали місце 13.12.2016 та напередодні вказаної дати, а й в деталях відтворив на місці події обставини, які відбувалися в згаданий період. Зокрема вказав, як на прохання ОСОБА_7 приїхав в м. Черкаси і поїхав з ним та ОСОБА_8 в м. Вінниця, а у подальшому завіз ОСОБА_7 до нього додому. Після чого, на прохання ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , повернувся в м. Черкаси, а наступного дня він разом із ОСОБА_7 відвезли ОСОБА_8 на зустріч. Зокрема показав на місце, куди він із ОСОБА_7 відвіз ОСОБА_8 , а саме житлові двори по АДРЕСА_7 та на місце у лісосмузі, де він та ОСОБА_7 очікували ОСОБА_8 . Вказав, що зі сторони залізничних колій, побачив ОСОБА_8 , який рухався в їх бік із чорною сумкою. Крім того показав на місце розташування автомобіля з увімкненими фарами, який був припаркований за залізничними коліями і який їм вказав «обшманати» ОСОБА_8 . Після чого показав, як він із ОСОБА_7 підійшли до автомобіля з правої сторони, як він відчинив водійські дверці, як в середині побачили чоловіка без явних ознак життя та продемонстрував на статисті його положення. Також показав, як вони вимкнули світло фар, заглушили двигун автомобіля, а у подальшому підійшли до багажного відділення, яке обшукали, після чого закрили машину, а ключі викинули. Також показав, як він та ОСОБА_7 знову повернулись до автомобіля, він розбив водійське бокове скло та відчинив двері, а ОСОБА_7 з пасажирської сторони відчинив передні двері. У подальшому, під час огляду салону автомобіля, ОСОБА_7 знайшов грошові кошти в сумі 3 000 доларів США, які вони забрали із собою, а потім викинули (Том 2, а.п. 125-135).

Наведені докази колегія суддів визнає належними, допустимими, достатніми та такими, що поза розумним сумнівом підтверджують винуватість ОСОБА_8 та ОСОБА_7 у: розбійному нападі з метою заволодіння чужим майном, поєднаному з насильством, небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу, вчиненому за попередньою змовою групою осіб та особою, яка раніше вчинила розбій, поєднаний із заподіянням тяжких тілесних ушкоджень; вбивстві - умисному протиправному заподіянні смерті іншій людині, вчиненому з корисливих мотивів, за попередньою змовою групою осіб; носінні, зберіганні, придбанні та передачі вогнепальної зброї та бойових припасів без передбаченого законом дозволу і їх дії за ч. 4 ст. 187, п. 6 та п. 12 ч. 2 ст. 115, ч. 1 ст. 263 КК України, судом першої інстанції кваліфіковані вірно.

Встановлені судом першої інстанції фактичні обставини вчинення обвинуваченим ОСОБА_7 інкримінованих йому кримінальних правопорушень та правильність кваліфікації його дій, учасниками кримінального провадження не оспорюються та не заперечуються. Підстав для прийняття рішення на користь обвинуваченого ОСОБА_7 та покращення його становища по відношенню до ухваленого щодо нього 29.12.2022 Соснівським районним судом м. Черкаси вироку, на виконання ч. 4 ст. 404 КПК України, під час апеляційного розгляду не встановлено.

Доводи ОСОБА_8 , а також ОСОБА_7 , який в апеляційному порядку вирок суду першої інстанції не оскаржив, про непричетність до вбивства та вчинення розбійного нападу на потерпілого ОСОБА_14 , не заподіяння останньому будь-яких тілесних ушкоджень, в тому числі із використанням вогнепальної зброї, об`єктивно не підтверджені та спростовуються доказами, наявними в матеріалах кримінального провадження, які є достовірними, послідовними, узгоджуються між собою та спростовують їх версію подій, а тому розцінюються колегією суддів як намагання обрати такий спосіб захисту з метою уникнення відповідальності за вчинене і, як наслідок, справедливого покарання.

Зокрема факт зустрічі 13.12.2016 обвинуваченого ОСОБА_8 з потерпілим ОСОБА_14 по АДРЕСА_6 , є встановленим і стороною захисту не оспорюється. Аналіз наведених у вироку доказів свідчить про наступне.

Під час огляду місця події 13.12.2016, біля будинку АДРЕСА_6 виявлено автомобіль «Renault Logan» з тілом потерпілого ОСОБА_14 , з ознаками насильницької смерті, із салону транспортного засобу вилучено, в тому числі стріляну гільзу. Під час огляду місця події - автомобіля «Renault Logan», проведеного цього ж дня, із зовнішньої та внутрішньої поверхні правої передньої дверці і предметів, які перебували в середині транспортного засобу, серед іншого вилучені сліди папілярних узорів пальців рук. 14.12.2016 під час огляду трупа ОСОБА_14 з його тіла також вилучено дві кулі. Смерть потерпілого ОСОБА_14 , згідно висновку експерта № 03-01/922 від 14.12.2016, настала від вогнепальних кульових проникаючих поранень грудної клітки та живота із ушкодженням серця, лівої легені, шлунку, яка ускладнилась розвитком гострої крововтрати, завданих одиночним вогнепальним снарядом діаметром близько 9 мм.

Згідно висновку експерта № 1/134 від 20.01.2017, слід пальця руки розмірами 20х10, вилучений 13.12.2016 під час огляду місця події - автомобіля «Renault Logan», залишений середнім пальцем правої руки ОСОБА_8 .

Під час слідчої дії пред`явлення особи для впізнання за фотознімками, проведеної 16.01.2017, свідок ОСОБА_17 серед інших осіб за зовнішніми ознаками впізнав ОСОБА_8 та ОСОБА_7 , як осіб, яких він бачив 13.12.2016 на залізничних коліях між вулицями Пушкіна та Одеської в м. Черкаси.

Під час санкціонованого обшуку, проведеного 24.01.2017 за адресою проживання родичів ОСОБА_7 , а саме: АДРЕСА_8 , вилучено, в тому числі 16 патронів з маркуванням «9 мм Макаров», пістолет з магазином та глушник.

Згідно висновку експерта від 03.02.2017 № 8-1/15б, виявлені та вилучені 24.01.2017, під час обшуку за адресою: АДРЕСА_8 : пістолет є короткоствольною нарізною вогнепальною зброєю 9-мм пістолетом Макарова промислового виробництва, в конструкцію якого саморобним способом внесені зміни, придатний для проведення пострілів патронами 9х18; пристрій зменшення звуку пострілу є частиною вогнепальної зброї, виготовлений саморобним способом і може використовуватися з наданим пістолетом. Гільза, вилучена під час огляду місця події 13.12.2016, є частиною боєприпасу вогнепальної зброї стріляною гільзою 9 мм пістолетного патрону зразка 1951 року (патрони до пістолету Макарова 9х18) та стріляна із пістолета, вилученого 24.01.2017 під час обшуку за адресою: АДРЕСА_8 .

На використання 9-мм пістолета Макарова, вилученого 24.01.2017 за адресою проживання родичів ОСОБА_7 , а саме: АДРЕСА_8 , під час здійснення розбійного нападу та вбивства ОСОБА_14 вказує виявлена 13.12.2016 під час огляду місця події а саме в салоні автомобіля «Renault Logan» гільза 9 мм пістолетного патрону зразка 1951 року (патрони до пістолету Макарова 9х18), яка стріляна із пістолета, вилученого 24.01.2017 під час обшуку за адресою: АДРЕСА_8 .

Під час допиту як у суді першої, так і в суді апеляційної інстанції, а також під час проведення слідчого експерименту за участі обвинуваченого ОСОБА_7 , останній вказував на те, що 12.12.2016 він передав ОСОБА_8 пістолет марки «Макаров» з глушником та набоями. Ця обставина не заперечується обвинуваченим ОСОБА_8 , який підтвердив факт передачі йому зброї ОСОБА_7 .

Крім того обвинувачений ОСОБА_7 вказував на те, що ОСОБА_8 після подій, повернув йому пістолет марки «Макаров», який він поклав на дах будинку за адресою: в АДРЕСА_8 , де, з огляду на протокол обшуку від 24.01.2017, він і був виявлений.

Показання потерпілого ОСОБА_31 вказують на те, що потерпілий ОСОБА_14 окрім основної роботи, займався продажем запчастин, а інколи міняв валюту. Наведене підтверджено і показаннями свідка ОСОБА_29 про те, що 13.12.2016 у ОСОБА_14 в тупику біля залізнично-дорожніх колій по АДРЕСА_6 була зустріч з чоловіком і він чув як вони розмовляли, а також чув, як ОСОБА_14 рахував гроші близько 3 000 доларів.

Як слідує з показань обвинувачених ОСОБА_7 та ОСОБА_9 , наданих як під час допиту судом першої та апеляційної інстанції, як і відтворених під час слідчого експерименту за їх участі, 13.12.2016, припаркувавшись у місці, яке вказав ОСОБА_8 , вони чекали його в машині, а потім побачили, як він йде по насипу залізничного полотна з сумкою по типу «барсетка». ОСОБА_8 сказав їм піти до машини, припаркованої за залізничними коліями, яку «обшманати». Підійшовши до машини, у якої було ввімкненою світло фар, працював двигун та відкривши дверці, вони виявили тіло чоловіка без ознак життя.

Наведені показання обвинувачених ОСОБА_7 та ОСОБА_9 у сукупності із показаннями потерпілого ОСОБА_13 , свідків ОСОБА_29 , ОСОБА_17 , а також наведеними вище доказами, поза розумним сумнівом вказують на те, що ОСОБА_8 та ОСОБА_7 , переслідуючи корисну мету, за попередньою змовою між собою, маючи умисел, направлений на вчинення розбійного нападу, прибули на автомобілі ОСОБА_9 , якому не було відомо про наміри останніх, до міста Черкаси, де під приводом обміну валюти ОСОБА_8 попередньо призначив зустріч із ОСОБА_14 . Прибувши в обумовлене місце, ОСОБА_7 , створюючи та забезпечуючи шлях для відходу, та чекаючи послідуючих вказівок ОСОБА_8 , залишився чекати в автомобілі разом із ОСОБА_9 , якому не було відомо про злочинні наміри останніх. При цьому ОСОБА_8 , попередньо взявши у ОСОБА_7 вогнепальну зброю - пістолет «Макарова» калібру 9 мм, про існування якої ОСОБА_9 відомо не було, зустрівся з ОСОБА_14 . Перебуваючи в автомобілі ОСОБА_14 , з метою заволодіння грошовими коштами останнього на виконання спільного умислу із ОСОБА_7 , ОСОБА_8 спричинив потерпілому два вогнепальні поранення тулуба, внаслідок яких останній помер на місці, заволодівши належними йому грошовими коштами в сумі 80 000 грн. У подальшому ОСОБА_8 надав вказівку ОСОБА_7 та ОСОБА_9 , який не був обізнаний у злочинних намірах останніх, обшукати автомобіль потерпілого з метою заволодіння його майном. Внаслідок чого ОСОБА_7 та ОСОБА_9 , умисел якого охоплювався виключно протиправним заволодінням чужим майном, виявили та заволоділи грошовими коштами останнього в сумі 3 000 доларів США.

На думку колегії суддів, надані прокурором і безпосередньо досліджені судом докази, які покладено в основу обвинувального вироку, у своїй сукупності є достатніми для того щоб стверджувати, що саме ОСОБА_8 , а не інша особа, на виконання спільного із ОСОБА_7 умислу, направленого на вчинення розбійного нападу на потерпілого ОСОБА_14 , спричинив останньому вогнепальні поранення від яких настала смерть останнього.

Належних та допустимих доказів, які б вказували на те, що в інкримінований час в автомобілі ОСОБА_14 перебувала інша особа, яка спричинила останньому вогнепальні поранення, під час досудового розслідування не встановлено, матеріали кримінального провадження не містять та стороною захисту не надано.

Про спільний умисел ОСОБА_8 та ОСОБА_7 на вчинення розбійного нападу вказує попередня підготовка обвинувачених до нього, яка проявилась в тому, що ОСОБА_7 завчасно передав ОСОБА_8 вогнепальну зброю - пістолет «Макарова» калібру 9 мм з глушником та набоями, розуміючи наслідки, які можуть настати від її застосування, приїхав у м. Черкаси, залучив до участі в злочинній діяльності як водія ОСОБА_9 , якому не було відомо про злочинні наміри ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , а у подальшому, під час зустрічі ОСОБА_8 та потерпілого ОСОБА_14 , створив, та забезпечив шлях для відходу останнього, виконував його вказівки щодо обшуку автомобіля потерпілого, виявлення і заволодіння його грошовими коштами, вчиняв дії на приховування і знищення особистий речей потерпілого, тому, незважаючи на не заподіяння ОСОБА_7 будь-яких тілесних ушкоджень потерпілому, його дії охоплювалися спільним із ОСОБА_8 умислом на вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України, під час якого було заподіяно смерть ОСОБА_14 .

Обставини нападу на потерпілого, характер застосованих ОСОБА_8 тілесних ушкоджень ОСОБА_14 із застосуванням вогнепальної зброї, наданої ОСОБА_7 , вказує на бажання протиправного настання смерті потерпілого з метою заволодіння його майном. Тобто обвинувачені ОСОБА_8 та ОСОБА_32 , будучи охоплені єдиним спільним умислом, вчинили розбійний напад на потерпілого ОСОБА_14 з метою заволодіння його майном, поєднаний із насильством небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, заподіянням тяжких тілесних ушкоджень, під час якого умисно протиправно заподіяли смерть останнього.

В апеляційній скарзі ОСОБА_10 також вказує на недоведеність винуватості ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, однак такі доводи сторони захисту також не знайшли свого об`єктивного підтвердження.

Зокрема винуватість ОСОБА_8 у носінні, зберіганні, придбанні та передачі вогнепальної зброї та бойових припасів без передбаченого законом дозволу підтверджується, в тому числі: показаннями останнього та обвинуваченого ОСОБА_33 про те, що ОСОБА_32 передав ОСОБА_8 вогнепальну зброю - пістолет «Макарова» калібру 9 мм з глушником та набоями, яку він придбав, переміщував, зокрема до місця проживання за адресою: АДРЕСА_4 , де і зберігав певний час, а у подальшому повернув ОСОБА_34 ; протоколом обшуку від 24.01.2017, згідно якого за місцем проживання родичів ОСОБА_33 за адресою: АДРЕСА_8 , виявлено та вилучено пістолет, патрони в кількості 14 шт та глушник; висновком експертизи від 03.02.2017 № 8-1/15б про те, що вилучений 24.01.2017 під час обшуку за адресою: АДРЕСА_8 , пістолет є короткоствольною нарізною вогнепальною зброєю, а саме 9-мм пістолетом Макарова (ПМ) промислового виробництва, в конструкцію якого саморобним способом внесені зміни.

Наведені докази вказують на вчинення ОСОБА_8 злочину пов`язаного із незаконним поводженням зі зброєю та бойовими припасами, незважаючи на те, що ОСОБА_8 не визнає факту використання вогнепальної зброї щодо потерпілого ОСОБА_14 .

Колегія суддів визнає помилковими твердження захисника ОСОБА_10 щодо безпідставності і невмотивованості винесення в даному кримінальному провадженні постанови про доручення здійснення досудового розслідування слідчому підрозділу вищого рівня від 31.01.2017.

Згідно з ч. 5 ст. 36 КПК України в редакції від 14.10.2014 Генеральний прокурор, керівник регіональної прокуратури, їх перші заступники та заступники своєю вмотивованою постановою мають право доручити здійснення досудового розслідування будь-якого кримінального правопорушення іншому органу досудового розслідування, у тому числі слідчому підрозділу вищого рівня в межах одного органу, у разі неефективного досудового розслідування.

Об`єднана палата Касаційного кримінального суду Верховного Суду у постанові від 24.05.2021 (справа № 640/5023/19) вказала, що обов`язковою передумовою реалізації Генеральним прокурором, керівником обласної прокуратури, їх першими заступниками та заступниками повноважень, передбачених ч. 5 ст. 36 КПК України, є оцінка досудового розслідування органом досудового розслідування, встановленим ст. 216 КПК України, як неефективного та відображення такої оцінки у постанові з наведенням відповідного мотивування.

У кожному конкретному випадку наявність таких підстав має бути обґрунтована у відповідному процесуальному рішенні - постанові про доручення здійснення досудового розслідування кримінального правопорушення іншому органу досудового розслідування, яка має відповідати вимогам ст. 110 КПК України, у тому числі бути вмотивованою, надавати обґрунтоване пояснення щодо фактичних та юридичних підстав прийнятого рішення.

Наявність відповідних відомостей, які стосуються конкретного кримінального провадження, щодо його неефективності відповідним прокурором може бути встановлена на будь-якому етапі досудового розслідування, в тому числі і на його початку, та бути підставою для прийняття рішення в порядку ч. 5 ст. 36 КПК України.

При цьому повноваження щодо оцінки ефективності досудового розслідування, визнання його неефективним належать виключно прокурору.

З матеріалів провадження вбачається, що СВ Черкаського ВП ГУНП в Черкаській області здійснювалося розслідування кримінального провадження № 0009482 від 13.12.2016 за підозрою ОСОБА_8 та ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 187, п. 6 та п. 12 ч. 2 ст. 115 КК України.

Постановою першого заступника прокурора Черкаської області начальника управління ОСОБА_35 про доручення здійснення досудового розслідування слідчому підрозділу вищого рівня від 31.01.2017, доручено здійснення досудового розслідування у цьому кримінальному провадженні СУ ГУНП в Черкаській області.

На думку колегії суддів, постанова про доручення здійснення досудового розслідування слідчому підрозділу вищого рівня від 31.01.2017 складена із дотриманням приписів ст. 110 КПК України, містить вступну, мотивувальну та резолютивну частини з відповідними реквізитами кримінального провадження. З мотивувальної частини постанови видно, що прокурор, доручаючи здійснення досудового розслідування слідчому управлінню ГУНП в Черкаській області, урахував конкретні обставини кримінального провадження, а метою його передачі до слідчого підрозділу вищого рівня слугувала необхідність забезпечити виконання вимог ст. 2, 9 КПК України щодо ефективного, швидкого, повного та неупередженого розслідування кримінального провадження.

На думку захисника ОСОБА_10 такого обґрунтування неефективного досудового розслідування СВ Черкаського ВП ГУНП в Черкаській області недостатньо, через що він порушує питання про необхідність визнання недопустимими доказів у кримінальному провадженні, отриманих після винесення постанови від 31.01.2017.

Колегія суддів зауважує, що ст. 87 КПК України визначено, що недопустимими є докази, отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також будь-які інші докази, здобуті завдяки інформації, отриманій внаслідок істотного порушення прав та свобод людини.

Під час судового та апеляційного розгляду сторона захисту не навела конкретних та переконливих аргументів, стосовного того, яким чином передача цього кримінального провадження для подальшого здійснення досудового розслідування слідчому підрозділу вищого рівня істотно обмежила права, в тому числі ОСОБА_8 , у порівнянні з тим становищем, в якому він перебував, якщо б його розслідувало СВ Черкаського ВП ГУНП в Черкаській області.

Отже, на думку колегії суддів, наведені стороною захисту обставини не свідчать про істотне порушення вимог кримінального процесуального закону і прав підозрюваного ОСОБА_8 .

Доводи захисника ОСОБА_10 щодо не відкриття стороні захисту матеріалів досудового розслідування були предметом перевірки та оцінки судом першої інстанції, з висновками якого погоджується і колегія суддів, зазначаючи про таке.

За змістом ст. 290 КПК України прокурор або слідчий за його дорученням зобов`язаний надати доступ до матеріалів досудового розслідування, які є в його розпорядженні. Якщо сторона кримінального провадження не здійснить відкриття матеріалів відповідно до положень цієї статті, суд не має права допустити відомості, що містяться в них, як докази.

Як слідує з матеріалів кримінального провадження, 08.06.2017 прокурором відділу прокуратури Черкаської області ОСОБА_36 надано доручення старшому слідчому в ОВС криміналісту СУ ГУНП в Черкаській області ОСОБА_19 в порядку ст. 290 КПК України про повідомлення підозрюваним, їх захисникам про завершення досудового розслідування та надання доступу до матеріалів досудового розслідування.

Зі змісту протоколів про надання доступу до матеріалів досудового розслідування від 08.06.2017, таке доручення прокурора виконав старший слідчий - криміналіст СУ ГУНП в Черкаській області ОСОБА_20 , який надав ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_7 доступ до матеріалів досудового розслідування. Такий доступ реалізований за участі захисників ОСОБА_37 , ОСОБА_12 та ОСОБА_11 .

Водночас, з постанови про доручення проведення досудового розслідування групі слідчих від 13.12.2016, старшого слідчого - криміналіста СУ ГУНП в Черкаській області ОСОБА_20 не зазначено як особу, якій доручено проведення досудового розслідування.

З огляду на наведене старший слідчий - криміналіст СУ ГУНП в Черкаській області ОСОБА_20 , який лише виконав вимоги ст. 290 КПК України і більше жодної слідчої дії не здійснював, не був уповноваженою особою на здійснення досудового розслідування в даному кримінальному провадженні.

Незважаючи на те, що виконання вимог ст. 290 КПК України здійснено слідчим, який не був уповноваженим на здійснення досудового розслідування в цьому кримінальному провадженні, у колегії суддів відсутні підстави стверджувати, що підозрюваним, на той час, ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_7 та їх захисникам не було надано доступ до матеріалів досудового розслідування або вони були обмежені в реалізації такого права, в тому числі, шляхом отримання копій відповідних матеріалів.

При цьому враховується, що аналіз завдань кримінального провадження, передбачених ст. 2 КПК України, дає підстави для висновку, що застосування належної юридичної процедури є не самоціллю, а важливою умовою досягнення результатів кримінального судочинства, визначених законодавцем як пріоритетні, захисту особи, суспільства та держави від злочинних посягань, охорони прав і свобод людини, забезпечення оперативного й ефективного розкриття кримінальних правопорушень, і справедливого судового розгляду.

Як неодноразово наголошував ВС, невідповідність тим чи іншим вимогам закону нівелює доказове значення відомостей, одержаних у результаті відповідних процесуальних дій, не в будь-якому випадку, а лише в разі, якщо вона призвела до порушення прав людини і основоположних свобод або ж ставить під сумнів походження доказів, їх надійність і достовірність.

Вирішуючи питання про вплив порушень порядку проведення процесуальних дій на доказове значення отриманих у їх результаті відомостей, суд повинен насамперед з`ясувати вплив цих порушень на ті чи інші конвенційні або конституційні права людини, зокрема встановити, наскільки процедурні недоліки «зруйнували» або звузили ці права або ж обмежили особу в можливостях їх ефективного використання.

Виходячи з наведеного колегія судів може визнати факт порушення положень ст. 290 КПК України лише за умови, якщо відкриття матеріалів досудового розслідування слідчим, який не входить до складу визначеної у кримінальному провадженні слідчої групи, призвело до порушення прав і свобод людини, гарантованих Конвенцією або Конституцією України.

Однак під час судового та апеляційного розгляду не встановлено обставин, які б вказували на порушення, звуження чи обмеження конвенційні чи конституційні прав і свобод підозрюваних ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_7 під час виконання вимог ст. 290 КПК України.

Щодо посилань захисника на те, що під час огляду місця події - автомобіля Renault Logan, проведеного 13.12.2016, вилучено 12 слідів папілярних узорів пальців рук, а предметом дослідження експерта при проведенні експертизи № 1/2185 від 28.12.2016, було 13 слідів папілярних узорів пальців рук, колегія суддів зазначає про таке.

Дійсно, під час огляду автомобіля Renault Logan, оформленого протоколом огляду місця події від 13.12.2024, виявлено та вилучено 12 папілярних узорів пальців рук, а саме: 7 на зовнішній та внутрішній поверхні правої передньої дверці, 3 - на пачці з-під цигарок та 2 на поверхні коробки з-під мастильного фільтру. Вказані папілярні узори пальців рук поміщені в сейф пакет СП№4019980.

Разом з цим, зі змісту висновку експерта № 1/2185 від 28.12.2016 слідує, що для експертного дослідження надано, в тому числі сліди папілярних узорів упаковані до поліетиленового пакету за № 4019980 з підписами слідчого та понятих. Експертом зазначено, що упакування пакету № 4019980 на момент огляду не порушене, а зберігання об`єктів дослідження та запобігання несанкціонованого доступу до них забезпечене. При відкритті поліетиленового пакету за № 4019980 встановлено, що в ньому знаходяться 8 аркушів паперу з наклеєними вісьмома відрізками прозорої ліпкої стрічки, максимальними розмірами: 37х45 мм (з двома слідами папілярних узорів, максимальними розмірами 9х16 мм та 8х11 мм); 59х37 мм (з двома слідами папілярних узорів, максимальними розмірами 15х33 мм та 16х32 мм); 45х40 мм (з двома слідами папілярних узорів, максимальними розмірами 11х16 мм та 16х16 мм); 52х37 мм (з двома слідами папілярних узорів, максимальними розмірами 11х13 мм та 11х11 мм); 46х45 мм (з двома слідами папілярних узорів, максимальними розмірами 20х10 мм та 13х8 мм); 37х33 (з одним слідом папілярного узору, максимальним розміром 10х14 мм); 30х37 (з одним слідом папілярного узору, максимальним розміром 13х22 мм) та 34х32 (з одним слідом папілярного узору, максимальним розміром 10х17 мм).

З цього висновку слідує, що на 8 аркушах паперу з наклеєними вісьмома відрізками прозорої ліпкої стрічки містяться 13 слідів пальців рук, а не 12 таких слідів, як зазначено в протоколі огляду місця події від 13.12.2016, на що звернуто увагу експертом. Наведене, з урахуванням того, що для дослідження надано поліетиленовий пакет за № 4019980 з підписами слідчого та понятих, упакування якого, на момент огляду, не порушене, вказує на технічну помилку, допущену слідчим при складанні протоколу огляду місця події і не ставить під сумнів висновки експерта, яким більш детально досліджено об`єкти надані слідчим на дослідження, виявлено 13 папілярних візерунків.

Є помилковими твердження про те, що з протоколу огляду місця події від 13.12.2016 та висновків експертів № 1/2185 від 28.12.2016 та № 1/134 від 20.01.2017 не можливо встановити, де було виявлено відповідні сліди папілярних узорів пальців рук, оскільки ці експертизи містять зображення восьми відрізків аркушів паперу, з наклеєними відрізками прозорих стрічок, наданих на експертизу, з яких слідує, що відрізок максимальним розміром 46х45 мм містить два сліди папілярних узорів розмірами 20х10 мм та 13х8 мм, що виявлені на зовнішній поверхні передньої правої дверці автомобіля, з яких слід пальців рук розмірами 20х10 придатний до ідентифікації за ними особи (осіб), що їх залишила (залишили). Згідно висновку експерта № 1/134 від 20.01.2017, слід пальця руки розмірами 20х10 мм залишений середнім пальцем правої руки особи, дактилокарта якої заповнена на ім`я ОСОБА_8 .

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про відсутність підстав для визнання недопустимим доказом висновок експерта № 1/134 від 20.01.2017 та зазначає про необґрунтованість посилання захисника ОСОБА_10 з цього приводу, виходячи з такого.

Аналіз позицій суду касаційної інстанції дає змогу констатувати, що загальний процесуальний порядок відібрання біологічних зразків в особи має відповідати приписам ст. 241 КПК України, якою регулюється процедура освідування особи.

Реалізується цей порядок на підставі відповідних правил, обумовлених загальними засадами кримінального провадження щодо поваги до людської гідності й забезпечення права на свободу та особисту недоторканість, а також з урахуванням особливої складності об`єктів дослідження, що потребують застосування спеціальних знань для виявлення та встановлення відповідних ознак, які мають значення для кримінального провадження.

У загальному порядку відбирання біологічних зразків у особи здійснюється на підставі постанови прокурора, а в разі відмови особи надати зразки добровільно відібрання проводиться примусово за ухвалою слідчого судді або суду за клопотанням сторони кримінального провадження в порядку, передбаченому ст. 160166 КПК України.

З висновку експерта від 20.01.2017 № 1/134 вбачається, що на експертизу надана дактилоскопічна карта, заповнена на ім`я ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , упакована у сейф пакет МВС ЕКСПЕРТНА СЛУЖБА № 2389654.

Встановлено, що 16.01.2017 в.о. директора Івано-Франківського НДЕКЦ МВС України ОСОБА_38 на запит начальника відділення (у складі слідчого відділу) Черкаського ВП ГУНП в Черкаській області ОСОБА_39 надано дактилокарту, заповнену на ім`я ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , поставленого на дактилоскопічний облік Івано-Франківського НДЕКЦ МВС України у 2012, упаковану в спец. пакет № 2389654.

Статтею 93 КПК України передбачено, що сторона обвинувачення здійснює збирання доказів шляхом проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій, витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, службових та фізичних осіб речей, документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій та актів перевірок, проведення інших процесуальних дій, передбачених КПК України.

На думку колегії суддів, надаючи оригінал дактилокарти ОСОБА_40 , що містилася в Івано-Франківському НДЕКЦ МВС України для проведення експертизи, в даному випадку оформленої висновком від 20.01.2017 № 1/134, слідчий діяв в межах наданих йому ст. 93 КПК України повноважень. Оскільки для проведення цієї експертизи будь-які біологічні зразки у ОСОБА_8 не відбирались, відсутні підстави стверджувати про порушення органом досудового розслідування положень ст. 160-166, 241 КПК України.

Той факт, що до матеріалів кримінального провадження не долучено постанову слідчого СВ Золотоніського ВП ГУНП в Черкаській області ОСОБА_41 про призначення у кримінальному провадженні № 0009482 від 13.12.2016 балістичної експертизи, не ставить під сумнів висновки експерта від 20.12.2016 № 1/2141.

З дослідницької частини висновків експерта № 1/2141 від 20.12.2016 слідує, що на експертизу наданий, в тому числі конверт з написом наступного змісту «Гільза 9 мм, вилучена з гумового килимка переднього пасажирського сидіння автомобіля», з підписом слідчого ОСОБА_18 . Наведене також вбачається із зображень упакування досліджуваних об`єктів.

Дійсно, як вбачається з матеріалів кримінального провадження, слідчий ОСОБА_18 участі в огляді місця події та у його оформленні не брав, до групи слідчих залучений не був, тому оформлення ним додатку до протоколу огляду місця події від 13.12.2016 є порушенням ст. 105 КПК України.

Разом з цим таке порушення колегія суддів не визнає істотним та таким, що ставить під сумнів факт виявлення та вилучення гільзи з автомобіля Renault Logan, її надання експерту для проведення балістичної експертизи, оформленої відповідним висновком № 1/2141 від 20.12.2016 та не свідчить про його невідповідність критеріям ст. 84, 85 КПК України.

Враховується, що згідно протоколу огляду місця події від 13.12.2016, проведеного уповноваженою особою - ст. слідчим СУ ГУНП в Черкаській області ОСОБА_19 в присутності понятих ОСОБА_42 , ОСОБА_43 , в тому числі за участі експертів, на місці події на автомобільному килимку для ніг виявлено та вилучено металеву гільзу із маркуванням Макаров 9 мм з пошкодженим капсулем. В протоколі міститься опис виявленої гільзи, розмір, маркування та наявні пошкодження, її зображення також зафіксовано у таблиці зображень до протоколу. За результатами слідчої дії, гільза упакована в паперовий конверт, який у подальшому оглянутий уповноваженою особою - слідчим Черкаського ВП ГУНП в Черкаській області ОСОБА_44 в присутності понятих ОСОБА_45 , ОСОБА_46 та за участю слідчого ОСОБА_47 , що зафіксовано протоколом огляду предмету від 14.12.2016. Зокрема з протоколу вбачається, що об`єктом огляду є конверт з надписом «гільза 9 мм вилучена з гумового килимка переднього пасажирського сидіння», який містить два підписи понятих, без їх розшифровки. Такий конверт оглянутий лише поверхнево і не відкривався з метою збереження слідової інформації, його зовнішній вигляд зафіксовано в таблиці зображень, долученої до протоколу огляду предмети від 14.12.2016.

Той факт, що на конверті з надписом «гільза 9 мм вилучена з гумового килимка переднього пасажирського сидіння», наданому на експертизу, окрім двох підписів понятих мається і підпис слідчого ОСОБА_18 , не ставить під сумнів те, що на експертизу надана саме та гільза, яка вилучена протоколом огляду місця події від 13.12.2016, оскільки об`єкти дослідження надійшли до експертної установи в запечатаному стані, без пошкоджень, що виключає несанкціонований доступ до них.

Крім того згідно висновку експерта від 20.12.2016 № 1/2141, гільза надана на експертизу, яка вилучена під час огляду місця події 13.12.2016, циліндричної форми з кільцевою проточкою без виступаючого фланця, виготовлена з металу жовтого кольору, що не притягується магнітом. Довжина гільзи 18 мм, діаметр гільзи 10 мм. В денці гільзи мається капсуль, ковпачок якого виготовлено з металу жовтого кольору. Ковпачок капсулю наколотий, слід від ударника розташований ексцентрично, діаметром 1,5 мм. На денці гільзи маються маркувальні позначки: тавро у вигляді монограм літер «Ф» та «Т» в трикутній рамці та написом «9мм Макаров». Зображення гільзи зафіксовано фототаблицею, яка міститься в дослідній частині експертизи. Даних про наявність на об`єкті дослідження дульці гільзи нашарування лаку червоного кольору, експертом не зазначено.

Згідно висновку експерта від 03.02.2017 № 8-1/15б гільза надана на експертизу, яка вилучена під час огляду місця події 13.12.2016, циліндрична з невиступаючою закраїною, довжина гільзи 18 мм, діаметр закраїни 10 мм, діаметр корпусу біля закраїни 10 мм, діяметр дульця 10 мм. Гільза виготовлена із металу жовтого кольору, що не притягується магнітом. На денці гільзи є маркування «9мм Макаров». Пристрій запалення капсуль центрального бою, матеріал капсуля метал жовтого кольору. Зарядна камора гільзи порожня та має сліди кіптяви, дульце гільзи пофарбоване червоним лаком. На поверхні гільзи спостерігаються хаотично розташовані статичні та динамічні сліди різні за розмірами та формою. Окремо виділяється слід від бійка на капсулі у вигляді напівсферичної вм`ятини діаметром близько 1,2 мм. Зображення гільзи зафіксовано фототаблицею, яка міститься в дослідній частині експертизи.

Даних про те, що на експертизу від 20.12.2016 № 1/2141 та від 03.02.2017 № 8-1/15б експерту надано різні гільзи, матеріали кримінального провадження не містять.

Згідно пунктів 1.7 та 1.13 Інструкції з організації функціонування криміналістичних обліків експертної служби МВС, затвердженої наказом МВС від 10.09.2009 № 390, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 15.10.2009 за № 963/16979, у разі направлення об`єктів (їх копій, зображень) для проведення експертного дослідження до державних спеціалізованих установ експертної служби особою, що проводить досудове слідство, організовується перевірка цих об`єктів (їх копій, зображень) за відповідними видами криміналістичних обліків. Об`єкти, що підлягають постановленню на облік, уміщуються до колекцій після перевірки за наявними обліками та отримання негативного результату.

Відповідно до листа Державного науково-дослідного експертно-криміналістичного центру № 19/8/3-29691 від 14.11.2022, з метою уникнення плутанини з іншими кулями і гільзами, які в подальшому перевіряються за обліком, кулі та гільзи, уміщені до обліку позначаються кольоровою міткою (лак червоного кольору) на головній частині кулі або дульці гільзи та міткою, а також позначенням номеру чарунки, в якій зберігається ця куля або гільза. Мітки наносяться способом, що виключає пошкодження слідів зброї на кулях і гільзах та не перешкоджає проведенню перевірок.

Таким чином, після проведення в Черкаському НДЕКЦ МВС судової балістичної експертизи (висновок експерта від 20.12.2016 № 1/2141), гільза патрону калібру 9х18 мм, вилучена 13.12.2016 під час огляду місця події в автомобілі Renault Logan, а також дві кулі калібру 9х18 мм, вилучені 14.12.2016 під час огляду трупа ОСОБА_14 , перевірялися за обласним та центральним балістичними обліками ДНДЕКЦ МВС, були помічені лаком червоного кольору і вміщені до його масиву. У подальшому помічені гільза та дві кулі направлялись для проведення судової балістичної експертизи (висновок експерта від 03.02.2017 № 8-1/15б).

З огляду на викладене, доводи захисника про те, що на балістичні експертизи було надано різні гільзи, одна з яких з нашаруванням лаку червоного кольору, а інша без такого, які були предметом перевірки та оцінки судом першої інстанції, колегією суддів визнаються безпідставними.

Також визнаються необґрунтованими твердження захисника про невідповідність вимогам ст. 228 КПК України протоколів пред`явлення особи для впізнання за фотознімками зі свідком ОСОБА_17 від 16.01.2017, з огляду на таке.

За змістом ст. 228 КПК України вбачається, що перед тим, як пред`явити особу для впізнання, слідчий, прокурор попередньо з`ясовує, чи може особа, яка впізнає, впізнати цю особу, опитує її про зовнішній вигляд і прикмети цієї особи або сукупність таких ознак, а також про обставини, за яких вона бачила цю особу, про що складає протокол. Забороняється попередньо показувати особі, яка впізнає, особу, яка повинна бути пред`явлена для впізнання, та надавати інші відомості про прикмети цієї особи. Особа, яка підлягає впізнанню, пред`являється особі, яка впізнає, разом з іншими особами тієї ж статі, яких має бути не менше трьох і які не мають різких відмінностей у віці, зовнішності та одязі. За необхідності впізнання може провадитися за фотознімками або матеріалами відеозапису, однак таке впізнання виключає можливість у подальшому пред`явленні особи для впізнання.

Як вбачається з протоколів пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 16.01.2017, свідок ОСОБА_17 був опитаний перед впізнанням про обставини, за яких він бачив двох чоловіків 13.12.2016 на залізничних коліях між АДРЕСА_7 . У протоколах відображено, за якими саме ознаками свідок впізнав особу ОСОБА_8 та ОСОБА_7 за фотознімками. Зокрема ОСОБА_8 свідок ОСОБА_17 впізнав за зовнішніми ознаками, виразу обличчя, розташуванню очей, а ОСОБА_7 за зовнішніми ознаками, виразу обличчя, специфічній прижмуреності очей, формі носу. Для впізнання було надано фотознімки із зображеннями на них подібних між собою за рисами обличчя осіб чоловічої статі без різких відмінностей між собою. Додатково свідок ОСОБА_17 під час слідчої дії пояснив, що бачить фототаблиці зображень із особами, пред`явленими для впізнання вперше і раніше йому ці фотокартки і зображених на них осіб, не показували. Учасники слідчих дій, в тому числі свідок ОСОБА_17 та поняті, підписали протоколи, складені за результатом їх проведення, та не висловлювали будь-яких зауважень до їх змісту. Будучи допитаним судом першої інстанції свідок ОСОБА_17 підтвердив обставини проведення слідчих дій за його участі та зазначив, що особи, яких він впізнав на фотокартках, схожі на ОСОБА_7 та ОСОБА_8 .

При цьому як хід процесуальних дій, так і їх результати оформлено відповідно до приписів ст. 104 КПК України з урахуванням особливостей, установлених у ст. 228 КПК України. Таким чином, орган досудового розслідування дотримався вимог статей 223, 228 КПК України при проведенні впізнання осіб за фотознімками, тому відсутні підстави вважати наведені протоколи недопустимими доказами.

З огляду на наведене доводи захисника ОСОБА_10 про недопустимість доказів покладених в основу обвинувального вироку, а також не встановлення в суді достатніх доказів для доведення винуватості обвинуваченого ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень, колегія суддів визнає необґрунтованими.

Що стосується безпідставного виправдування обвинуваченого ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого п. 6 та п. 12 ч. 2 ст. 115 КК України, на що в апеляційних скаргах посилається прокурор та потерпілий, а також правильності кваліфікації його дій за ч. 4 ст. 187 КК України, колегія суддів звертає увагу на таке.

На думку прокурора, винуватість ОСОБА_9 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених п. 6, 12 ч. 2 ст. 115, ч. 4 ст. 187 КК України, доводиться зібраними по справі доказами, в тому числі, протоколами слідчих експериментів із ОСОБА_9 та ОСОБА_7 від 20.03.2017.

Відповідно до ч. 2 ст. 28 КК України кримінальне правопорушення визнається вчиненим за попередньою змовою групою осіб, якщо його спільно вчинили декілька осіб (два або більше), які заздалегідь, тобто до початку кримінального правопорушення, домовилися про спільне його вчинення.

Домовленістю групи осіб про спільне вчинення злочину є узгодження об`єкту злочину, його характеру, місця, часу, способу вчинення та змісту виконуваних функцій, яке може відбутися у будь-якій формі усній, письмовій, за допомогою конклюдентних дій, що висловлені не у формі усної чи письмової пропозиції, а безпосередньо через поведінку, з якої можна зробити висновок про такий намір.

Умисне вбивство визнається вчиненим за попередньою змовою групою осіб, якщо у позбавленні життя потерпілого брали участь за попередньою домовленістю як співвиконавці дві і більше особи. Співвиконавцями умисного вбивства повинні визнаватися також особи, котрі хоча й не вчинювали дій, якими безпосередньо було заподіяно смерть потерпілого, але, будучи об`єднаними з іншими співвиконавцями вбивства єдиним умислом, спрямованим на позбавлення життя потерпілого, здійснили частину того обсягу дій, який група вважала за необхідне виконати з метою реалізації цього умислу.

З урахуванням конкретних обставин справи та змісту спільного умислу осіб, що вчиняють убивство за попередньою змовою, до таких дій належать: застосування на початку нападу насильства щодо потерпілого з метою приведення його у безпорадний стан з тим, щоб інший співучасник, скориставшись таким станом, заподіяв потерпілому смерть; подолання опору потерпілого з метою полегшити заподіяння йому смерті іншими співучасниками; усунення певних перешкод, що в конкретній ситуації заважають іншій особі заподіяти потерпілому смерть або істотно ускладнюють це; надання особі, яка згідно з домовленістю заподіює смерть потерпілому, конкретної допомоги під час учинення вбивства (у вигляді порад, передачі зброї); ведення спостереження за потерпілим, іншими особами чи обстановкою безпосередньо перед убивством або під час його вчинення з метою забезпечити реалізацію спільного умислу.

У разі вчинення умисного вбивства під час розбійного нападу, дії винного кваліфікуються за п. 6 ч. 2 ст. 115 КК України і статтею, якою передбачено відповідальність за злочинне заволодіння майном, тобто ч. 4 ст. 187 КК України.

З огляду на встановлені судом першої інстанції фактичні обставини кримінального провадження, суд першої інстанції дійшов висновку, що органом досудового розслідування не доведено, що ОСОБА_9 мав умисел, спрямований на позбавлення потерпілого ОСОБА_14 життя, та здійснив частину того обсягу дій, який ОСОБА_8 та ОСОБА_7 вважали за необхідне виконати з метою реалізації цього умислу, з чим погоджується і колегія суддів. Разом з цим суд визнав доведеним, що ОСОБА_9 вчинив розбійний напад на потерпілого ОСОБА_14 з метою заволодіння чужим майном, поєднаний з насильством, небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу, вчинений за попередньою змовою групою осіб та особою, яка раніше вчинила розбій, поєднаний із заподіянням тяжких тілесних ушкоджень, що, на думку колегії суддів, є необґрунтованим.

Так, будучи допитаним судом першої та апеляційної інстанції обвинувачений ОСОБА_9 показав, що приїхав до м. Черкаси на пропозицію ОСОБА_7 , де на власному транспортному засобі ВАЗ 2115 возив ОСОБА_8 , з яким раніше знайомий не був, та ОСОБА_7 по різним місцям АДРЕСА_13 . Переміщуючи ОСОБА_7 та ОСОБА_8 по місту Черкаси, на пропозицію останнього він припаркував свій автомобіль біля багатоповерхових будинків, де ОСОБА_8 кудись пішов, а він із ОСОБА_7 залишився його очікувати в машині. У подальшому, за вказівкою ОСОБА_8 , він та ОСОБА_7 обшукали автомобіль на який вказав ОСОБА_8 і виявили тіло чоловіка без ознак життя. А потім, за вказівкою ОСОБА_8 , повторно обшукали даний автомобіль та виявили грошові кошти, якими заволоділи. Про наміри ОСОБА_7 та ОСОБА_8 на вчинення розбійного нападу або вбивства потерпілого обізнаний не був, про наявність у останніх зброї не знав. Такі показання ОСОБА_9 узгоджуються із відтвореними ним обставинами під час проведеного за його участі слідчого експерименту 20.03.2017.

Обвинувачені ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , будучи допитаними судом першої та апеляційної інстанції, не визнали факт вчинення ними розбійного нападу та вбивства потерпілого. Зокрема показання ОСОБА_8 зводяться до того, що він спілкувався з потерпілим, а через деякий час виявив його мертвим в машині, повернувшись до ОСОБА_7 та ОСОБА_9 сказав їм цю машину обшукати. З показань ОСОБА_7 слідує, що він з ОСОБА_8 та ОСОБА_9 переміщувались на транспортному засобі останнього. Потім, на вказівку ОСОБА_8 , ОСОБА_9 припаркував машину біля багатоповерхівок і ОСОБА_8 кудись пішов. Коли повернувся, то сказав йому та ОСОБА_9 обшукати машину, що вони і зробили, виявивши в салоні тіло потерпілого, та грошові кошти, якими заволоділи.

При цьому як ОСОБА_8 так і ОСОБА_7 однозначно стверджували про те, що ОСОБА_9 нічого не знав про зброю і не бачив, як ОСОБА_7 її передавав ОСОБА_8 .

Під час слідчого експерименту від 20.03.2017 ОСОБА_7 , детально відтворивши на місці події обставини, які мали місце 13.12.2016 зазначив, що, у нього, ОСОБА_9 та ОСОБА_8 не було жодних домовленостей на вчинення злочину, в тому числі із використанням зброї. При цьому ОСОБА_9 взагалі не знав про існування пістолету та не бачив, як він його передавав ОСОБА_8 .

Проаналізувавши пояснення ОСОБА_9 та ОСОБА_7 надані під час проведення слідчих експериментів, показання ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , дані під час їх допиту в суді першої та апеляційної інстанції, а також оцінивши їх у сукупності із наданими прокурором доказами, колегія суддів вважає, що не здобуто будь-яких доказів, які б вказували на те, що ОСОБА_9 мав умисел, спрямований на позбавлення життя потерпілого ОСОБА_14 або вчинення щодо нього розбійного нападу, був об`єднаний таким умислом із ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , здійснив частину того обсягу дій (приймав участь у підготовці до вчинення злочину, підшукував знаряддя і засоби його вчинення, передавав зброю та боєприпаси, знав про її існування та можливе використання, організовував зустріч з потерпілим, приймав в ній участь, заподіював потерпілому тілесні ушкодження будь-якого виду і характеру), який ОСОБА_7 та ОСОБА_8 вважали за необхідне виконати з метою реалізації цього умислу.

Зокрема з показань обвинувачених та доказів сторони обвинувачення слідує, що ОСОБА_9 будь-яких тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_14 не заподіював, про існування зброї та її передачу ОСОБА_7 . ОСОБА_8 не знав. В місто Черкаси прибув на прохання обвинуваченого ОСОБА_7 , який просив підвести його у м. Вінниця, у подальшому на прохання ОСОБА_7 і ОСОБА_8 , якого раніше не знав, переміщувався разом з ними на власному автомобілі. На місце події прибув на прохання ОСОБА_8 , який і вказав йому місце, де він та ОСОБА_7 мали його очікувати. У подальшому ОСОБА_9 разом із ОСОБА_7 виконували вказівку ОСОБА_8 обшукати автомобіль ОСОБА_14 з метою протиправного заволодіння його майном.

Таким чином ОСОБА_9 , маючи намір на таємне викрадення майна ОСОБА_14 , поєднаного з проникненням у сховище - автомобіль Renault Logan сірого кольору державний номерний знак НОМЕР_2 , шляхом розбиття скла лівої передньої бокової дверці, за попередньою змовою із ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , які мали спільний умисел на вчинення розбійного нападу, з корисливих мотивів вчинив викрадення грошових коштів потерпілого ОСОБА_14 в сумі 3 000 доларів США, що спричинило значну шкоду останньому.

Враховуючи встановлене, колегія суддів вбачає підстави для перекваліфікації дій ОСОБА_9 з ч. 4 ст. 187 КК України на ч. 3 ст. 185 КК України (в редакції станом на 13.12.2016) таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене за попередньою змовою групою осіб, поєднане з проникненням у сховище, що завдало значної шкоди потерпілому.

Той факт, що ОСОБА_8 , ОСОБА_7 та ОСОБА_9 на транспортному засобі останнього пересувалися разом з м. Черкаси у м. Вінниця, а у подальшому повернулися в м. Черкаси, де проживали в одній квартирі, на що посилається в апеляційній скарзі прокурор, не вказує на наявність між ними попередньої змови та спільного умислу направленого на вчинення розбійного нападу та позбавлення життя потерпілого. При цьому прокурором не спростовані категоричні показання обвинувачених ОСОБА_8 , ОСОБА_7 та ОСОБА_9 , а також відтворені під час слідчих експериментів ОСОБА_7 та ОСОБА_9 обставини, що мали місце 13.12.2016 та напередодні.

Те, що ОСОБА_9 разом із ОСОБА_7 вживав заходи до приховування та знищення особистих речей потерпілого, з огляду на незаконне заволодіння ОСОБА_9 майном потерпілого, не свідчить про те, що він був охоплений єдиним умислом із ОСОБА_7 та ОСОБА_8 на вчинення розбійного нападу під час якого заподіяно смерть ОСОБА_14 .

Оскільки дії ОСОБА_9 судом апеляційної інстанції перекваліфіковані з ч. 4 ст. 187 на ч. 3 ст. 185 КК України, із встановлених судом першої інстанції фактичних обставин провадження, в частині дій ОСОБА_8 та ОСОБА_7 , підлягає виключенню посилання на вчинення ОСОБА_9 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України спільно та за попередньою змовою з ОСОБА_8 та ОСОБА_7 .

Крім того, колегія суддів вважає за необхідне виключити з кваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_9 за ч. 1 ст. 263 КК України такі кваліфікуючі ознаки як носіння, зберігання, придбання та передача вогнепальної зброї без передбаченого законом дозволу, а також передача бойових припасів без передбаченого законом дозволу, з огляду на таке.

За пред`явленим органом досудового розслідування обвинуваченням та встановленими судом першої інстанції фактичними обставинами, ОСОБА_9 умисно, без передбаченого законом дозволу, придбав, носив та зберігав в автомобілі ВАЗ 2115 бойові припаси, а саме 15 бойових набоїв калібру 9 мм до їх виявлення, та вилучення 24.01.2017 під час санкціонованого обшуку.

Відповідно до постанови Пленуму ВСУ від 26.04.2002 № 3 «Про судову практику в справах про викрадення та інше незаконне поводження зі зброєю, бойовими припасами, вибуховими речовинами, вибуховими пристроями чи радіоактивними матеріалами», до вогнепальної зброї, яка є предметом злочину, передбаченого ст. 263 КК України, належать усі види бойової, спортивної, нарізної мисливської зброї, як серійно виготовленої, так і саморобної чи переробленої, для проведення пострілу з якої використовується сила тиску газів, що утворюється при згоранні вибухової речовини (пороху або інших спеціальних горючих сумішей). Окремим предметом даного злочину є бойові припаси, зокрема патрони до нарізної вогнепальної зброї різних калібрів, артилерійські снаряди, бомби, міни, гранати, бойові частини ракет і торпед та інші вироби в зібраному вигляді, споряджені вибуховою речовиною і призначені для стрільби з вогнепальної зброї чи для вчинення вибуху.

Під незаконною передачею вогнепальної зброї, бойових припасів, вибухових речовин або вибухових пристроїв, що охоплюється диспозицією ч. 1 ст. 263 КК України, розуміють надання цих предметів іншій особі у володіння, для тимчасового зберігання чи використання за цільовим призначенням без передбаченого законом дозволу.

Колегія суддів не вбачає в діях ОСОБА_9 таких кваліфікуючих ознак об`єкта кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України вогнепальної зброї, а також об`єктивної сторони цього кримінального правопорушення передача бойових припасів без передбаченого законом дозволу, оскільки таке обвинувачення останньому не пред`являлось і таких обставин не було встановлено судом першої інстанції.

З огляду на наведене дії ОСОБА_9 підлягають кваліфікації за ч. 1 ст. 263 КК України, як носіння, зберігання, придбання бойових припасів без передбаченого законом дозволу.

Вирішуючи питання про відповідність призначеного ОСОБА_7 та ОСОБА_8 покарання, колегія суддів виходить з вимог ст. 65 КК України про те, що воно призначається враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особи винного, обставин, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень, яке, згідно ч. 2 ст. 50 КК України, має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого.

Виходячи з принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації покарання має бути відповідним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного.

Частиною 1 статті 64 КК України передбачено, що довічне позбавлення волі встановлюється за вчинення особливо тяжких злочинів і застосовується лише у випадках, спеціально передбачених цим Кодексом, якщо суд не вважає за можливе застосувати позбавлення волі на певний строк.

При призначенні ОСОБА_7 та ОСОБА_8 покарання судом першої інстанції враховані ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, які є особливо тяжкими злочинами, внаслідок скоєння яких настала смерть людини, дані про особу винуватих, які раніше судимі, не працюють, на спеціальних обліках у лікарів нарколога та психіатра не перебувають, їх відношення до вчиненого, думку потерпілого ОСОБА_13 щодо призначення обвинуваченим найсуворішого виду покарання, передбаченого, в тому числі ч. 2 ст. 115 КК України, при невстановлені обставин, що пом`якшують покарання та наявності у ОСОБА_7 обствини, що його обтяжує рецидив злочинів.

Урахувавши всі обставини, які за законом мають правове значення, місцевий суд, дотримуючись принципу індивідуалізації та, виходячи з особливостей конкретних кримінальних правопорушень, реалізовуючи свої дискреційні повноваження, призначив ОСОБА_7 та ОСОБА_8 покарання у виді позбавлення волі, а, за санкціями ч. 4 ст. 187, п. 6, п. 12 ч. 2 ст. 115 КК України, ще й з конфіскацією майна, тобто в межах санкції частин статей КК України за кожний злочин окремо, а остаточне покарання - за їх сукупністю, на підставі ч. 1 ст. 70 КК України, шляхом часткового складання призначених покарань.

Колегія суддів не погоджується з посиланнями суду першої інстанції про наявність обставини, що обтяжує покарання обвинуваченого ОСОБА_8 рецидив злочинів та вважає, що воно підлягає виключенню, з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 337 КПК України судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, крім випадків, передбачених ч. 3 цієї статті.

За змістом п. 13 ч. 1 ст. 3 КПК України обвинувачення - це твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку, встановленому КПК України.

Відповідно до ч. 2 ст. 291 КПК України обвинувальний акт має містити, окрім іншого посилання на обставини, які обтяжують покарання обвинуваченого.

Частиною 3 ст. 337 КПК України передбачено, що з метою ухвалення справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод суд має право вийти за межі висунутого обвинувачення, зазначеного в обвинувальному акті, лише в частині зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення, якщо це покращує становище особи, стосовно якої здійснюється кримінальне провадження.

Встановлено, що обвинувачений ОСОБА_8 судимий 17.11.2014 Коломийським міськрайонним судом Івано-Франківської області за ч. 2 ст. 15 ч. 3 ст. 185, ч. 3 ст. 185 КК України. З огляду на наведене, оскільки ОСОБА_8 раніше був судимий за умисні кримінальні правопорушення і наразі засуджений за вчинення нових умисних кримінальних правопорушень, наявна обставина, що обтяжує його покарання в даному кримінальному провадженні рецидив злочинів.

Разом з цим в анкетних даних, зазначених в обвинувальному акті не міститься посилання на судимості обвинуваченого ОСОБА_8 , як і відсутнє посилання на наявність обставин, які обтяжують покарання останнього.

Оскільки діючи в межах пред`явленого за обвинувальним актом обвинувачення суд був позбавлений можливості вийти за його межі та погіршити становище ОСОБА_8 , він не мав право враховувати в якості обставини, що обтяжує покарання останнього рецидив злочинів.

На думку колегії суддів, призначене ОСОБА_7 та ОСОБА_8 покарання, як за п. 6, п. 12 ч. 2 ст. 115, ч. 4 ст. 187, ч. 1 ст. 263 КК України, так і остаточне покарання за сукупністю кримінальних правопорушень у визначених судом межах, відповідає загальним засадам призначення покарання, його меті, справедливому балансу між загальними інтересами суспільства, та вимогами захисту основоположних прав особи.

Відсутність обставини, яка обтяжує покарання обвинуваченого ОСОБА_8 , а також наявність даних про те, що він зареєстрував шлюб 18.01.2023 (свідоцтво Серія НОМЕР_4 ), на думку суду апеляційної інстанції, не впливає на призначене останньому покарання як за санкціями частин статей за які він засуджений, так і остаточного покарання, призначеного за сукупністю злочинів.

Підстав для пом`якшення ОСОБА_7 та ОСОБА_8 призначеного судом покарання, колегією суддів не встановлено. Даних про наявність обставин, що є пом`якшуючими покарання обвинувачених, з огляду на положення ст. 66 КК України, або можуть бути визнані такими, стороною захисту не надано і з матеріалів кримінального провадження не вбачається.

Ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, форма вини, не усвідомлення наслідків вчиненого, відсутність каяття, характеризуючі дані на обвинувачених, в тому числі і попередні судимості, а також наявність обтяжуючої покарання обставини у ОСОБА_7 , були враховані судом першої інстанції при призначенні ОСОБА_7 та ОСОБА_8 покарання, яке є наближеним до максимального покаранням у виді позбавлення волі за санкцією ч. 2 ст. 115 КК України, а також максимально можливим остаточним покаранням у виді позбавлення волі, призначеним за сукупністю кримінальних правопорушень, передбачених п. 6, п. 12 ч. 2 ст. 115, ч. 4 ст. 187, ч. 1 ст. 263 КК України.

Оскільки дії обвинуваченого ОСОБА_9 перекваліфіковані з ч. 4 ст. 187 КК України на ч. 3 ст. 185 КК України, колегія суддів, з урахуванням положень ст. 50, 65 КК України та постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» призначає останньому покарання в межах санкції ч. 3 ст. 185 КК України у виді 6 років позбавлення волі, а остаточне покарання за сукупністю злочинів у виді 6 років 6 місяців позбавлення волі, на підставі положень ч. 1 ст. 70 КК України, шляхом часткового складання призначених покарань за ч. 3 ст. 185 та ч. 1 ст. 263 КК України.

Зокрема враховуються ступінь тяжкості вчинених ОСОБА_9 кримінальних правопорушень, які є особливо тяжкими злочинами, дані про особу обвинуваченого, який раніше не судимий, не працює, на спеціальних обліках у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, його відношення до вчиненого, думку потерпілого ОСОБА_13 щодо призначення обвинуваченим найсуворішого виду покарання, при невстановлені обставин, що пом`якшують покарання та відсутності обствин, що його обтяжує.

Колегія суддів не вбачає підстав для визнання обставиною, що обтяжує покарання ОСОБА_9 рецидив злочинів, з огляду на таке.

Статтею 34 КК України передбачено, що рецидивом кримінальних правопорушень визнається вчинення нового умисного кримінального правопорушення особою, яка має судимість за умисне кримінальне правопорушення.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що ОСОБА_9 раніше не судимий, тому вчинення в цьому кримінальному провадженні двох умисних кримінальних правопорушень, не вказує на наявність обставини, що обтяжує його покарання, незважаючи на те, що така обставина зазначена в обвинувальному акті прокурором.

Призначене судом першої інстанції покарання за ч. 1 ст. 263 КК України колегія суддів визнає достатнім, таким, що відповідає загальним засадам його призначення та меті, а доводи прокурора про протилежне, визнає безпідставними.

Даних про те, що за станом здоров`я ОСОБА_9 не може відбувати призначене йому покарання у виді позбавлення волі, матеріали кримінального провадження не містять.

Оскільки обставини наведені прокурором та потерпілим ОСОБА_13 щодо призначеного обвинуваченим ОСОБА_7 та ОСОБА_8 покарання, в повній мірі були враховані судом при винесенні вироку, а під час апеляційного розгляду не встановлено підстав для кваліфікації дій ОСОБА_9 за п. 6 та п. 12 ч. 2 ст. 115, ч. 4 ст. 187 КК України, колегія суддів приходить до висновку, що покарання ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , а також ОСОБА_9 за ч. 1 ст. 263 КК України, у визначених судом межах, не можна вважати таким, що за своїм видом та розміром є явно несправедливим через м`якість.

Посилання потерпілого ОСОБА_13 на те, що ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 вчинили кримінальні правопорушення з особливим цинізмом, з урахуванням способу вбивства та послідуючих діях по обшуку мертвого потерпілого з метою збагатитися, колегія суддів визнає безпідставними, з огляду на встановлені фактичні обставини кримінального провадження, а також кваліфікацію дій обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 .

Сам факт вбивства ОСОБА_14 , а також подальший пошук у мертвого потерпілого грошових коштів, за встановлених судами першої та апеляційної інстанції обставин, не вказують на особливий цинізм дій обвинувачених.

Відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України в редакції Закону № 838-VIII від 26.11.2015, з урахування висновку Великої Палати Верховного Суду від 29.08.2018 у справі № 663/537/17, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зарахувати обвинуваченим ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 у строк відбутого покарання у виді позбавлення волі термін їх попереднього ув`язнення з 30.12.2022 по 24.06.2024 включно, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Оскільки на день апеляційного перегляду оскаржуваного судового рішення обвинувачений ОСОБА_9 , з урахуванням положень ч. 5 ст. 72 КК України в редакції Закону № 838-VIII від 26.11.2015 відбув призначене йому покарання, він підлягає звільненню з-під варти, за умови відсутності інших правових підстав для його утримання під вартою.

Колегія суддів погоджується з частковим задоволенням судом першої інстанції цивільного позову потерпілого ОСОБА_13 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, який вирішено з урахуванням положень ст. 128, 129 КПК України, ст. 12, 23, 81, 1166, 1167 ЦК України.

Зокрема судом встановлено, що потерпілим підтверджена сума заявлених вимог про відшкодування матеріальної шкоди в частині витрат, пов`язаних: з організацією поховання ОСОБА_14 на суму 68715 грн 50 коп; 3 000 доларів США (78 510 грн) та 80 000 грн, якими заволоділи обвинувачені, про що вбачається із встановлених вироком фактичних обставин провадження.

Разом з цим судом відмовлено у стягненні 9 000 (11 000 3 000) доларів США, які потерпілий ОСОБА_13 просив стягнути з обвинувачених, з огляду на те, що останнім не доведено належними та допустимими доказами заподіяння матеріальної шкоди злочинними діями обвинувачених на вказану суму.

Щодо посилань потерпілого на те, що повернуті йому кошти у сумі 1150 доларів США є непридатними для подальшого використання, колегія суддів зауважує, що з огляду на фактичні обставини провадження, які визнані судом доведеними, обвинувачені заволоділи грошовими коштами ОСОБА_14 на суму 3 000 доларів США та 80 000 грн, які і стягнуті на користь ОСОБА_13 .

Щодо моральної шкоди, яка належить відшкодуванню з обвинувачених на користь потерпілого ОСОБА_13 , її розмір визначено судом з урахуванням характеру вчиненого правопорушення, глибини душевних страждань, що пережили і продовжують переживати батьки у зв`язку із втратою сина, внаслідок чого погіршився стан їх здоров`я, порушилися звичайні життєві зв`язки, налагоджений роками життєвий уклад, ступеня вини обвинуваченого, інших обставин, які мають істотне значення.

Підстав для зменшення визначеної до відшкодування на користь потерпілого суми моральної шкоди, яка належить стягненню з обвинувачених ОСОБА_7 і ОСОБА_8 солідарно у сумі 600 000 грн, а з обвинуваченого ОСОБА_9 у сумі 100 000 грн, під час апеляційного розгляду не встановлено.

З огляду на те, що судом першої інстанції допущена невідповідність висновків фактичним обставинам кримінального провадження та неправильно застосовано закон України про кримінальну відповідальність в частині кваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_9 , колегія суддів, з урахуванням положень ст. 408 КПК України, змінює вирок Соснівського районного суду м. Черкаси від 29.12.2022 щодо ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 в частині кваліфікації дій останнього та призначеного покарання.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які б слугували підставою для скасування вироку Соснівського районного суду м. Черкаси від 29.12.2022, під час апеляційного розгляду не встановлено.

На підставі наведеного, керуючись ст. 404, п. 2 ч. 1 ст. 407, ст. 408, 409, 411, 413, 418, 419 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Апеляційні скарги прокурора відділу Черкаської обласної прокуратури ОСОБА_6 , захисника ОСОБА_10 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 та потерпілого ОСОБА_13 залишити без задоволення.

Вирок Соснівського районного суду м. Черкаси від 29 грудня 2022 року щодо ОСОБА_7 , ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених п. 6, п. 12 ч. 2 ст. 115, ч. 4 ст. 187, ч. 1 ст. 263 КК України та ОСОБА_9 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 187, ч. 1 ст. 263 КК України, змінити в частині кваліфікації дій ОСОБА_9 та призначеного йому покарання.

Перекваліфікувати дії ОСОБА_9 з ч. 4 ст. 187 КК України на ч. 3 ст. 185 КК України (в редакції станом на 13.12.2016) таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене за попередньою змовою групою осіб, поєднане з проникненням у сховище, що завдало значної шкоди потерпілому і призначити покарання у виді 6 (шести) років позбавлення волі.

Виключити з кваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_9 за ч. 1 ст. 263 КК України такі кваліфікуючі ознаки як носіння, зберігання, придбання, передача вогнепальної зброї без передбаченого законом дозволу, а також передача бойових припасів без передбаченого законом дозволу та вважати правильною кваліфікацію дій останнього за ч. 1 ст. 263 КК України, як носіння, зберігання, придбання бойових припасів без передбаченого законом дозволу. Вважати ОСОБА_9 засудженим за ч. 1 ст. 263 КК України на 3 (три) роки позбавлення волі.

Остаточне покарання ОСОБА_9 призначити за сукупністю кримінальних правопорушень на підставі ч. 1 ст. 70 КК України, шляхом часткового складання призначених покарань у виді 6 (шести) років 6 (шести) місяців позбавлення волі.

На підставі ч. 5 ст. 72 КК України в редакції Закону України № 838-VIII, у строк відбутого покарання ОСОБА_7 зарахувати термін попереднього ув`язнення з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі з 30.12.2022 по 24.06.2024 включно.

На підставі ч. 5 ст. 72 КК України в редакції Закону України № 838-VIII, у строк відбутого покарання ОСОБА_8 зарахувати термін попереднього ув`язнення з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі з 30.12.2022 по 24.06.2024 включно.

На підставі ч. 5 ст. 72 КК України в редакції Закону України № 838-VIII, у строк відбутого покарання ОСОБА_9 додатково зарахувати термін попереднього ув`язнення з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі з 30.12.2022 по 24.06.2024 включно.

Звільнити ОСОБА_9 з-під варти із зали суду у зв`язку з відбуттям строку покарання, за відсутності інших правових підстав для його утримання під вартою.

Виключити з мотивувальної частини вироку Соснівського районного суду м. Черкаси від 29 грудня 2022 року посилання на наявність обставини, що обтяжує покарання ОСОБА_8 та ОСОБА_9 рецидив злочинів.

У решті вирок Соснівського районного суду м. Черкаси від 29.12.2022 залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена до Верховного Суду протягом трьох місяців в порядку, передбаченому ст. 426 КПК України, а засудженими ОСОБА_7 , ОСОБА_8 в той самий строк, з моменту отримання її копії.

Головуючий

Судді