Ухвала

Іменем України

24 квітня 2024 року

м. Київ

справа № 757/27525/23-к

провадження № 51-2149 ск 24

Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючої ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши касаційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_4 - адвоката ОСОБА_5 на ухвалу Шевченківського районного суду міста Києва від 16 листопада 2023 року та ухвалу Київського апеляційного суду від 06 березня 2024 року,

встановив:

Як вбачається зі змісту інформації, яка міститься у Єдиному державному реєстрі судових рішень (№757/27525/23-к) :

- ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 16 листопада 2024 року задоволено клопотання прокурора, постановлено здійснювати подальший судовий розгляд кримінального провадження за №0000039 від 03.03.2022 за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 111; ч. 3 ст. 255; ч. 1 ст. 263; ч. 1 ст. 263; ч. 5 ст. 407; ч. 4 ст. 410; ч. 4 ст. 410 КК України, у закритому судовому засіданні.

- ухвалою Київського апеляційного суду від 06 березня 2024 року відмовлено у відкритті провадження за апеляційною скаргою захисника в інтересах обвинуваченого ОСОБА_4 на ухвалу Шевченківського районного суду міста Києва від 16 листопада 2024 року, якою задоволено клопотання прокурора та постановлено здійснювати подальший судовий розгляд кримінального провадження за №0000039 від 03.03.2022 за обвинуваченням ОСОБА_4 у закритому судовому засіданні.

Не погоджуючись із вказаними судовими рішеннями, захисник обвинуваченого ОСОБА_4 - адвокат ОСОБА_5 звернувся до Суду з касаційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу Шевченківського районного суду міста Києва від 16 листопада 2024 року та ухвалу Київського апеляційного суду від 06 березня 2024 року, ухвалити нове рішення яким відмовити прокурору у задоволенні клопотання про здійснення подальшого судового розгляду кримінального провадження №0000039 від 03.03.2022 за обвинуваченням ОСОБА_4 у закритому судовому засіданні.

Зокрема, на обґрунтування доводів касаційної скарги вказує, що:

- ухвала Шевченківського районного суду міста Києва від 16 листопада 2023 року постановлена без існування підстав, передбачених ст. 27 КПК України, поза межами процедури, передбаченої КПК, а саме без жодної правової підстави для її задоволення, з порушенням норм щодо доказів та їх оцінки, є очевидно необґрунтованою та невмотивованою;

- неможливість оскарження такої ухвали призвело до встановлення обмежень конституційних прав особи, та погіршило становище обвинуваченого під час слухання справи в суді;

При цьому, Київським апеляційним судом не досліджені мотиви апеляційної скарги, про які детально зазначено у касаційній скарзі.

Посилаючись на викладені у касаційній скарзі обставини, вказує, що відмовляючи у відкритті провадження за апеляційною скаргою, суд апеляційної інстанції порушив саму суть існування правової системи, як такої, що спрямована на захист громадян від відвертих і грубих порушень їх прав.

Перевіривши касаційну скаргу, колегія суддів дійшла висновку, що у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою захисника ОСОБА_5 слід відмовити з огляду на таке.

Відповідно до ч. 2 ст. 424 КПК ухвали суду першої інстанції після їх перегляду в апеляційному порядку, а також ухвали суду апеляційної інстанції можуть бути оскаржені в касаційному порядку, якщо вони перешкоджають подальшому кримінальному провадженню, крім випадків, передбачених цим Кодексом. Заперечення проти інших ухвал можуть бути включені до касаційної скарги на судове рішення, ухвалене за наслідками апеляційного провадження.

Тобто, у даному випадку, предметом перегляду суду касаційної інстанції може бути лише ухвала суду апеляційної інстанції, якою відмовлено у відкритті провадження за апеляційною скаргою захисника, як така, що може перешкоджати подальшому кримінальному провадженню.

З урахуванням зазначеного, доводи касаційної скарги про незаконність та необґрунтованість ухвали Шевченківського районного суду м. Києва від 16 листопада 2023 року, не можуть бути предметом касаційного розгляду та не підлягають перевірці у касаційному порядку.

Таким чином, вимоги захисника щодо необхідності скасування ухвали Шевченківського районного суду м. Києва від 16 листопада 2023 року та постановлення нового рішення, яким у задоволенні клопотання відмовити, не підлягають вирішенню у касаційному порядку.

При цьому, надаючи оцінку твердженням захисника щодо незаконності ухвали Київського апеляційного суду від 06 березня 2024 року, якою відмовлено у відкритті провадження за касаційною скаргою, колегія суддів зазначає таке.

Згідно положень п. 8 ч. 1 ст. 129 Конституції України однією із основних засад судочинства є забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Зазначені норми Конституції України а також кримінального процесуального закону беззастережно гарантують право на апеляційне оскарження лише судового рішення, постановленого за наслідком розгляду справи (кримінального провадження в суді першої інстанції) по суті, а не всіх судових рішень у межах цієї справи (провадження).

Право на суд, одним з аспектів якого є право на доступ до суду, не є абсолютним, воно за своїм змістом може підлягати обмеженням, особливо щодо умов прийнятності скарги на рішення. Однак, такі обмеження не можуть обмежувати реалізацію цього права у такий спосіб або до такої міри, щоб саму суть права було порушено. Такі обмеження повинні переслідувати легітимну мету та зберігати розумний ступінь пропорційності між використаними засобами та поставленими цілями (рішення ЄСПЛ у справах «Мушта проти України», заява № 8863/06, п. 37; «Kreuz v. Poland», заява № 28249/95, п. 53; «Golder v. the United Kingdom», заява № 4451/70, п. 38, «Stanev v. Bulgaria», заява № 36760/06, п.п. 229-230).

За таких обставин наявність визначених у законі обмежень щодо звернення до суду вищого рівня в разі незгоди із судовим рішенням не є тотожним обмеженню в доступі до правосуддя, а отже, не означає обмеження у праві на справедливий судовий розгляд.

Суддя апеляційної інстанції, відмовляючи у відкритті провадження за апеляційною скаргою захисника обвинуваченого ОСОБА_4 - адвоката ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді, дійшов висновку, що зазначена ухвала апеляційному оскарженню не підлягає, та з наведеним погоджується і колегія суддів Верховного суду з огляду на таке.

Положеннями ст. 24 КПК встановлено, що кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого, а також на перегляд вироку, ухвали суду, що стосується його прав, свобод, законних інтересів, судом вищого рівня в порядку, передбаченому КПК.

Статтею 129 Конституції України передбачено, що гласність судового процесу та його повне фіксування технічними засобами є однією із основних засад судочинства.

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», кожному гарантується захист його прав, свобод та інтересів у розумні строки незалежним, безстороннім і справедливим судом, утвореним законом.

Згідно зі статтею 11 Закону «Про судоустрій і статус суддів», судові рішення, судові засідання та інформація щодо справ, які розглядаються судом, є відкритими, крім випадків, установлених законом.

Таким чином, законодавство забезпечує вільний доступ у судове засідання, в якому відбувається розгляд справи, всіх бажаючих громадян, а також їх право робити письмові записи та фіксувати за допомогою звукозаписувальних технічних засобів все, що відбувається у залі судових засідань. Положення щодо відкритості судового процесу знаходять своє відображення й у процесуальному законодавстві.

Зокрема, відповідно до пункту 20 частини першої статті 7 КПК України, гласність і відкритість судового провадження та його повне фіксування технічними засобами є однією із засад кримінального провадження.

При цьому, положеннями ч. 2 ст. 27 КПК України врегульовано питання щодо здійснення судового розгляду у закритому судовому засіданні, та відповідно до положень п. 4 ч. 2 зазначеної статті, суд може прийняти рішення про здійснення кримінального провадження у закритому судовому засіданні впродовж усього судового провадження або окремої його частини, серед іншого, у разі необхідності запобігти розголошенню таємниці, що охороняється законом.

Як вбачається зі змісту ухвали Шевченківського районного суду міста Києва від 16 листопада 2024 року, яка міститься у Єдиному державному реєстрі судових рішень (справа №757/27525/23-к), клопотання прокурора задоволено, постановлено здійснювати подальший судовий розгляд кримінального провадження за №0000039 від 03.03.2022 за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 111; ч. 3 ст. 255; ч. 1 ст. 263; ч. 1 ст. 263; ч. 5 ст. 407; ч. 4 ст. 410; ч. 4 ст. 410 КК України, у закритому судовому засіданні.

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду першої інстанції, захисник обвинуваченого ОСОБА_4 - адвокат ОСОБА_5 оскаржив його в апеляційному порядку.

Відповідно до ч. 1 ст. 392 КПК в апеляційному порядку можуть бути оскаржені судові рішення, які були ухвалені судами першої інстанції і не набрали законної сили, а саме: 1) вироки, крім випадків, передбачених ст. 394 цього Кодексу; 2) ухвали про застосування чи відмову у застосуванні примусових заходів медичного або виховного характеру; 3) інші ухвали у випадках, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 2 ст. 392 КПК ухвали, постановлені під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судових рішень, передбачених частиною першою цієї статті, окремому оскарженню не підлягають, крім випадків, визначених цим Кодексом. Заперечення проти таких ухвал можуть бути включені до апеляційної скарги на судове рішення, передбачене частиною першою цієї статті.

Як вбачається зі змісту касаційної скарги та інформації, яка міститься у Єдиному державному реєстрі судових рішень, до Шевченківського районного суду міста Києва надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000039 від 03 березня 2022 року та ухвалою Шевченківського районного суду міста Києва від 30 серпня 2023 року кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.111; ч. 3 ст. 255; ч. 1 ст. 263; ч. 1 ст. 263; ч. 5 ст. 407; ч. 4 ст. 410; ч. 4 ст. 410 КК України, призначено до судового розгляду.

З огляду на те, що захисником обвинуваченого ОСОБА_4 подано апеляційну скаргу на ухвалу суду, яка постановлена під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення, яке вирішує кримінальне провадження по суті, така ухвала, з урахуванням зазначених вище положень КПК, не підлягає окремому оскарженню в апеляційному порядку.

Відповідно до ч. 4 ст. 399 КПК України, суддя-доповідач відмовляє у відкритті провадження лише, якщо апеляційна скарга подана на судове рішення, яке не підлягає оскарженню в апеляційному порядку, або судове рішення оскаржене виключно з підстав, з яких воно не може бути оскарженим згідно з положеннями статті 394 цього Кодексу.

Суддя суду апеляційної інстанції, перевіряючи апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_4 , дійшов обґрунтованого висновку про те, що зазначена ухвала суду першої інстанції не підлягає окремому оскарженню в апеляційному порядку, у зв`язку з чим постановив ухвалу про відмову у відкритті апеляційного провадження, з чим погоджується і колегія суддів Верховного Суду.

При цьому, твердження захисника щодо постановлення Шевченківським районним судом м. Києва ухвали від 16 листопада 2024 року поза межами КПК, є неспроможними, з огляду на наступне.

Зокрема, як вказано вище, приписами ст. 27 КПК України, визначено гласність та відкритість судового провадження, натомість у частині 2 вказаної статті виокремлено виключні підстави для обмеження вказаної засади, а тому, питання щодо ухвалення рішення про здійснення розгляду у закритому судовому засіданні, фактично врегульовано КПК та є дискреційним повноваженням суду.

При цьому, положеннями ст. 350 КПК України передбачено порядок розгляду судом клопотань учасників судового провадження, та зазначеною статтею визначено, що клопотання учасників судового провадження розглядаються судом після того, як буде заслухана думка щодо них інших учасників судового провадження, про що постановляється ухвала. Відмова в задоволенні клопотання не перешкоджає його повторному заявленню з інших підстав.

За таких обставин, вирішення клопотання одного із учасників судового провадження про здійснення судового розгляду в закритому судовому засіданні, в цілому не свідчить про вирішення цього питання поза межами процедури, яка охоплюється вищезазначеними положеннями КПК України, якими визначено коло учасників правовідносин, та межі, в яких вони реалізують відповідні права.

З огляду на вищезазначене, колегія суддів суду касаційної інстанції вважає за необхідне зазначити, що відмова суду апеляційної інстанції у відкритті апеляційного провадження у зв`язку із поданням апеляційної скарги на судове рішення, оскарження якого законом не передбачене, не є свідченням обмеження доступу до правосуддя, та, з огляду на положення, передбачені ч. 6 ст. 9 КПК, не свідчить про порушення загальних засад кримінального провадження.

Враховуючи наведене, суд апеляційної інстанції, відмовляючи у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою захисника обвинуваченого ОСОБА_4 на ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 06 березня 2024 року, зазначивши, що відповідно до ч. 2 ст. 392 КПК такі ухвали окремому оскарженню не підлягають, діяв відповідно до вимог кримінального процесуального закону.

З огляду на зазначене, інші доводи касаційної скарги у частині відмови у відкритті провадження судом апеляційної інстанції не спростовують законність, обґрунтованість та вмотивованість рішення суду апеляційної інстанції.

Таким чином, за результатом перевірки доводів захисника обвинуваченого ОСОБА_4 щодо оскарження ухвали Київського апеляційного суду від 06 березня 2024 року про відмову у відкритті провадження, колегія суддів не встановила підстав, які б свідчили про можливість задоволення касаційної скарги.

Згідно з п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК, суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, якщо з касаційної скарги, наданих до неї судових рішень та інших документів вбачається, що підстав для задоволення скарги немає.

На підставі наведеного, керуючись пунктом 2 частиною 2 статті 428 КПК, Суд

постановив:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою захисника обвинуваченого ОСОБА_4 - адвоката ОСОБА_5 на ухвалу Шевченківського районного суду міста Києва від 16 листопада 2023 року та ухвалу Київського апеляційного суду від 06 березня 2024 року.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3