Справа № 711/4646/23
Номер провадження 1-кп/711/192/24
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 квітня 2024 року м.Черкаси

Придніпровський районний суд м.Черкаси в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілого ОСОБА_4 ,

представника потерпілого ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Придніпровського районного суду м.Черкаси кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002192 від 02.07.2023, стосовно:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Черкаси, Черкаської області, громадянина України, з середньою освітою, офіційно не працевлаштованого, неодруженого, який на утриманні малолітніх та неповнолітніх дітей чи інших осіб не має, депутатом, учасником бойових дій не являється, зареєстрований та офіційно проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого: - 04.11.2022 Придніпровським районним судом м.Черкаси за ч.4 ст.186 КК України у виді позбавлення волі на строк 5 років, на підставі 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 3 роки; - 05.12.2023 вироком Черкаського апеляційного суду від 05.12.2023 за ч.4 ст.186 КК України, вирок Придніпровського районного суду м.Черкаси від 04.11.2022 змінено в частині призначення покарання та ухвалено новий вирок, яким призначено покарання за ч.4 ст.186 КК України у виді позбавлення волі на строк 7 років,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення-злочину, передбаченого ч.4 ст.186 КК України,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_7 , 01.07.2023 о 20 годин 30 хвилин, рухаючись по вул.Верхня Горова, м.Черкаси, побачив на шиї у ОСОБА_4 , який також рухався по вул. Верхня Горова, м. Черкаси, золотий ланцюжок, після чого у ОСОБА_7 виник злочинний умисел направлений на відкрите викрадення чужого майна. Реалізуючи свій злочинний умисел ОСОБА_7 , діючи умисно, повторно, з корисливим мотивом, з метою особистого збагачення, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, в умовах воєнного стану, який введено в дію відповідно до Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» № 64/2022 від 24.02.2022, у подальшому неодноразово продовжений, останній раз Указом Президента України № 3057-ІХ від 02.05.2023 з 05 годин 30 хвилин 20 травня 2023 року строком на 90 діб, перебуваючи біля будинку АДРЕСА_2 , наблизився до ОСОБА_4 та шляхом ривка зірвав з шиї останнього ланцюжок із золота 585 проби вагою 32,41 г., на якому знаходився хрестик із золота 585 проби вагою 6,69 г, загальна вартість яких, становить 92035,25 грн. Після чого, з викраденим майном з місця вчинення кримінального правопорушення зник та розпорядився ним на власний розсуд, чим спричинив ОСОБА_4 матеріальну шкоду на суму 92035,25 грн.

Дії ОСОБА_7 кваліфіковані за ознаками кримінального правопорушення-злочину, передбаченого ч.4 ст.186 КК України, як відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинене повторно, в умовах воєнного стану.

Обвинувачений ОСОБА_7 в судовому засіданні вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення-злочину, передбаченого ч.4 ст.186 КК України не визнав у повному обсязі. Цивільний позов, заявлений потерпілим ОСОБА_4 , про відшкодування з обвинуваченого матеріальної та моральної шкоди, не визнав, так як не вчиняв стосовно потерпілого будь-яких злочинних дій. Пояснив, що 01.07.2023 він дійсно проходив по бульвару Шевченка, оскільки недалеко проживає, а саме по АДРЕСА_3 . Цього вечора він був на місці події, хоча на долученому відео з камер спостереження він себе і не впізнає. Того дня він був у різних районах міста, а саме в районі «Миру», Енгельса-Шевченка, районі «Сєдова». Саме в районі «Сєдова» він перебував з 20.00 по 21.00 год., що може підтвердити його знайомий ОСОБА_8 , з яким того дня він перебував разом з 17-18-ї год. Близько 23-ї години він повернувся додому, але в той вечір він був дома сам, оскільки його сестра з братом та дітьми поїхали на дачу. Наступного ранку, а саме 02.07.2023 він мав намір поїхати до сестри на дачу, але запізнився на автобус, який мав бути о 09.30 год. Коли ішов на зупинку при ньому був пакет з речами, а саме змінним одягом, який він в подальшому і показав працівникам поліції та добровільно їм видав. Він написав власноруч, що добровільно видає речі в яких він був вдягнутий в той день.Тобто він не від кого не ховався та не мав наміру цього робити, оскільки злочин він не вчиняв, а тому не має наміру відповідати за те, що він не робив. Вважає, що потерпілий його оговорює, оскільки він і сам не бачив, хто здійснив його грабіж, так як перебував в стані сильного алкогольного сп`яніння. Під час проведення впізнання, на нього потерпілий вказав лише за вказівки працівників поліції..

Потерпілий ОСОБА_4 , допитаний в судовому засіданні, надав пояснення, що 01.07.2023 року близько о 20.30 годин повертався додому та ішов по АДРЕСА_4 . На світлофорі біля магазину «Велика Кишеня» зупинився, та набрав на телефоні номер товариша, але він не відповів, тому він перейшов дорогу та пішов далі. Вийшовши на вул. Верхня Горова, повернув ліворуч, щоб зайти до товариша. В той час, як він набирав номер телефону, ззаду до нього підійшов обвинувачений та взявши його за ланцюжок, який висів у нього на шиї, почав зривати. Він своєю лівою рукою, схопив обвинуваченого за руку, але той різко смикнув, а він упав на коліно. Обвинувачений, який зірвавши золотий ланцюжок на якому був золотий хрестик, почав тікати з викраденим ланцюжком. Він побіг за обвинуваченим, який повернувши ліворуч втік. Він повернувся на місце пригоди та намагався викликати поліцію. Саме в цей час мимо проїжджав автомобіль патрульних, який він зупинив. Працівники поліції відібрали у нього пояснення. Зауважив, що в той час, коли він схопив обвинуваченого за руку, під час того, як останній намагався зірвали ланцюжок, він підняв очі та чітко роздивився обличчя винуватця. Це був саме обвинувачений ОСОБА_7 , який був у кепці, в чорній одежі, а саме шорти, футболка та фуражка. Він його взнав по очах, по носу, під час проведення впізнання та чітко на нього вказав. Крім того, під час того, як обвинувачений тікав, він також оглядався, а тому він добре його розгледів та у нього немає жодних сумнівів, що це є саме обвинувачений ОСОБА_7 . Внаслідок злочинних дій обвинуваченого ОСОБА_7 йому завдано матеріальну шкоду, оскільки викрадені речі, а саме ланцюжок з хрестиком йому не повернуто. Вартість викрадених речей становить 92035,25 грн., саме тому він заявив позов на таку суму. Крім того вважає, що внаслідок неправомірних дій обвинуваченого йому завдано моральну шкоду, оскільки викрадені ланцюжок та хрестик, це подарунок дружини, яка померла, та яка тривалий час збирала гроші на цей подарунок, він дорогий для нього як пам`ять. Якби викрадене повернулося, то він би зовсім по іншому віднісся б до обвинуваченого. Моральну шкоду оцінює в 5000 грн., оскільки після відкритого грабежу він переніс сильний стрес, внаслідок чого був вимушений звернутися до лікарів та приймати ліки. Крім того, він має поранення та мав контузію, а тому вказана подія через великі хвилювання призвела до загального погіршення здоров`я. Крім того, всі походи до поліції супроводжувалися психологічними хвилюваннями, а тому він оцінив моральну шкоду саме в такому розмірі. Під час вчинення стосовно нього злочину він не був п`яним, оскільки випив лише трохи пива. Розладів здоров`я з зором не має. Причин оговорювати обвинуваченого у нього немає. Він хоче, щоб обвинувачений все йому повернув. Просив призначити суворе покарання на яке він заслуговує та задовольнити цивільний позов про відшкодування матеріальної та моральної шкоди.

В судовому засіданні за клопотанням сторони захисту допитано свідка ОСОБА_8 , який надав пояснення, що ОСОБА_7 знає давно, це його товариш, якого він знає з 14 років. З ОСОБА_7 познайомилися на ігротеці на « ОСОБА_9 ». Після чого вони в подальшому спілкувалися та бачилися. Коли він відбував покарання, то звісно, вони не бачилися, так спілкувалися по телефону. Він особисто був засуджений за ч.1, 2 ст.186 ККК України, за що повністю відбув покарання. Всього має чотири строки. ОСОБА_7 молодший за нього. Оскільки він з ОСОБА_7 бачився не дуже часто, а тому пам`ятає точно, що зустрічався з ним саме першого числа липня місяця. Про зустріч вони домовилися завчасно та зустрілися в обід цього дня. Ходили по місту туди-сюди. Ходили по вулиці ОСОБА_10 , ходили на ОСОБА_11 . Він особисто прийшов у 23.30 додому. Зустрілися близько 14-15 год. З 18 години до 18.30 були вдома у ОСОБА_12 , пили чай. В цей час якраз прийшов його брат з роботи, з яким вони і пили чай. У ОСОБА_7 вдома дивилися запальнички, оскільки він їх колекціонує, одну з них він подарував йому. Того дня, а саме першого липня ходили кругами. Сам він живе на « ОСОБА_13 », а ОСОБА_14 живе на « ОСОБА_9 », от вони і ходили, через 700-річчя, круг по ОСОБА_15 . В цей день ні в районі «Митниця» біля магазину « ІНФОРМАЦІЯ_2 », ні біля «Казки» не знаходилися. З 18 по 19 годину пили чай у ОСОБА_14 , після чого пішли до нього додому. Того дня вони багато з ким бачилися, наприклад: ОСОБА_16 з СТО, ОСОБА_17 з дружиною, брата його. Дуже багато кого зустрічали. В ОСОБА_18 він приїхав з Києва 30 чи 31 червня, маршрутним таксі. Точного часу сказати не може, оскільки він відпрацював і після роботи пішов на маршрутку. В районі ОСОБА_11 він був з ОСОБА_14 , після того, як попили у останнього чай, це було близько 19.00 години. З 20 години до 20.50 він з ОСОБА_7 був разом. До нього додому вони прийшли близько 20.30 ближче до 21.00. Вони постійно перебували разом, ОСОБА_14 нікуди не відходив з його поля зору, хіба що справити природні потреби до дерева. Дату зустрічі точно пам`ятає, оскільки в ці дні він їздив на роботу та приїжджав додому двічі в місяць, а саме 16 числа та першого числа. Який день тижня це був точно сказати не може, але саме у нього цього дня був вихідний. Яка погода була цього дня теж не пам`ятає, але і він і ОСОБА_14 були в футболках, шортах та пєнових тапках шльопках. ОСОБА_14 був в темному одязі, оскільки у нього світлого майже не має. А на голові у нього була кепка, яку він йому подарував, він і зараз в ній.

Не зважаючи на повне невизнання обвинуваченим ОСОБА_7 вини у вчиненні інкримінованого йому кримінального праворушення передбаченого ч.4 ст.186 КК України, його вина підтверджується зібраними у провадженні доказами, дослідженими судом, а саме:

витягом з єдиного реєстру досудового розслідування № 0002192від 01.07.2023, згідно якого 01.07.2023 року до ЧРУП ГУНП в Черкаській області надійшла заява ОСОБА_4 по факту того, що 01.07.2023 року близько 20.30 год. невстановлена особа чоловічої статі під час перебування заявника поблизу буд. АДРЕСА_2 відкрито заволоділа майном заявника, а саме золотим ланцюжком та золотим хрестиком, після чого зникла у невстановленому напрямку (а.п.63);

постановою в.о. заступника начальника СВ ЧРУП ГУНП в Черкаській області капітана поліції ОСОБА_19 про призначення групи слідчих, якою доручено здійснення досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0002192 слідчому слідчого відділу ЧРУП ГУНП в Черкаській області ОСОБА_20 , слідчому слідчого відділу ЧРУП ГУНП в Черкаській області ОСОБА_21 , слідчому слідчого відділу ЧРУП ГУНП в Черкаській області ОСОБА_22 , слідчому слідчого відділу ЧРУП ГУНП в Черкаській області ОСОБА_23 . Старшим слідчої групи визначено слідчого ЧРУП ГУНП в Черкаській області ОСОБА_20 (а.п.67);

постановою першого заступника керівника Черкаської окружної прокуратури ОСОБА_24 про призначення групи прокурорів у кримінальному провадженні № 0002192 від 02.07.2023 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.186 КК України у складі прокурорів Черкаського відділу Черкаської окружної прокуратури ОСОБА_3 та ОСОБА_25 . Старшим групи прокурорів призначити прокурора Черкаського відділу Черкаської окружної прокуратури ОСОБА_3 , якому доручити керувати діями інших прокурорів. Відомості про прийняте рішення внести до Єдиного реєстру досудових розслідувань (а.п.68-69);

протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення (або таке, що готується) від 01.07.2023 року, згідно якої ОСОБА_4 заявив, що 01.07.2023 року в АДРЕСА_2 , невідома особа заволоділа (відкрито) золотим ланцюжком з золотим хрестиком, вагою близько 38 грам, які було придбано за 60000 грн. (а.п.70);

протоколом огляду місця події від 01.07.2023, проведеного в присутності понятих ОСОБА_26 , ОСОБА_27 , за участі спеціаліста криміналіста ОСОБА_28 та фототаблицею до нього. Об`єктом огляду місця події є відкрита ділянка місцевості, а саме проїжджа частина дороги по АДРЕСА_5 , а саме між будинком № 30 та № 9 (а.п.71-75);

заявою ОСОБА_4 від 02.07.2023 про залучення до кримінального провадження №0002192 від 02.07.2023, як потерпілого, яка прийнята слідчим СВ ЧРУП ГУНП в Черкаській області старшим лейтенантом поліції ОСОБА_20 (а.п.76);

протоколом огляду від 02.07.2023, проведеного слідчим СВ ЧРУП ГУНП в Черкаській області старшим лейтенантом поліції ОСОБА_20 , в кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0002192 від 02.07.2023 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.186 КК України, у відповідності до ст.ст.98, 99, 104, 106, 223, 237 КПК України, у приміщенні службового кабінету № 410 слідчого відділу Черкаського РУП ГУНП Черкаської області, який розташований за адресою: вул. Пастерівська, 104, м. Черкаси. Об`єктом огляду являється 2 бирки надані потерпілим. В ході огляду наданих двох бирок було встановлено, що: ланцюг виготовлений із золота 585 проби, масою 32,41 г та вартістю 55100 грн.; хрест виготовлений із золота 585 проби, масою 6,69 г та вартістю 11350 грн. (а.п.77);

постановою слідчого слідчого відділу ЧРУП ГУНП в Черкаській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_20 від 02.07.2023 про визнання у якості речового доказу в кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0002192 від 02.07.2023 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.186 КК України: 2 бирки на золотий ланцюг та золотий хрест. Речові докази повернуті власнику, а саме потерпілому ОСОБА_4 (а.п.78);

протоколом пред`явлення особи до впізнання від 02.07.2023, відповідно до якого в ході якого потерпілий ОСОБА_4 серед чотирьох чоловіків, пред`явлених йому для впізнання, які умовно пронумеровані зліва на право, впізнає чоловіка під номером № 3, та вказує, як на особу, яка 01.07.2023 відкрито заволоділа його майном. Згідно протоколу пред`явлення для впізнання під № 3 ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.п.79-81);

відеозаписом до протоколу пред`явлення особи до впізнання від 02.07.2023 року, дослідженим в судовому засіданні. В ході перегляду відеозапису встановлено, що потерпілий ОСОБА_4 серед чотирьох чоловіків, пред`явлених йому для впізнання та які умовно пронумеровані зліва на право, вказує на чоловіка під номером № 3, а саме ОСОБА_7 , при цьому зазначає, що ця особа 01.07.2023 відкрито заволоділа його майном (а.п.79-81);

протоколом затримання особи підозрюваної у вчиненні злочину від 02.07.2023, згідно якого ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 затримано за підозрою у вчиненні злочину передбаченого ч.4 ст.186 КК України (а.п.82-85);

заявою ОСОБА_7 про добровільну видачу працівникам поліції особистих речей, а саме: сіру кепку з чорною емблемою з написами; чорну футболку; чорні шорти з білими смугами та сірі кросівки з чорною підошвою, в якій він був одягнутий під час вчинення грабежу 01.07.2023 по АДРЕСА_5 (а.п.86);

протоколом огляду від 03.07.2023, проведеного слідчим СВ ЧРУП ГУНП в Черкаській області старшим лейтенантом поліції ОСОБА_20 , в кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0002192 від 02.07.2023 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.186 КК України, у відповідності до ст.ст.98, 99, 104, 106, 223, 237 КПК України, у приміщенні службового кабінету № 410 слідчого відділу Черкаського РУП ГУНП Черкаської області, який розташований за адресою: вул. Пастерівська, 104, м. Черкаси. Об`єктом огляду являються особисті речі, які 02.07.2023 ОСОБА_7 добровільно видав працівникам поліції. Огляд проведено за участі потерпілого ОСОБА_4 . Об`єктом огляду являються: 1. Кепка сірого кольору та козирком синього кольору, з наявним написом посередині; 2.Футболка чорного кольору з наявною червоною емблемою на лівій стороні футболки; 3. Шорти темно-синього кольору з явним написом в нижньому лівому куті та наявні білі полоси по боках шортів; 4.Взуття кросівки сірого кольору «Reebok». Під час огляду потерпілий ОСОБА_4 повідомив, що під час огляду особистих речей ОСОБА_7 він впізнає футболку, взуття, шорти та головний убір, в якому 01.07.2023 близько 20:30 год. невідома особа відкрито заволоділа його майном (а.п.87-90);

постановою слідчого слідчого відділу ЧРУП ГУНП в Черкаській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_20 від 03.07.2023 про визнання у якості речового доказу в кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0002192 від 02.07.2023 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.186 КК України, особисті речі ОСОБА_7 , а саме: кепку, футболку, шорти та кросівки, які повернути власнику (а.п.91);

розпискою ОСОБА_7 , про отримання від працівників поліції особистих речей, які були ним добровільно видані 02.07.2023, претензій не має (а.п.92);

повідомленням про підозру від 03.07.2023, згідно якої ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 повідомлено про те, що він підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.186 КК України у відкритому викраденні чужого майна (грабіж), вчиненому в умовах воєнного стану (а.п.98-100);

висновком експерта № СЕ-19/124-23/7782-ТВ від 10.07.2023, згідно якої в ході проведення товарознавчої експертизи, встановлено, що ринкова вартість золотого ланцюжка вагою 32,41 г 585 проби та золотого хрестика вагою 6,69 г 585 проби станом на момент вчинення злочину, а саме 01.07.2023 становила 92035,25 грн. (дев`яносто дві тисячі тридцять п`ять грн.25 коп.) (а.п.101-105);

протоколом огляду від 12.07.2023, проведеного слідчим СВ ЧРУП ГУНП в Черкаській області старшим лейтенантом поліції ОСОБА_20 , в кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0002192 від 02.07.2023 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.186 КК України, у відповідності до ст.ст.98, 99, 104, 106, 223, 237 КПК України, у приміщенні службового кабінету № 410 слідчого відділу Черкаського РУП ГУНП Черкаської області, який розташований за адресою: вул. Пастерівська, 104, м. Черкаси, з додатком. Під час огляду виявлено: об`єктом огляду є лазерний компакт - диск CD-R «Kaktuz», як носій інформації, на якому під час зчитування його на ПК мається папка «відео грабіж дед», відкривши яку було виявлено 3 відеозаписи: 1-відео запис має назву - «Priportova-Volkova, cam3_n_4121_to_47 22». При відкритті даного відео запису встановлено, що на відео видно, як 01.07.2023 о 20:41:55 на відео з`являється потерпілий ОСОБА_4 та рухається по вул. Волкова. Через декілька секунд зупиняється та дивиться у власний телефон та о 20:46:46 повертає до будинку та рухається паралельно вулиці Припортовій. 2-відео запис має назву - «Priportova-Volkova, cam4_o_3121_to_45 21». При відкритті даного відео запису встановлено, що на відео видно, як 01.07.2023 об 20:32:04 на відео з`являється потерпілий ОСОБА_4 та біля зупинки знаходиться ОСОБА_7 , який розмовляє по мобільному телефону та візуально спостерігає за потерпілим, о 20:36:53 останній проходить повз потерпілого та знову зупиняється на вулиці Припортовій та візуально контролює потерпілого. Об 20:31:30 потерпілий через пішохідний перехід переходить через дорогу на вулицю Волкова, та слідом за ним дорогу переходить ОСОБА_7 на відстані близько 10 метрів через саму дорогу після чого зупиняється біля будинку та знову візуально контролює потерпілого. 3-відео запис має назву - «Shevchenko - Chomovola, cam6_o_5319_to_2019». При відкритті даного відео запису встановлено, що на відео видно, як 01.07.2023 о 20:54:48 через бульвар Шевченка перебігає ОСОБА_7 та рухається в напрямку вулиця В. Чорновола (а.п.106-107);

в судовому засіданні досліджено відеозапис до протоколу огляду від 12.07.2023, а саме лазерний компакт - диск CD-R «Kaktuz», на якому містяться відеозапис. Під час перегляду встановлено, що на ньому зафіксована подія, яка мала місце 01.07.2023. Зокрема, 01.07.2023 о 20:41:55 потерпілий ОСОБА_4 рухається по вул.Волкова, після чого зупиняється та дивиться у телефон. В подальшому потерпілий повертає до будинку та рухається паралельно АДРЕСА_4 . На другому відеозаписі видно, як 01.07.2023 об 20:32:04 з`являється потерпілий ОСОБА_4 , а ОСОБА_7 в цей час, знаходиться поруч з зупинкою та розмовляє по телефону. При цьому ОСОБА_7 візуально спостерігає за потерпілим. О 20:36:53 ОСОБА_7 проходить повз потерпілого ОСОБА_4 , після чого зупиняється на вулиці Припортовій, при цьому контролює потерпілого поглядом. Об 20:31:30 потерпілий по пішохідному переходу переходить через дорогу на вулицю Волкова, та слідом за ним дорогу переходить ОСОБА_7 . При цьому ОСОБА_7 тримається від потерпілого на відстані близько 10 метрів. Перейшовши через дорогу ОСОБА_7 зупиняється біля будинку та знову спостерігає за потерпілим. Під час перегляду 3-відео встановлено, що на ньому зафіксовано, як 01.07.2023 о 20:54:48 через бульвар Шевченка перебігає ОСОБА_7 та в подальшому рухається в напрямку вулиця В. Чорновола (а.п.108) ;

постановою слідчого слідчого відділу ЧРУП ГУНП в Черкаській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_20 від 12.07.2023 про визнання у якості речового доказу в кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0002192 від 02.07.2023 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.186 КК України, диск CD-R «Kaktuz», на якому міститься відео з камери спостереження (а.п.109);

протоколом проведення слідчого експерименту від 12.07.2023, проведеного за участю потерпілого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 . В ході слідчого експерименту потерпілий ОСОБА_4 показав, як він 01.07.2023 близько 20.30 год. рухався по вул.Припортовій поруч магазину «Велика Кишеня» в напрямку вул.Волкова. Після чого звернув та пішов до вул.Верхня Горова, де біля будинку № 30 підозрюваний підійшов ззаду до потерпілого та рукою з шиї зірвав золотий ланцюг на якому був хрестик, після чого побіг в бік Дніпра по вказаній вулиці та звернув ліворуч. Потерпілий також зазначив, як він побіг за чоловіком та останній озирався, у зв`язку з чим, потерпілий запам`ятав обличчя та одяг, в якому був підозрюваний на момент вчинення злочину (а.п.110-112);

відеозаписом до протоколу проведення слідчого експерименту від 12.07.2023, який досліджено в судовому засіданні. В ході перегляду якого встановлено, що потерпілий ОСОБА_4 показує, як він 01.07.2023 близько 20.30 год. рухався по вул.Припортовій, поруч магазину «Велика Кишеня» в напрямку вул.Волкова. Після чого звернув та пішов до вул.Верхня Горова. Потерпілий показав, що біля будинку АДРЕСА_2 , підозрюваний підійшов ззаду та рукою з шиї зірвав золотий ланцюг на якому був хрестик. Після цього підозрюваний побіг в бік Дніпра та звернув ліворуч. Потерпілий зазначає, що він побіг за чоловіком та останній озирався, саме тому він зміг запам`ятати його обличчя та одяг, в якому був підозрюваний на момент вчинення злочину (а.п.110-113);

повідомленням про зміну раніше повідомленої підозри 14.07.2023, згідно якої ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 повідомлено про те, що він підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.186 КК України відкритому викраденні чужого майна (грабіж), вчиненому повторно, в умовах воєнного стану (а.п.114-116).

Судом досліджено характеризуючи дані ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зокрема: довідку про внесення відомостей до єдиного Державного демографічного реєстру № , згідно якої ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м.Черкаси, проживає за адресою: АДРЕСА_1 ; довідку КНП «ЧОНД» Черкаської міської ради № 7442 від 05.07.2023 згідно якої ОСОБА_7 на обліку у лікаря нарколога не перебував; довідку КНП «ЧОПНД» Черкаської обласної ради № 1388/01-05/1 від 04.07.2023, згідно якої ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у лікаря психіатра на обліку не перебуває; вимогу УІП ГУНП в Черкаській області від 03.07.2023 вих. № 10164/46-23, згідно якої ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_1 раніше судимий 04.11.2022 Придніпровським районним судом м. Черкаси за ч.4 ст.186 КК України, до 5 років позбавлення волі, на підставі 75 КК України звільнений від відбуття покарання з іспитовим строком 3 роки. (а.п. 93-97)

Всі вище перелічені докази належні, оскільки вони підтверджують існування обставин, що підлягають доказуванню, допустимі, оскільки вони отримані в порядку встановленому КПК України, достовірні, оскільки фактичні дані отримані з цих доказів, не спростовані жодним іншим доказом, наданими сторонами кримінального провадження.

Невизнання обвинуваченим ОСОБА_7 своєї вини у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.186 КК України, суд розцінює як вибрану обвинуваченим позицію свого захисту від пред`явленого обвинувачення і спробу уникнути передбаченої законом відповідальності за вчинене.

Версія обвинуваченого ОСОБА_7 про те, що під час вчинення кримінального правопорушення, а саме 01.07.2023 з 20 год. по 20.50 він перебував в районі «Сєдого», а тому не міг вчинити злочин, який йому інкримінують - спростовується доказами наданами прокурором та дослідженими у судовому засіданні та послідовними свідченнями, які надав в судовому засіданні потерпілий, який наполягав на тому, що саме обвинувачений ОСОБА_7 01.07.2023 приблизно о 20.30 год., в той час, як він ішов по вул. Верхня Горова та набирав номер телефону, підійшов ззаду та потягнув його за ланцюжок, який був одягнутий на його шиї, зірвавши його, після чого почав тікати та повернувся і він його побачив та запам`ятав його обличчя. Саме тому він зміг його впізнати, як під час досудового слідства по очах, рисах обличчя та одягу, так і в ході судового розгляду, що розцінюється судом, як прямі докази винуватості обвинуваченого.

Вказані свідчення узгоджуються зі змістом протоколу проведення слідчого експерименту за участю потерпілого від 12.07.2023 (а.м.107-110) та протоколом пред`явлення особи для впізнання від 02.07.2023, в ході якого потерпілий ОСОБА_4 серед чотирьох чоловіків, яких йому було пред`явлених для впізнання, чітко вказав на обвинуваченого ОСОБА_7 , як на особу яка 01.07.2023 відкрито заволоділа його майном, та зазначив, що впізнає вказану особу за формою обличчя, зачіскою, формою носа та очей, формою та розміром губ. (а.с.76-78)

Підстав сумніватися у показах потерпілого ОСОБА_4 допитаного безпосередньо під час судового провадження або не довіряти їм суд не вбачає, оскільки вони є послідовні, логічні та такими, що повністю узгоджуються з сукупністю зібраних у кримінальному провадженні доказами, що свідчить про можливість визнання показань потерпілого, в цілому такими, що відповідають вимогам ст. 84-87 КПК України.

Надаючи оцінку наданому стороною захисту доказу, а саме: показанням свідка ОСОБА_8 , суд виходить з наступного.

Суд приймає до уваги той факт, що свідок ОСОБА_8 та ОСОБА_7 товаришують з 14 років свідка, тобто досить тривалий час підтримують дружні стосунки.

Так в судовому засіданні, свідком ОСОБА_8 надано пояснення, щодо подій які відбувалися в день вчинення кримінального правопорушення.

Версія свідка ОСОБА_8 про те, що він саме першого липня зустрівся з ОСОБА_7 близько 14-15 год. після чого вони разом гуляли містом, спростовується поясненнями обвинуваченого ОСОБА_7 , який в своїх поясненнях, наданих під час його допиту повідомив, що з свідком ОСОБА_8 того дня він перебував разом з 17-18-ї год.

Пояснення свідка ОСОБА_8 , що близько 18.30 год. він з обвинуваченим були вдома у останнього, де пили чай, та саме в цей час прийшов брат обвинуваченого з яким вони і пили чай, також спростовується поясненнями обвинуваченого ОСОБА_7 , який вказав, що в той вечір він був дома сам, оскільки його сестра з братом та дітьми поїхали на дачу.

Покази свідка ОСОБА_8 , про те, що в цей день ні в районі «Митниця» біля магазину « ІНФОРМАЦІЯ_2 », ні біля «Казки» вони з обвинуваченим не перебували, повністю спростована показами обвинуваченого, який особисто під час судового засідання, яке відбулося 09.10.2023 зазначив, що він того вечора був на місці події, хоча на долученому відео з камер спостереження він себе і не впізнає.

Покази свідка ОСОБА_8 , що в день вчинення злочину, він разом з ОСОБА_7 перебували в районі Сєдова, після того, як випили у останнього чаю, а це було близько 19.00 години, та після чого вони пішли до нього додому, та прийшли близько 20.30, ближче до 21.00, також спростовуються показами обвинуваченого ОСОБА_7 . Так ОСОБА_7 під час його допиту зазначив суду, що в районі «Сєдова» він перебував в час з 20.00 по 21.00 год., що може підтвердити його знайомий ОСОБА_8 , з яким того дня він перебував разом з 17-18-ї год.

Отже, оцінюючи докази свідка ОСОБА_8 , суд приходить до висновку, що вони є непослідовними, нелогічними та такими, що повністю суперечать поясненням наданим обвинуваченим ОСОБА_7 . Тому в даній частині суд вважає показання ОСОБА_8 недосторівними, що виключає їх врахування під час оцінці доказів.

Судом в межах повноважень, визначених ч.3 ст.26 КПК України, були створені всі необхідні умови та вжиті всі можливі заходи для реалізації стороною захисту її процесуальних прав, в тому числі права обстоювати свою правову позицію та надавати докази на її обґрунтування, а також для повного та об`єктивного з`ясування обставин на підставі наданих сторонами доказів.

Невизнання обвинуваченим своєї вини у вчиненні злочину суд розцінює як вибрану обвинуваченим позицію свого захисту, побудовану на повній непричетності останнього до вчинення інкримінованого йому злочину.

Вважаючи достатньо забезпеченими, в ході судового розгляду, процесуальними правами сторін на надання ними доказів на підтвердження та спростування висунутого обвинувачення, суд виходить із принципів реалізації права особи на справедливий суд, яке закріплено в ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, за яким винуватість особи у вчиненні злочину має бути доведена поза розумним сумнівом.

Правова позиція ЄСПЛ щодо цього відображена, зокрема, у п.43 рішення від 14 лютого 2008 року у справі «Кобець проти України», де суд зазначив, що відповідно до його прецедентної практики при оцінці доказів він керується критерієм «поза розумним сумнівом».

Таке доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовної презумпції, достатньо вагомих, чітких і взаємоузгоджених.

Отже, оцінюючи надані сторонами кримінального провадження докази, суд приходить до висновку про доведеність винуватості ОСОБА_7 у вчиненні злочину при встановлених судом фактичних обставинах поза розумним сумнівом.

Таким чином, на переконання суду, пояснення обвинуваченого не породжують «розумний сумнів», достатній для визнання його невинуватим чи спростування пред`явленого йому обвинувачення, а навпаки, досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності доводять «поза розумним сумнівом» наявність у обвинуваченого прямого умислу, спрямованого на протиправні дії.

Згідно ст.23 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

У судовому засіданні обвинуваченим не надано суду жодного доказу у частині його заперечень щодо вчинення ним інкримінованого йому органом досудового розслідування кримінального правопорушення.

Будь яких істотних порушень КПК України під час досудового слідства, які б вплинули на кваліфікацію дій обвинуваченого та поставили б під сумнів зібрані по справі докази, судом не встановлено.

Отже, всебічно, повно, неупереджено й безпосередньо з`ясувавши всі обставини, встановлені під час кримінального провадження, перевіривши їх доказами, дослідженими в судовому засіданні, в їхній сукупності й оціненими з точки зору належності, допустимості, достовірності, достатності й взаємозв`язку, суд дійшов висновку про те, що винуватість обвинуваченого ОСОБА_7 у вчинені кримінального правопорушення, а саме - відкритому викраденні чужого майна (грабіж ), вчиненого повторно, в умовах воєнного стану, знайшла своє повне підтвердження в судовому засіданні, а його дії суд кваліфікує за ч.4 ст.186 КК України.

Суд, призначаючи обвинуваченому ОСОБА_7 покарання, ураховує, що покарання, як захід державного реагування на осіб, котрі вчинили кримінальне правопорушення, є головною і найбільш поширеною формою реалізації кримінальної відповідальності, роль і значення якого багато в чому залежать від обґрунтованості його призначення і реалізації. Застосування покарання є одним із завершальних етапів кримінальної відповідальності, на якому суд вирішує питання, визначені ч.1 ст.368 КПК України, та яке виступає правовим критерієм, показником негативної оцінки як самого правопорушення, так і особи, котра його вчинила. Покарання завжди має особистий, індивідуалізований характер, а його призначення і виконання можливе тільки щодо особи, визнаної винуватою у вчиненні кримінального правопорушення. При цьому призначення необхідного і достатнього покарання певною мірою забезпечує відчуття справедливості як у потерпілого, так і суспільства.

За змістом статей 50, 65 КК України та п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» № 7 від 24.10.2003 р. зі змінами від 06.11.2009 р., особі, яка скоїла злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для виправлення та попередження скоєння нових злочинів. Це покарання має відповідати принципам законності, обґрунтованості, справедливості, співмірності та індивідуалізації, що є системою найбільш істотних правил і критеріїв, які визначають порядок та межі діяльності суду під час обрання покарання. Суд повинен ураховувати ступінь тяжкості злочину, конкретні обставини його скоєння, форму вини, наслідки цього діяння, дані про особу, обставини, що впливають на покарання, ставлення особи до своїх дій, інші особливості справи, які мають значення для забезпечення відповідності покарання характеру та тяжкості злочину. Індивідуалізація покарання ґрунтується на прогностичній діяльності суду. Оптимальним орієнтиром якої є визначення покарання в тому обсязі, який був би достатнім для досягнення найближчої мети покарання - виправлення засудженого.

Обираючи вид та міру покарання обвинуваченому ОСОБА_7 , суд відповідно до ст.65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.186 КК України, яке відповідно ст.12 КК України, відноситься до тяжких злочинів, дані про особу обвинуваченого, який раніше судимий, офіційно не працевлаштований, не є особою з інвалідністю, на утриманні малолітніх, неповнолітніх дітей чи інших осіб не має, на консультативному та диспансерному нагляді у лікаря нарколога не перебуває, амбулаторну психіатричну допомогу у лікаря психіатра м.Черкаси не одержує, характеризуючи даний та даний про притягнення обвинуваченого до адміністративної відповідальності суду не надано, збитки, завдані потерпілому не відшкодував, вину не визнав, не розкаявся та не осудив свою поведінку.

Так як, суд враховує, що щире каяття характерне тим, що воно засновано на належній критичній оцінці особою своєї протиправної поведінки через визнання вини і готовність нести кримінальну відповідальність, тобто характеризує суб`єктивне ставлення винної особи до вчинених кримінальних правопорушень, яке виявляється в тому, що вона визнає свою провину, висловлює жаль з приводу вчиненого та бажання виправити ситуацію, що склалася.

У судовому засіданні обвинувачений вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення не визнав, тому суд не вбачає з боку обвинуваченого щирого розкаяння, жалю з приводу вчиненого, критичної оцінки своїх дій та готовність нести відповідальність за вчинене, що також свідчить про те, що особа не розуміє тяжкість наслідків від своїх дій, не бажає виправити ситуацію, що склалася з його вини.

Тому обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_7 , згідно ст.ст. 66-67 КК України, судом не встановлено.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_7 за вчинене кримінальне правопорушення, суд враховує:

- загальні засади призначення покарання: законності, справедливості, обґрунтованості;

- вимоги ч.2 ст.61 Конституції України про те, що юридична відповідальність особи має індивідуальний характер;

- поведінку обвинуваченого до та після вчинення кримінального правопорушення, як під час досудового розслідування, так і під час судового розгляду не мав належної процесуальної поведінки, у вчиненому не розкаявся, під час досудового слідства хоча і визнавав вину, проте під час судового розгляду змінив свою позицію та свою вину не визнавав, не дав критичну оцінку своїм злочинним діям, не виказав готовність нести кримінальну відповідальність, усвідомлюючи свою провину, не зробивши належні висновки, в судовому засіданні не вибачився перед потерпілим, не відшкодував заподіянні потерпілому збитки, вважаючи свої дії по відношенню до потерпілого недоведеними;

- ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до ст.12 КК України відноситься до категорії тяжких злочинів, та відомості про особу обвинуваченого.

На підставі вищевикладеного, з урахуванням загальних засад призначення покарання: законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації, враховуючи вимоги ст.65 КК України про те, що особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень і що більш суворий вид покарання з числа передбачених за скоєне кримінальне правопорушення призначається лише у випадку, якщо менш суворий вид покарання буде недостатнім для виправлення особи і попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень, а також враховуючи ступень тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, його наслідків, особи обвинуваченого, відсутність обставин, що пом`якшує та обтяжують покарання обвинуваченого, поведінку обвинуваченого після вчинення інкримінованого йому злочину, який не усвідомив свою провину, не зробивши належних висновків, та не дав критичну оцінку своїм злочинним діям, також враховуючи думку потерпілого, суд вважає за необхідне відповідно до вимог ст.50 КК України, призначити покарання у виді позбавлення волі, що буде достатнім для виправлення обвинуваченого і попередження вчинення ним нових злочинів.

Підстав для застосування ст.75, ст.69 КК України чи приписів ст.69-1 КК України, до обвинуваченого, суд не вбачає, у зв`язку з відсутністю передумов, за яких дані правові норми можуть бути застосовані.

Відповідно до роз`яснень, що містяться в п. 25 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», за сукупністю вироків (ст. 71 КК) покарання призначається, коли засуджена особа до повного відбування основного чи додаткового покарання вчинила новий злочин, а також коли новий злочин вчинено після проголошення вироку, але до набрання ним законної сили.

При застосуванні правил ст.71 КК України судам належить враховувати, що остаточне покарання за сукупністю вироків має бути більшим, ніж покарання, призначене за новий злочин, і ніж невідбута частина покарання за попереднім вироком.

Аналогічна позиція викладена у постанові Об`єднаної палати ККС ВС від 25.06.2018 справа № 511/37/16-к, постанові Верховного Суду колегії суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду від 24.05.2018 справа № 310/3080/16-к, постанові колегії суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 17.05.2018 у справі № 128/5484/13-к.

Оскільки ОСОБА_7 вчинив кримінальне правопорушення до відбуття покарання за вироком Придніпровського районного суду м.Черкаси від 04.11.2022 відповідно до якого він був засуджений за ч.4 ст.186 КК України та було призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років, із застосуванням ст. 75 КК України був звільнений від відбування покарання з випробуванням терміном на 3 роки, який вироком Черкаського апеляційного суду від 05.12.2023 змінено в частині призначення покарання, та відповідно до якого він був засуджений за ч.4 ст.186 КК України та йому було призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 7 років, суд вважає за необхідне призначити йому остаточне покарання, за правилами ст.71 КК України.

Призначення ОСОБА_7 саме такого покарання буде відповідати принципу необхідності і достатності для виправлення обвинуваченого, випливає з дотримання судом принципів «рівних можливостей» та «справедливого судового розгляду», встановлених ст.6 Конвенції про захист прав людини і основних свобод 1950 року, не суперечить практиці Європейського Суду з прав людини та нормам кримінального законодавства України, адже ефективність покарання залежить не лише і не в першу чергу від суворості санкції кримінально-правової норми, а і від спроможності не допустити безкарності злочинних діянь.

Суд наголошує, що призначення покарання є дискрецією лише суду, та здійснюється лише на підставі внутрішнього переконання судді, і оцінки особистості обвинуваченого, з метою досягнення саме мети визначеної ст. 50 КК України, тобто не лише покарати за вчинення правопорушення, а здійснити виправлення особистості, запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

У даному кримінальному провадженні ОСОБА_7 ухвалою слідчого судді Соснівського районного суду м.Черкаси від 04.07.2023 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, який на час постановлення вироку закінчився. Враховуючи те, що під час судового розгляду клопотань про продовження обраного запобіжного заходу від учасників судового провадження на розгляд суду не надходили, а тому підстав передбачених ст.ст.177, 178 КПК України для продовження обвинуваченому запобіжного заходу до набрання вироком законної сили суд не вбачає.

ОСОБА_7 , згідно протоколу затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину був затриманий 02.07.2023. Ухвалою Придніпровського районного суду м.Черкаси від 24.01.2023 було продовжено запобіжний захід у виді тримання під вартою до 22.01.2024 включно.

Суд вважає за необхідне зарахувати в строк призначеного обвинуваченому ОСОБА_7 за даним вироком покарання строк попереднього ув`язнення обвинуваченого у межах даного кримінального провадження, із розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі за період тримання під вартою з 02.07.2023 року по 22.01.2024 включно, виходячи з положень ч.5 ст.72 КК України, що одному дню попереднього ув`язнення відповідає один день позбавлення волі. Початок строку відбування покарання ОСОБА_7 обчислювати з дня набрання вироком законної сили.

Вирішуючи питання про заявлений потерпілим ОСОБА_4 цивільний позов про відшкодування матеріальної шкоди в розмірі 92035,25 гривень, моральної шкоди в розмірі 5000 гривень, завданої внаслідок вчинення кримінального правопорушення злочину, передбаченого ч.4 ст.186 КК України суд виходить з наступного.

Цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

Згідно з ч.1 ст.128 КПК України, особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право пред`явити цивільний позов до обвинуваченого.

Статтею 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками визнаються: втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Згідно з ч.3 ст.386 ЦК України власник, права якого порушено, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди.

На підставі ч.1 ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

У відповідності до ст.1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Відповідно до ч.3 ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ч.1 ст.82 ЦПК України обставини, що визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.

Відповідно до ст.129 КПК України, ухвалюючи обвинувальний вирок, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.

Як визначено ст.55 Конституції України та ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (ст.5 ЦПК України).

Згідно ч.1, 2 ст.22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування, а збитками є витрати, які особа зробила для відновлення свого порушеного права.

В судовому засіданні встановлено, що наслідок неправомірних дій обвинуваченого - цивільного відповідача ОСОБА_7 потерпілому ОСОБА_4 , який є цивільним позивачем, шляхом відкритого заволодіння майном останнього, а саме золотим ланцюжком з золотим хрестиком, йому завдано матеріальну шкоду. Відповідно до двох бирок, які надані потерпілим на підтвердження належності зазначених речей, встановлено, що: ланцюг виготовлений із золота 585 проби, масою 32,41 г та вартістю 55100 грн.; хрест виготовлений із золота 585 проби, масою 6,69 г та вартістю 11350 грн., що підтверджується протоколом огляду від 02.07.2023 (а.п.74). Крім того, в ході досудового розслідування проведено товарознавчу експертизу викраденого майна, та згідно висновку експерта № СЕ-19/124-23/7782-ТВ, встановлено, що ринкова вартість золотого ланцюжка вагою 32,41 г 585 проби та золотого хрестика вагою 6,69 г 585 проби станом на момент вчинення злочину, а саме 01.07.2023 становила 92035 (дев`яносто дві тисячі тридцять п`ять) гривень 25 копійок (а.п.99-102). За таких обставин, суд приходить до висновку про необхідність задоволення цивільного позову, та стягнення з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_4 матеріальної шкоди в розмірі 92035, 92035 (дев`яносто дві тисячі тридцять п`ять) гривень 25 копійок.

Стосовно вимог про відшкодування моральної шкоди, то суд виходить з наступного.

Відповідно до ч.1 ст.1167 ЦК України - моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка завдала, за наявності її вини.

Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості (стаття 23 ЦК України).

Розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більш аніж достатнім для розумного задоволення потреб потерпілої особи і не повинен призводити до її збагачення.

Отже, під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб, про що було роз`яснено в п.3 постанови Пленуму Верховного суду України № 4 від 31.03.1995 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди».

Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні.

Слід звернути увагу, що моральна шкода має бути обов`язково підтверджена належними та допустимими доказами заподіяння моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру.

При оцінці обґрунтованості вимог у справах про відшкодування моральної шкоди необхідно керуватися принципом розумності, тобто виходити з об`єктивно передбачуваних за обставин конкретної справи втілень моральної шкоди. Відповідно, як основний доказ заподіяння моральної шкоди, слід розглядати достатньо переконливі з погляду розумності пояснення потерпілої сторони щодо характеру завданих їй немайнових втрат.

Внаслідок протиправних дій обвинуваченого ОСОБА_7 , потерпілому ОСОБА_4 , спричинено моральну шкоду, яка проявилася в сильних душевних стражданнях. Внаслідок протиправних дій цивільного відповідача обвинуваченого ОСОБА_7 , цивільним позивачем потерпілим ОСОБА_4 понесені моральні втрати, які призвели до позбавлення можливостей реалізації своїх звичок і бажань, які останній міг реалізувати не витрачаючи часу на підготовку заяв та судових позовів, відвідування установ органів державної влади, щоб добитися належного захисту своїх порушених прав. Крім того, внаслідок протиправних дій відповідача моральному здоров`ю позивача спричинено моральну шкоду, тому що весь період намагання поновити порушені права позивача, життя цивільного позивача було перенасичене негативними емоціями, психічними переживаннями.

Всі наведені обставини потягнули душевні страждання, переживання та негативні емоції і безумовно призвели до порушення ритму життя позивача.

Вирішуючи доведеність позовних вимог потерпілого про відшкодування моральної шкоди з обвинуваченого на загальну суму 5000 грн., суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Як випливає з роз`яснень положень п.9 постанови ПВСУ «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31.03.1995 року /з наступними змінами/, зокрема, враховуються характер і тривалість страждань, стан здоров`я потерпілого, тяжкість завданої травми, істотність і тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках.

З урахуванням викладеного, враховуючи тяжкість вчиненого злочину та шкоди завданої потерпілому ОСОБА_4 , а також наведені обставини та наявні докази на підтвердження заподіяної моральної шкоди, враховуючи вимоги розумності, виваженості та справедливості, а також з урахуванням поведінки обвинуваченого, суд приходить до висновку про задоволення цивільного позову в частині відшкодування потерпілому моральної шкоди, завданої злочином, а саме в розмірі 5000 гривень.

Питання речових доказів у кримінальному провадженні підлягає вирішенню в порядку ст. 100 КПК України. Долю процесуальних витрат, суд вирішує на підставі ст.ст.118-124 КПК України, які підлягають стягненню з обвинуваченого ОСОБА_7 у дохід держави, оскільки витрачені на доведення його вини.

Керуючись ст.ст.7, 100, 124, 368-371, 373, 376, 392, 395 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:

ОСОБА_7 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч.4 ст.186 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 7 (сім) років 6 (шість) місяців.

На підставі ст. 71 КК України за сукупністю вироків, із застосуванням правил часткового складання призначених покарань, до покарання, призначеного за цим вироком частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Черкаського апеляційного суду від 05.12.2023 у виді 6 (шести) місяців позбавлення волі, та остаточно призначити ОСОБА_7 покарання у виді 8 (восьми) років позбавлення волі.

Запобіжний захід ОСОБА_7 до набрання вироком законної сили не обирати.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_7 обчислювати з дня набрання вироком законної сили.

Зарахувати у строк відбутого ОСОБА_7 покарання строк попереднього ув`язнення у межах даного кримінального провадженняз 02.07.2023 по 22.01.2024 включно, виходячи з положень ч.5 ст.72 КК України, що одному дню попереднього ув`язнення відповідає один день позбавлення волі.

Цивільний позов ОСОБА_4 до обвинуваченого ОСОБА_7 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_4 в рахунок відшкодування матеріальної шкоди суму в розмірі 92035,25 грн. (дев`яносто дві тисячі тридцять п`ять гривень двадцять п`ять копійок), в рахунок відшкодування моральної шкоди суму в розмірі 5000 (п`ять тисяч) гривень.

Речовий доказ по кримінальному провадженню: 2 бірки на золотий ланцюг та золотий хрестик, які передано ОСОБА_4 - залишити власнику; особисті речі ОСОБА_7 (кепка, футболка, шорти та кросівки), які повернуто ОСОБА_7 залишити власнику; диск лазерної системи зчитування CD-R «Kaktuz», із відеозаписами з камер відеоспостереження, які розташовані на перехресті вулиць Припортова-Волкова та бульвар Шевченка - В.Чорновола в м. Черкаси, який зберігається в матеріалах кримінального провадження, залишити в матеріалах провадження протягом всього часу їх зберігання.

Стягнути з ОСОБА_7 в дохід держави процесуальні витрати на залучення експерта у зв`язку з проведенням судової товарознавчої експертизи №СЕ-19/124- 23/7782-TB, які складають 956 грн. 00 коп.

На вирок суду протягом 30 днів з дня його проголошення може бути подана апеляційна скарга до Черкаського апеляційного суду через Придніпровський районний суд м. Черкаси.

Вирок набирає законної сили після спливу строку подання апеляційної скарги, встановленого ч. 2 ст.395 КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку суду негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору в порядку, визначеному ст. 376 КПК України.

Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя ОСОБА_1