Справа № 372/842/24
Провадження № 1-кп-176/24
В И Р О К

іменем України

04 липня 2024 року Обухівський районний суд Київської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретарів судових засідань ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , прокурора ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Обухові кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000007 від 01.01.2024 року за обвинуваченням:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Халеп`я Обухівського району Київської області, громадянина України, який не працює, не одруженого, на утриманні малолітніх та неповнолітніх дітей не має, із повною загальною середньою освітою, зареєстрований та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185, ч. 1 ст. 357, ч. 3 ст. 357 Кримінального кодексу України,

В С Т А Н О В И В:

23 грудня 2023 року о 15 годині 19 хвилин, ОСОБА_5 , перебуваючи в приміщенні магазину: АДРЕСА_2 діючи умисно, в умовах воєнного стану відповідно до Указу Президента України від 24.02.2022 №64/2022 «Про запровадження воєнного стану в Україні», із подальшим продовженням строку дії, керуючись корисливим мотивом, з метою таємного викрадення чужого майна, переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи настання суспільно-небезпечних наслідків і бажаючи їх настання, шляхом вільного доступу до візку, який знаходився біля одного з торгових стилажів у даному магазині та в який потерпіла ОСОБА_6 поклала свою жіночу сумку, скориставшись тим, що остання відійшла від нього та за його діями не спостерігала, таємно від оточуючих, із сумки потерпілої вчинив крадіжку її шкіряного гаманця марки: «Laras K10», вартістю 470 гривень у якому знаходилися грошові кошти в сумі 6000 гривень належні потерпілій ОСОБА_6 .

Після чого ОСОБА_5 з місця вчиненого злочину зник та в подальшому викраденим майном розпорядився на власний розсуд, чим спричинив потерпілій ОСОБА_6 майнову шкоду на загальну суму 6470 гривень.

Таким чином, ОСОБА_5 вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжку), в умовах воєнного стану, тобто кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 185 КК України.

Крім цього, 23 грудня 2023 року о 15 годині 19 хвилин, ОСОБА_5 , перебуваючи в приміщенні магазину: АДРЕСА_2 діючи умисно, переслідуючи мету таємного викрадення чужого майна, маючи умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна та впевнившись, що за його діями ніхто не спостерігає, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи настання суспільно-небезпечних наслідків і бажаючи їх настання, шляхом вільного доступу до візку, який знаходився біля одного з торгових стилажів у даному магазині та в який потерпіла ОСОБА_6 поклала свою жіночу сумку, скориставшись тим, що остання відійшла від нього та за його діями не спостерігала, таємно від оточуючих, із сумки потерпілої вчинив крадіжку її шкіряного гаманця в якому знаходилася банківська картка: «ОЩАДБАНК» № НОМЕР_1 видана на ім`я потерпілої ОСОБА_6 , яка згідно примітки до ст. 358 КК України, ст. 1 Закону України "Про інформацію", п. п. 1.4, 1.14, 1.27, 1.31 ст. 1, п. 15.2 ст. 15 Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні", ч. 4 ст. 51 Закону України "Про банки і банківську діяльність", п. 1 ст. 5 Закону України "Про електронні документи та електронний документообіг", тобто є електронним платіжним документом, засобом доступу до банківського рахунку.

Після чого, ОСОБА_5 з викраденим гаманцем, у якому знаходився вищевказаний офіційний документ на ім`я потерпілої ОСОБА_6 з місця вчиненого злочину зник та в подальшому викраденим майном розпорядився на власний розсуд.

Таким чином, ОСОБА_5 привласнив офіційний документ з корисливих мотивів, тобто вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 357 КК України.

Крім цього, 23 грудня 2023 року о 15 годині 19 хвилин, ОСОБА_5 , перебуваючи в приміщенні магазину: АДРЕСА_2 діючи умисно, переслідуючи мету таємного викрадення чужого майна, маючи умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна та впевнившись, що за його діями ніхто не спостерігає, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи настання суспільно-небезпечних наслідків і бажаючи їх настання, шляхом вільного доступу до візку, який знаходився біля одного з торгових стилажів у даному магазині та в який потерпіла ОСОБА_6 поклала свою жіночу сумку, скориставшись тим, що остання відійшла від нього та за його діями не спостерігала, таємно від оточуючих, із сумки потерпілої вчинив крадіжку її шкіряного гаманця в якому знаходився інший важливий особистий документ потерпілої, а саме: пенсійне посвідчення на ім`я потерпілої ОСОБА_6 , № НОМЕР_2 , видане 10 вересня 2013 року Обухівським об`єднаним управлінням пенсійного фонду України з довічним терміном.

Після чого, ОСОБА_5 з викраденим гаманцем, у якому знаходився вищевказаний інший важливий особистий документ на ім`я потерпілої ОСОБА_6 з місця вчиненого злочину зник та в подальшому викраденим майном розпорядився на власний розсуд.

Таким чином, ОСОБА_5 незаконно заволодів шляхом крадіжки іншим важливим особистим документом, тобто вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 357 КК України.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 повністю визнав свою винуватість у вчиненні інкримінованих кримінальних правопорушеннях, щиро покаявся у вчиненому, підтвердив фактичні обставини, викладені у обвинувальному акті.

Потерпіла ОСОБА_6 надала показання, які повністю співпадають із фактичними обставинами, викладеними в обвинувальному акті.

На підставі ч. 3 ст. 349 КПК України за згодою учасників судового провадження, судом визнано недоцільним дослідження доказів у провадженні, щодо тих обставин, які ніким з учасників процесу не оспорюються. При цьому судом з`ясовано, що учасники судового провадження правильно розуміють зміст цих обставин, сумнівів у добровільності їх позиції немає; їм роз`яснено, що у такому випадку, вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

За згодою учасників судового провадження суд обмежився допитом обвинуваченого та потерпілої.

Вина ОСОБА_5 у вчиненні вказаних кримінальних правопорушень повністю доведена, він підлягає покаранню за їх вчинення та не підлягає звільненню від відповідальності.

Згідно з положеннями статті 65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для виправлення та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень. Це покарання має відповідати принципам справедливості, співмірності й індивідуалізації.

При призначенні ОСОБА_5 покарання суд враховує ступінь тяжкості вчинених ним кримінальних правопорушень, особу обвинуваченого, який не працевлаштований, перебуває на обліку у лікаря нарколога із залежністю наркотичною, раніше не судимий, за місцем проживання характеризується посередньо.

Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого, суд вважає щире каяття.

Обставин, що обтяжують покарання, суд не встановив.

Враховуючи зазначені вище обставини, суд призначає обвинуваченому ОСОБА_5 покарання за ч.1 ст. 357 та ч. 3 ст. 357 КК України - у виді обмеження волі, а за ч. 4 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі.

З огляду на встановлені судом обставини справи, відповідно до ч. 1 ст. 70 КК України, суд вважає за доцільне остаточно визначити покарання за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим.

Враховуючи вищенаведені обставини суд переконаний у можливості виправлення обвинуваченого без відбуття покарання та приймає рішення про звільнення ОСОБА_5 від відбуття покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України із встановленням іспитового строку з покладенням обов`язків, передбачених ст.76 КК України.

Цивільний позов потерпілою ОСОБА_6 не заявлений.

Долю речових доказів суд вирішує відповідно до ч. 9 ст. 100 КПК України.

Запобіжний захід обвинуваченому не обирався.

Керуючись статтями 368, 370, 373, 532 КПК України, суд

У Х В А Л И В :

ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст. 185, ч. 1 ст. 357, ч. 3 ст. 357 КК України та призначити покарання:

- за ч. 4 ст. 185 КК України - позбавлення волі на строк 5 (п`ять ) років;

- за ч. 1 ст. 357 КК України обмеження волі на строк 1 (один) рік;

- за ч. 3 ст. 357 КК України обмеження волі на строк 1 (один) рік.

На підставі ч.1 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно визначити ОСОБА_5 покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.

На підставі ч.1 ст.75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування призначеного покарання з випробуванням і встановити йому іспитовий строк 2 (два) роки.

Згідно з п.п. 1, 2, ч.1, п. 2 ч. 3 ст.76 КК України покласти на ОСОБА_5 обов`язки:

-періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

-повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання та роботи;

- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Речові докази зберігати при матеріалах кримінального провадження.

Вирок може бути оскаржено до Київського апеляційного суду через Обухівський районний суд Київської області протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.

Згідно ч. 2 ст. 394 КПК України вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень ч. 3 ст. 349 КПК України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Копія вироку після його проголошення протягом дня вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1