Справа № 539/796/24
Провадження № 1-кс/539/196/2024
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 березня 2024 року м.Лубни

Слідчий суддя Лубенського міськрайонного суду Полтавської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , слідчого ОСОБА_3 , представника фактичного володільця майна ОСОБА_4 , його представника адвоката ОСОБА_5 , представника власника майна ОСОБА_6 розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Лубни Полтавської області клопотання слідчого СВ Лубенського РВП ГУНП в Полтавської області ОСОБА_7 про арешт майна по кримінальному провадженню, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000198 від 27.02.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 246 КК України,

встановив:

28.02.2024 року до Лубенського міськрайонного суду Полтавської області надійшло клопотання слідчого СВ Лубенського РВП ГУНП в Полтавської області ОСОБА_7 про арешт майна по кримінальному провадженню, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000198 від 27.02.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 246 КК України.

В обґрунтування клопотання слідчий зазначає, що 26.02.2024 до чергової частини Лубенського РВП ГУНП в Полтавській області надійшов рапорт поліцейського СРПП ОСОБА_8 про те, що у лісовому масиві біля с. Крутий Берег Лубенського району виявлено незаконну порубку дерев, які в подальшому перевозилися трактором до Спасо-Преображенського Мгарського монастиря в с. Мгар Лубенського району. Під час проведення поверхневої перевірки транспортного засобу, марки МТЗ-82, днз НОМЕР_1 , заводський номер НОМЕР_2 , виявлено, що до даного транспортного засобу прикріплено саморобний причіп із саморобними металевими бортами. Причіп завантажений дров`яною деревиною, сортименти дерева довжиною 1-1,2 м., породи сосна, діаметром від 10 до 25 см. В ході огляду місця події, зважаючи на відсутність на виявлених колодах дерева відміток про маркування за допомогою спеціальних чіпів (бирок), відсутність документів, які посвідчують їх походження, працівниками Лубенського відділу поліції ГУНП в Полтавській області було вилучено деревину дров`яну породи сосна, об`ємом 9,7 куб.м., а також було вилучено трактор, марки МТЗ-82, днз. НОМЕР_1 , заводський номер НОМЕР_2 , саморобний причіп, які використовувалися, як засоби для перевезення деревини. Вилучену деревину дров`яну породи сосна, що становить 9,7 куб.м., а також трактор, марки МТЗ-82, днз. НОМЕР_1 , заводський номер НОМЕР_2 , саморобний причіп, які використовувалися, як засоби для перевезення деревини вилучено до майданчику для зберігання речових доказів Лубенського ВП ГУНП в Полтавській області, за адресою Полтавська область, м. Лубни, вул. Київська, 2. 27.02.2024, слідчим було внесено відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000198, за ознаками ч. 1 ст. 246 КК України, як незаконна порубка та перевезення лісу. Слідчий вважає, що вилучена дров`яна деревина породи сосна, об`ємом 9,7 куб.м., є об`єктом кримінального протиправного посягання, а трактор марки МТЗ-82, реєстраційний номер НОМЕР_1 та саморобний причіп, використовувався як засоби перевезення деревини, вони у відповідності до положення ч. 1 ст. 98 КПК України, мають процесуальне значення речових доказів у кримінальному провадженні. Окрім того, у відповідності до положення ч. 1 ст. 167 КПК України, вищевказана вилучена дров`яна деревина породи сосна, трактор марки МТЗ-82, реєстраційний номер НОМЕР_1 та саморобний причіп, мають статус тимчасово вилученого майна, оскільки після їх вилучення власник та користувач позбавлені можливості володіти, користуватися та розпоряджатися ними. Згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, серії НОМЕР_3 , номер НОМЕР_4 , власником транспортного засобу марки МТЗ-82, реєстраційний номер НОМЕР_1 , є ОСОБА_9 , зареєстрований в АДРЕСА_1 .

Слідчий вважає, що для досягнення повноти, всебічності та неупередженості розслідування вищезазначеного кримінального правопорушення, а також для збереження речових доказів та у зв`язку з необхідністю проведення судових експертиз, встановлення осіб, причетних до вчинення кримінального правопорушення, а також для встановлення всіх обставин вчиненого злочину та в подальшому для забезпечення відшкодування заявлених в ході досудового розслідування цивільних позовів, є потреба накладення арешту на вищезазначені речі.

В судовому засіданні ст.слідчий ОСОБА_3 клопотання підтримав та просить його задовольнити.

Представник власника майна (деревини) ОСОБА_6 не заперечує проти задоволення клопотання.

Представник фактичного володільця майна (транспортного засобу) ОСОБА_4 , його представник адвокат ОСОБА_5 заперечують проти задоволення клопотання в частині накладення арешту на транспортні засоби. Крім того адвокат ОСОБА_5 вважає, що з таким клопотанням повинен звертатися прокурор на підставі ст.64-2 КПК України.

Вислухавши учасників розгляду клопотання, перевіривши матеріали, додані до клопотання, дослідивши докази, надані в їх обґрунтування, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Так, одним із методів державної реакції на порушення, що носять кримінально-правовий характер, є заходи забезпечення кримінального провадження, передбачені ст. 131 КПК України, які є важливим елементом механізму здійснення завдань кримінального провадження при розслідуванні злочинів.

Згідно ч. 1 ст. 132 КПК України, заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються на підставі ухвали слідчого судді або суду, за винятком випадків, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Згідно з ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення:

1) збереження речових доказів;

2) спеціальної конфіскації;

3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;

4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Клопотання слідчого про накладення арешту повинно відповідати вимогам ч. 2 ст. 171 КПК України, відповідно до якої, у ньому має бути зазначено правові (законні) підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна, а також перелік та види майна, що належить арештувати, документи що підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим третіми особами таким майном.

Вказана норма також узгоджується зі ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, згідно якої будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

Відповідно до ст. 98 КПК України речовими доказами у кримінальному провадженні є матеріальні об`єкти, які зберегли на собі сліди кримінального правопорушення або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, у тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій.

Судом під час судового розгляду встановлено, що в провадженні СВ Лубенського РВП ГУНП в Полтавської області перебуває кримінальне провадження №0000198 від 27.02.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 246 КК України.

В ході огляду місця події, працівниками Лубенського відділу поліції ГУНП в Полтавській області було вилучено деревину дров`яну породи сосна, об`ємом 9,7 куб.м., а також було вилучено трактор, марки МТЗ-82, днз. НОМЕР_1 , заводський номер НОМЕР_2 , саморобний причіп, які використовувалися, як засоби для перевезення деревини.

Вище вказане майно у даному кримінальному провадженні визнано речовим доказом.

Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, серії НОМЕР_3 , номер НОМЕР_4 , власником транспортного засобу марки МТЗ-82, реєстраційний номер НОМЕР_1 , є ОСОБА_9 , зареєстрований в АДРЕСА_1 .

Водночас в судовому засіданні було встановлено, що фактичним користувачем транспортного засобу марки МТЗ-82, реєстраційний номер НОМЕР_1 та саморобного причіпа, є Спасо-Преображенський Мгарський монастир, м.Лубни, Полтавська область.

Дослідивши обґрунтування клопотання слідчого, слідчий суддя вважає, в частині накладення арешту на деревину дров`яну породи сосна, об`ємом 9,7 куб.м., належну Лубенській територіальній громаді в особі Лубенської міської ради Лубенського району Полтавської області, шляхом позбавлення права на відчуження, розпорядження та користування майном, клопотання слідчого обґрунтоване, що в даному випадку обмеження права власності є розумним і співрозмірним завданням кримінального провадження та обставини кримінального провадження станом на час прийняття рішення вимагають вжиття такого методу державного регулювання як накладення арешту на майна, оскільки виявлені, які вказані в клопотанні слідчого, мають істотне значення для даного кримінального провадження, відповідають критеріям ст. 170-173, та 98 КПК України. При цьому, доказів негативних наслідків від застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження судом не встановлено.

Таким чином, під час судового розгляду встановлено, що клопотання слідчого в частині накладення арешту на вказані речі відповідає вимогам ст. 170 КПК України.

Проте, на переконання слідчого судді, слідчий дійшов до передчасного висновку про накладення арешту на транспортний засіб марки МТЗ-82, реєстраційний номер НОМЕР_1 та саморобного причіпа, із забороною відчуження, розпорядження та користування майном.

Крім того, при цьому слідчий суддя враховує, оскільки фактичними користувачами транспортного засобу марки МТЗ-82, та саморобного причіпа, є Спасо-Преображенський Мгарський монастир, м.Лубни, Полтавська область і вони займаються обробленням свого господарства та використовують ці транспортні засоби для особистих потреб монастиря. При цьому, застосовуючи найменш обтяжливий спосіб арешту та дотримуючись балансу між обмеженням права власності та забезпеченням завдань кримінального провадження щодо виявлення та фіксації слідів та доказів злочину, слідчий суддя вважає за необхідне заборонити розпорядження та відчуження транспортного засобу, залишивши право користування ними.

Слідчий суддя вважає, що на даному етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна.

Будь-яких негативних наслідків від вжиття такого заходу забезпечення кримінального провадження, які можуть суттєво позначитися на інтересах інших осіб, слідчий суддя не вбачає.

Крім того, слідчий суддя звертає увагу, що відповідно до положень ст.174 КПК України, арешт майна може бути скасований на будь-якій стадії кримінального провадження, якщо в подальшому застосуванні цього заходу відпаде потреба.

Не переконливими є доводи адвоката ОСОБА_5 про відсутність у слідчого повноважень на звернення до слідчого судді із клопотанням про арешт майна.

Положеннями ч.1 ст.171 КПК України встановлено, що з клопотанням про арешт майна до слідчого судді, суду має право звернутися прокурор, слідчий за погодженням з прокурором, а з метою забезпечення цивільного позову - також цивільний позивач.

В свою чергу, норми ст.64-2 КПК України визначають поняття третьої особи, хто може бути її представником, а також права та обов`язки цих осіб.

Жодних застережень про неможливість слідчого звертатися до слідчого судді з клопотання про арешт майна ця норма закону не містить.

З клопотанням про арешт майна до слідчого судді звернувся слідчий СВ Лубенського РВП ГУНП в Полтавської області ОСОБА_10 , яка проводить досудове розслідування, за погодженням з процесуальним прокурором, як того вимагають приписи ч.1 ст.171 КПК України.

Керуючись ст. 170-173, 369-372 КПК України, слідчий суддя

постановив:

Клопотання слідчого СВ Лубенського РВП ГУНП в Полтавської області ОСОБА_7 про арешт майна задовольнити частково.

Накласти арешт на деревину дров`яну породи сосна, об`ємом 9,7 куб.м., належну Лубенській територіальній громаді в особі Лубенської міської ради Лубенського району Полтавської області, шляхом позбавлення права на відчуження, розпорядження та користування майном, яку передати на зберігання на майданчик для зберігання речових доказів Лубенського відділу поліції ГУНП в Полтавській області, за адресою Полтавська область, м. Лубни, вул. Київська, 2.

Накласти арешт на трактор, марки МТЗ-82, реєстраційний номер НОМЕР_1 , власником якого є ОСОБА_9 , зареєстрований в АДРЕСА_1 ., фактичним користувачем є Спасо-Преображенський Мгарський монастир, м.Лубни, Полтавська область, саморобний причіп, фактичним користувачем є Спасо-Преображенський Мгарський монастир, м.Лубни, Полтавська область, які були вилучені у ОСОБА_4 , шляхом позбавлення права на відчуження та розпорядження майном.

В іншій частині відмовити.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Полтавського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її винесення.

Повний текст ухвали суду проголошений 04 березня 2024 року о 15 год 00 хв.

Слідчий суддя ОСОБА_1