печерський районний суд міста києва
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 квітня 2024 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 ,

при секретарі судових засідань ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Києві судове провадження за скаргою адвоката ОСОБА_3 , яка діє в інтересах ОСОБА_4 , на бездіяльність уповноваженої особи Державного бюро розслідувань, яка полягає у неповерненні тимчасового вилученого майна, під час здійснення досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000482 від 07.07.2022,-

ВСТАНОВИВ:

05.04.2024 у провадження Печерського районного суду м. Києва надійшла скарга адвоката ОСОБА_3 , яка діє в інтересах ОСОБА_4 , на бездіяльність уповноваженої особи Державного бюро розслідувань, яка полягає у неповерненні тимчасового вилученого майна, під час здійснення досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000482 від 07.07.2022.

В обґрунтування доводів та вимог скарги зазначено, що 20.03.2024року в квартирі АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_5 , був проведений обшук без дозволу суду та було вилучене майно, що належить ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , які перебувають в шлюбі, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб та копією протоколу обшуку.

В подальшому, Печерським районним судом м. Києва був наданий дозвіл на проведення обшуку та вилучення майна, що підтверджується копією ухвали Печерського районного суду м. Києва від 21.03.2024р.

Відтак, адвокат вважає, що майно має статус тимчасово вилученого, оскільки на нього не накладено арешт, а тому має бути повернуто власнику.

Адвокат в судове засідання з`явалась, подала заяву про розгляд скарги без фіксування технічними засобами, вимоги підтримала.

Слідчий у судове засідання з`явився, подав заяву про розгляд скарги без фіксування технічними засобами, заперечував щодо задоволення скарги.

Також, долучив заперечення, в яких зазначив, що ухвалою суду від 21.03.2024 було надано дозвіл на проведення обшуку та вилучення майна, зазначеного у протоколі обшуку.

Окрім цього, грошові кошти були визнанні речовим доказом, перевірка законності джерел походження досі триває.

Також, ухвалою Подільського районного суду м. Києва надано дозвіл на тимчасовий доступ до вилучених речей, зокрема пістолету, магазинів та гільзи.

З врахуванням зазначеного, слідчий просив відмовити в задоволенні клопотання.

Згідно норми ч. 4 ст. 107 КПК України, фіксація за допомогою технічних засобів під час розгляду скарги слідчим суддею не здійснювалась.

Статтею 22 КПК України передбачено, що кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

У відповідності до положень ст. 26 КПК України, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та спосіб, передбачених цим Кодексом.

Вивчивши скаргу, дослідивши матеріали провадження приходжу до наступного висновку.

Судовим розглядом встановлено, що слідчими Управління з досудового розслідування військових правопорушень, а також порушень проти миру, безпеки людства та міжнародного правопорядку, вчинених внаслідок ведення Російською Федерацією, із залученням представників інших держав, агресивної війни проти України Головного слідчого управління Державного бюро розслідувань здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000482 від 07.07.2022 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 425, ч. 3 ст. 413 Кримінального кодексу України.

На підставі частини 3 статті 233 КПК України, з метою врятування від знищення майна, що може бути доказами у кримінальному провадженні та має значення для розслідування кримінального провадження, 20 березня 2024 року старшим слідчим Головного слідчого управління Державного бюро розслідувань ОСОБА_6 проведено невідкладний обшук житла, в якому мешкає ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_1 , під час якого було вилучено речі, документи та грошові кошти.

Так, ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 21.03.2024 у справі №757/12893/24-к було надано дозвіл старшому слідчому Головного слідчого управління Державного бюро розслідувань ОСОБА_6 , на проведення обшуку житла, в якому мешкає ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_1 (квартира на праві власності належить дружині ОСОБА_4 - ОСОБА_7 ) та вилучення наступного майна, а саме:1. Довідка від 07.11.2022 про отримання вогнепальної зброї за підписом начальника ГУНП в Сумській області на ім`я ОСОБА_4 ;2. Посвідчення НОМЕР_9 на ім`я ОСОБА_4 ;3. Посвідчення добровольця територіальної оборони серія НОМЕР_10;4. флеш-накопичувач DataTraveler;5. флеш-накопичувач Micro Adapter;6. флеш-накопичувач Transcend;7. планшет IPad;8. пакет від стартового номеру мобільного телефону НОМЕР_1 ;9. гільза;10. мобільний телефон BlackBerry, imei НОМЕР_2 з сім-карткою НОМЕР_3 та флеш-накопичувач San Disk;11. ноутбук НР 13-3199vr;12. зарядний пристрій до ноутбуку;13. військовий квиток серії НОМЕР_4 ;14. довідка про реєстрацію місця проживання на ОСОБА_8 ;15. флеш-накопичувач світло-синього кольору;16. флеш-накопичувач Kingston Tecnology;17. картка Приватбанк НОМЕР_11;18. ноутбук НР s/n 6730701В6VRF18 ;19. ноутбук НР s/n CN41381РFQ;20. довідка про реєстрацію місця проживання на ім`я ОСОБА_5 ;21. мобільний телефон Айфон imei НОМЕР_6 з сім-картою НОМЕР_7 ;22. грошові кошти в сумі 1 000 000 (один мільйон) грн;23. грошові кошти в сумі 75 000 (сімдесят п`ять тисяч) доларів;24. грошові кошти в сумі 16 400 (шістнадцять тисяч чотириста) євро;25. пістолет марки Форт з/п НОМЕР_8 ;26. бойові набої у кількості 221 шт.;27. магазин без набоїв.

Відповідно до ч. 1 ст. 167 КПК України тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення.

Статтею 169 КПК України передбачено, що тимчасово вилучене майно повертається особі, у якої воно було вилучено: за постановою прокурора, якщо він визнає таке вилучення майна безпідставним; за ухвалою слідчого судді чи суду, у разі відмови у задоволенні клопотання прокурора про арешт цього майна; у випадках, передбачених ч. 5 ст. 171, ч. 6 ст. 173 цього Кодексу; у разі скасування арешту.

На підставі ч. 3 ст. 233 КПК України, слідчий, дізнавач, прокурор має право до постановлення ухвали слідчого судді увійти до житла чи іншого володіння особи лише у невідкладних випадках, пов`язаних із врятуванням життя людей та майна чи з безпосереднім переслідуванням осіб, які підозрюються у вчиненні кримінального правопорушення. У такому разі прокурор, слідчий, дізнавач за погодженням із прокурором зобов`язаний невідкладно після здійснення таких дій звернутися до слідчого судді із клопотанням про проведення обшуку. Слідчий суддя розглядає таке клопотання згідно з вимогами статті 234 цього Кодексу, перевіряючи, крім іншого, чи дійсно були наявні підстави для проникнення до житла чи іншого володіння особи без ухвали слідчого судді. Якщо прокурор відмовиться погодити клопотання слідчого, дізнавача про обшук або слідчий суддя відмовить у задоволенні клопотання про обшук, встановлені внаслідок такого обшуку докази є недопустимими, а отримана інформація підлягає знищенню в порядку, передбаченому статтею 255 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 234 КПК України, обшук проводиться з метою виявлення та фіксації відомостей про обставини вчинення кримінального правопорушення, відшукання знаряддя кримінального правопорушення або майна, яке було здобуте у результаті його вчинення, а також встановлення місцезнаходження розшукуваних осіб.

Згідно положень ч.ч. 8, 9 ст. 236 КПК України, особи, у присутності яких здійснюється обшук, при проведенні цієї слідчої (розшукової) дії мають право робити заяви, що підлягають занесенню до протоколу обшуку. Другий примірник протоколу обшуку разом із доданим до нього описом вилучених документів та тимчасово вилучених речей (за наявності) вручається особі, у якої проведено обшук, а в разі її відсутності - повнолітньому членові її сім`ї або його представникові.

Разом з цим, статтями 7, 16 КПК України встановлено, що загальною засадою кримінального провадження є недоторканість права власності. Позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченим цим Кодексом.

Слідчий суддя, при вирішенні даної скарги, враховує, приписи статті 1 Протоколу № 1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, якою передбачено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Частиною 5 статті 9 КПК України передбачено, що кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ).

Так, згідно з усталеною практикою ЄСПЛ стаття 1 Першого протоколу до Конвенції містить три окремі норми: перша, що виражається в першому реченні першого абзацу та має загальний характер, закладає принцип мирного володіння майном. Друга норма, що міститься в другому реченні того ж абзацу, охоплює питання позбавлення права власності та обумовлює його певними критеріями. Третя норма, що міститься в другому абзаці, визнає право договірних держав, серед іншого, контролювати використання майна в загальних інтересах. Друга та третя норми, які стосуються конкретних випадків втручання у право мирного володіння майном, повинні тлумачитися у світлі загального принципу, закладеного першою нормою (див., серед інших джерел, рішення у справах «Іммобіліаре Саффі проти Італії» (Immobiliare Saffi v. Italy) [ВП], заява № 22774/93, п. 44, ECHR 1999-V, та «Вістіньш і Препьолкінс проти Латвії» () [ВП], заява № 71243/01, п. 93, від 25 жовтня 2012 року).

ЄСПЛ наголошує на тому, що перша та найбільш важлива вимога статті 1 Першого протоколу до Конвенції полягає у тому, що будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно бути законним (див. рішення у справі «Іатрідіс проти Греції» (Iatridis v. Greece) [ВП], заява № 31107/96, п. 58, ECHR 1999-II). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див. рішення у справі «Антріш проти Франції», від 22 вересня 1994 року, Series А № 296-А, п. 42, та «Кушоглу проти Болгарії» (Kushoglu v. Bulgaria), заява № 48191/99, пп. 49-62, від 10 травня 2007 року).

У своєму рішенні від 23.01.2014 у справі «East/West Alliance Limited» проти України» (Заява № 19336/04) ЄСПЛ також нагадує, що будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див., серед інших джерел, рішення від 23 вересня 1982 року у справі «Спорронг та Льон рот проти Швеції» (Sporrong and Lonnroth v. Sweden), пп. 69 і 73, Series A № 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див., наприклад, рішення від 21 лютого 1986 року у справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства» (James and Others v. the United Kingdom), п. 50, Series A № 98).

Згідно зі ст. 303 КПК України, на досудовому провадженні можуть бути оскаржено неповернення тимчасово вилученого майна, згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які слідчий, прокурор зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк, - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, володільцем тимчасово вилученого майна.

Відповідно до ст. 236 КПК України, вилучені речі та документи, які не входять до переліку, щодо якого прямо надано дозвіл на відшукування в ухвалі про дозвіл на проведення обшуку, та не відносяться до предметів які вилучені законом з обігу, вважаються тимчасово вилученим майном.

Статтею 169 КПК України передбачено, що тимчасово вилучене майно повертається особі, у якої воно було вилучено: за постановою прокурора, якщо він визнає таке вилучення майна безпідставним; за ухвалою слідчого судді чи суду, у разі відмови у задоволенні клопотання прокурора про арешт цього майна; у випадках, передбачених ч. 5 ст. 171, ч. 6 ст. 173 цього Кодексу; у разі скасування арешту.

Так, з тверджень слідчого вбачається, що вимоги ст. 233 КПК України органом досудового розслідування були виконанні, а тому вилучене майно на поверненні якого наполягає володілець, підпадає під критерії, визначені ухвалою слідчого судді від 12.03.2024, тобто її резолютивною частиною.

Відтак, станом на день розгляду вбачається, що дане майно немає статусу тимчасово вилученого, а тому вимоги адвоката є необґрунтованими та належним чином недоведеними.

На підставі викладеного, враховуючи ту обставину, що однією з засад кримінального провадження є принцип змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом та принципу диспозитивності кримінального провадження, відповідно до якого сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом, а слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом, слідчий суддя приходить до висновку про необґрунтованість вимог скарги, а відтак у задоволенні вимог скарги слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 100, 169-170, 303, 305, 306, 307, 309 КПК України, слідчий суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні скарги адвоката ОСОБА_3 , яка діє в інтересах ОСОБА_4 , на бездіяльність уповноваженої особи Державного бюро розслідувань, яка полягає у неповерненні тимчасового вилученого майна, під час здійснення досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000482 від 07.07.2022, - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_9