ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/803/1043/24 Справа № 204/3925/24 Суддя у 1-й інстанції - Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_1
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 червня 2024 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:

Головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_4

представника власника майна адвоката ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Дніпровського апеляційного суду апеляційну скаргу представника власника майна ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_5 на ухвалу слідчого судді Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 19 квітня 2024 року про арешт майна,-

В С Т А Н О В И Л А :

Оскаржуваною ухвалою слідчого судді Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 19 квітня 2024 року задоволено клопотання прокурора групи прокурорів у кримінальному провадженні ОСОБА_7 та в рамках кримінального провадження №0000323 від 13.07.2022 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 190, ч. 2 ст. 28, ч. 4 ст. 358, ч. 2 ст. 209, ч. 2 ст. 364 Кримінального кодексу України (далі-КК) накладено арешт на автомобіль марки «MERCEDES-BENZ С 200», червоного кольору, 2009 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1 , VIN: НОМЕР_2 , зареєстрованого за ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на якому пересувався ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , шляхом заборони відчуження, користування та розпорядження вказаним майном.

В апеляційній скарзі представник власника майна - адвокат ОСОБА_5 порушує питання про скасування ухвали слідчого судді у зв`язку з незаконністю, необґрунтованістю та порушенням норм кримінального процесуального закону.

В обґрунтування зазначає, що автомобіль марки «MERCEDES-BENZ С 200», червоного кольору, 2009 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1 , належить ОСОБА_6 , досудове розслідування у даному кримінальному провадженні триває протягом тривалого часу, а відомостей про причетність ОСОБА_6 до даного кримінального правопорушення в ЄРДР не внесено та стосовно неї досудове розслідування не здійснюється.

Крім того вказує, що версія органу досудового розслідування про те, що вилучений автомобіль є предметом, доказом, засобом чи знаряддям вчинення злочину належним чином не досліджена та не підтверджена допустимими, в розумінні ст.86 КПК України, доказами.

Водночас звертає увагу, що за результатами проведеного обшуку вищевказаного автомобіля, слідчим не виявлено жодних предметів, речей чи документів, які можуть свідчити про причетність ОСОБА_6 або ОСОБА_8 до вчинення даних кримінальних правопорушень, а тому вилучений автомобіль не відповідає вимогам ст.98 КПК України.

Таким чином, враховуючи вищевикладені обставини, апелянт вважає, що у даному кримінальному провадженні відсутні дані, які б виправдовували втручання держави у правомірне володіння ОСОБА_6 належним їй автомобілем.

Тому представник власника майна просить апеляційний суд скасувати ухвалу слідчого судді Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 19 квітня 2024 року та відмовити у задоволенні клопотання прокурора.

Одночасно просить поновити йому строк на апеляційне оскарження. В обґрунтування зазначає, що ОСОБА_6 у судовому засіданні при розгляді клопотання участі не приймала, а повний текст ухвали суду було отримано ним 03 травня 2024 року. Тому, на переконання представника власника майна, вказані обставини свідчать про поважність причин пропуску ним строку на апеляційне оскарження рішення слідчого судді.

В судове засідання апеляційної інстанції прокурор ОСОБА_7 та власник майна ОСОБА_6 не з`явилися, хоча належним чином були повідомлені про дату та час судового розгляду, про причини своєї неявки суд не повідомили, але представник потерпілого не заперечував проти розгляду справи без їх участі. Отже неявка інших учасників провадження, відповідно до приписів ч.4 ст.405 КПК України, не перешкоджає апеляційному розгляду.

Заслухавши суддю-доповідача, вислухавши пояснення представника власника майна - адвоката ОСОБА_5 на підтримку доводів поданої апеляційної скарги разом з клопотанням про поновлення строку на апеляційне оскарження судового рішення, який наполягав на її задоволенні, просив скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову, якою у задоволенні клопотання прокурора про арешт майна відмовити, а майно повернути власнику ОСОБА_6 , перевіривши матеріали судового провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступного висновку.

Згідно з п.3 ч.2 ст.395 Кримінального процесуального кодексу України (далі- КПК) апеляційна скарга, якщо інше не передбачено цим Кодексом, може бути подана на ухвали слідчого судді - протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Правило дотримання строку на оскарження ухвали слідчого судді з дня її оголошення, передбачене п.3 ч.2 ст. 395 КПК, надає потенційному заявникові достатньо часу для роздумів стосовно подачі апеляційної скарги, чіткого визначення своїх аргументів та окреслення стверджувальної правової позиції. Це правило чітко визначає як для осіб, так і для органів влади період, після закінчення якого контрольна функція суду не здійснюється.

Процедура визначення строків для подання скарги має на меті забезпечити належне відправлення правосуддя і дотримання принципу правової визначеності.

За змістом ч.1 ст.117 КПК строк виконання процесуальних дій поновлюється лише у тому випадку, якщо його пропущено з поважних причин.

Під поважними причинами пропущення процесуального строку слід розуміти неможливість особи подати скаргу у визначений законом строк у зв`язку з такими обставинами, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, що подала апеляційну скаргу, пов`язані з дійсно істотними перешкодами чи труднощами, що унеможливили або ускладнили можливість своєчасного звернення до суду у визначений законом строк. Зазначені обставини мають бути підтверджені належними та допустимими доказами.

Свою правову позицію щодо тлумачення поняття поважності причин, які можуть бути підставою для поновлення строку на апеляційне оскарження, неодноразово висловлював у своїх рішеннях Верховний Суд. Зокрема у Постанові Першої судової палати ККС ВС від 30 жовтня 2018 року (справа №299/2987/15-к провадження № 51-4594 км18) зазначено наступне.

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими, оскільки в кожній справі національні суди мають перевіряти, чи виправдовують підстави для поновлення строків для оскарження втручання у принцип res judicata (принцип юридичної визначеності) (див.: рішення у справі «Пономарьов проти України» (Ponomaryov v. Ukraine), заява № 3236/03, п. 41, від 3 квітня 2008 року; рішення у справі «Устименко проти України» (Ustimenko v. Ukraine), заява №32053/13, п. 47, від 29 жовтня 2015 року).

Частиною 1 статті 117 КПК передбачено, що строк виконання процесуальних дій поновлюється лише у тому випадку, якщо його пропущено з поважних причин. Отже, в ініційованому учасником кримінального провадження клопотанні про поновлення процесуального строку має бути наведено причини, через які цей строк пропущено.

При цьому Суд визначив, що під поважними причинами слід розуміти лише ті обставини, які були об`єктивно непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, пов`язані дійсно з істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливлювали можливість своєчасного звернення до суду у вищезазначений законом строк.

Зі змісту матеріалів справи вбачається, що розгляд клопотання прокурора про арешт майна та ухвалення слідчим суддею Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська оскаржуваного рішення відбулися 19 квітня 2024 року без участі власника майна ОСОБА_6 та її представника - адвоката ОСОБА_5 (а.с.230-234).

Згідно заяви від 25 квітня 2024 року (а.с.235) копія оскаржуваної ухвали була отримана представником власника майна - адвокатом ОСОБА_5 лише 03 травня 2024 року.

За таких обставин, враховуючи приписи п.3 ч.2 ст.395 КПК та вищенаведену правову позицію Першої судової палати ККС ВС, суд апеляційної інстанції вважає, що у даній справі наявні поважні причини, які унеможливили адвоката ОСОБА_5 своєчасно звернутися з апеляційною скаргою до суду у визначений законом строк, а тому цей строк, відповідно до приписів ч.1 ст.117 КПК, слід поновити.

Згідно п.9 ч.1 ст.309 КПК під час досудового розслідування можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали слідчого судді, зокрема, про арешт майна або відмову у ньому.

Згідно з положеннями ч.1 ст.404 КПК суд апеляційної інстанції переглядає судове рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ст.370 цього Кодексу судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим, при цьому його законність повинна базуватись на правильному застосуванні норм матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених положеннями Кримінального процесуального кодексу України.

Одним із методів державної реакції на порушення, що носять кримінально-правовий характер, є заходи забезпечення кримінального провадження, передбачені ст.131 КПК, які виступають важливим елементом механізму здійснення завдань кримінального провадження при розслідуванні злочинів, зокрема, арешт майна.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Колегія суддів апеляційного суду вважає, що зазначених вимог закону слідчим суддею не дотримано з огляду на таке.

Обґрунтовуючи своє рішення про накладення арешту на автомобіль марки «MERCEDES-BENZ С 200», червоного кольору, 2009 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1 , VIN: НОМЕР_2 , слідчий суддя посилався на положення п.1 ч.2 ст.170 КПК та в ухвалі зазначив, що вказане у клопотанні майно є речовим доказом, має доказове значення для досудового розслідування, тому для виконання завдань кримінального процесуального законодавства, з метою забезпечення кримінального провадження та збереження речових доказів, а також з метою запобігання можливості його знищення, використання, перетворення, відчуження, є необхідність накладення арешту на вищезазначене майно.

Між тим з такими висновками слідчого судді не погоджується колегія суддів апеляційного суду виходячи з наступного.

За загальними правилами, передбаченими ч.3 ст.132 КПК, застосування заходів забезпечення кримінального провадження допускається лише у разі, якщо слідчий, дізнавач, прокурор доведе, що :

- існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження;

- потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, дізнавача, прокурора;

- може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, дізнавач, прокурор звертається із клопотанням.

Відповідно до положень ч.ч.1,2 ст.167 та ч.2 ст.168 КПК тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення.

Тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони:

- підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди;

- призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення;

- є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом;

- одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від них, а також майно, в яке їх було повністю або частково перетворено.

Тимчасове вилучення майна може здійснюватися під час обшуку, огляду.

Положеннями ч.ч.1,2,5,6 статті 170 КПК передбачено, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Арешт майна допускається з метою забезпечення:

1) збереження речових доказів;

2) спеціальної конфіскації;

3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;

4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Згідно з ч.1 ст.98 КПК речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Слідчий суддя, суд, відповідно до ч.1 ст.173 КПК, відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

Під час апеляційного розгляду встановлено, що відділенням поліції №6 Дніпровського РУП ГУНП в Дніпропетровській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000323 від 13.07.2022 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 190, ч. 2 ст. 28, ч. 4 ст. 358, ч. 2 ст. 209, ч. 2 ст. 364 КК України (а.с.9-11).

18.04.2024 о 10:20 год ОСОБА_8 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.190, ч.4 ст.358, ч.2 ст.209 КК (а.с.204-210) та того-ж дня ухвалою слідчого судді Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська стосовно нього було застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, та альтернативою внесення застави у розмірі 3 500 000, 00 грн (а.с.214).

Відповідно до ухвали слідчого судді Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 15.04.2024 року було надано дозвіл на проведення обшуку транспортного засобу, а саме: автомобілю марки «MERCEDES-BENZ С 200», червоного кольору, 2009 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1 , VIN: НОМЕР_2 , зареєстрований за ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на якому пересувається ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з метою виявлення та фіксації відомостей про обставини вчинення кримінального правопорушення, відшукування знаряддя кримінального правопорушення, речових доказів у кримінальному провадженні, а саме документи або чорнові записи, які мають відношення до земельних ділянок за кадастровими номерами :03:003:0181, площею 2, 3 га, яка в подальшому була поділена на 3 (три) земельні ділянки за кадастровими номерами: :03:003:0182, площею 1, 5 га; :03:003:0183, площею 0,5 га; :02:003:0565, площею 0, 3 га, грошові кошти, банківські картки, електронні носії інформації, планшети, багатофункціональні пристрої, комп`ютерна техніка та інші електронні пристрої в якій містяться відомості, що мають значення для розслідування кримінального провадження, мобільні телефони, та сім картки до них, які використовують особи причетні до вчинення кримінального правопорушення, та за допомогою котрих здійснюється спілкування між співучасниками злочину та третіх осіб, інших речей та документів, що можуть бути доказами вчинення злочину, котрі як окремо, так і в своїй сукупності мають суттєве значення для досудового розслідування та свідчать про вчинення кримінального правопорушення, з метою їх вивчення, надання правової оцінки та долучення в якості доказів до матеріалів кримінального провадження та встановлення істини у справі (а.с.219-223).

Згідно протоколу обшуку від 18.04.2024 року (а.с.215-217) вбачається, що під час проведення обшуку автомобіля марки «MERCEDES-BENZ С 200», червоного кольору, 2009 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1 , зареєстрованого ОСОБА_6 , яким користується ОСОБА_8 було виявлено та вилучено: свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 , яке опечатано до спец.пакету WAR 1211154; автомобіль «MERCEDES-BENZ С 200», д.н.з. НОМЕР_1 , вилучено до штраф-майданчику СУ ГУНП в Д/о.

Відповідно до постанови слідчого РОВС та ЗУ ОГ і ЗО СУ ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_9 від 18.04.2024 року про визнання речових доказів (а.с.224-228) автомобіль марки «MERCEDES-BENZ С 200», червоного кольору, 2009 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1 , VIN: НОМЕР_2 , який було вилучено 18.04.2024 року в ході обшуку, визнано речовим доказом у кримінальному провадженні №0000323 від 13.07.2022 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 190, ч. 2 ст. 28, ч. 4 ст. 358, ч. 2 ст. 209, ч.4 ст.364 КК.

Згідно реєстраційної картки ТЗ власником автомобіля марки «MERCEDES-BENZ С 200», червоного кольору, 2009 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1 , VIN: НОМЕР_2 , є ОСОБА_6 .

Зі змісту клопотання прокурора про арешт майна (а.с.1-8) вбачається, що ним порушується питання про накладення арешту на вищевказаний транспортний засіб з метою збереження речових доказів (п.1 ч.2 ст.170 КПК). При цьому у клопотанні прокурора не зазначено, яким саме визначеним ст.98 КПК критеріям речового доказу у даному кримінальному провадженні відповідає належний на праві власності ОСОБА_6 автомобіль марки «MERCEDES-BENZ С 200», червоного кольору, 2009 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1 , VIN: НОМЕР_2 , а також наявність ризиків, передбачених ст.170 КПК, а саме можливості його пошкодження, знищення чи відчуження.

Окрім того матеріали провадження не містять відомостей про те, що власниця вказаного транспортного засобу ОСОБА_6 є фігурантом у даному кримінальному провадженні та що їй повідомлено про підозру у вчиненні будь-якого кримінального правопорушення такого ступеню тяжкості, що було б підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження та виправдовувало б такий ступінь втручання в її права і свободи, про які ідеться у клопотання прокурора (ч.3 ст.132 КПК).

Таким чином, на переконання апеляційного суду, вищенаведене свідчить про те, що наведені в оскаржуваній ухвалі слідчого судді доводи, за яких він дійшов до переконання про необхідність задоволення клопотання прокурора про арешт майна, не відповідають вимогам ч.1 ст.173 КПК, оскільки стороною обвинувачення під час судового розгляду клопотання про арешт майна не доведено необхідності у накладенні на нього арешту. При цьому, сам факт формального набуття згідно постанови слідчого РОВС та ЗУ ОГ і ЗО СУ ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_9 від 18.04.2024 року про визнання речових доказів (а.с.224-228) процесуального статусу речового доказу, яким є зазначений у клопотанні автомобіль марки «MERCEDES-BENZ С 200», червоного кольору, 2009 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1 , VIN: НОМЕР_2 , не свідчить про його відповідність визначеним ст.98 КПК критеріям речових доказів у кримінальному провадженні та не є безумовною підставою для накладення на нього арешту.

За наведених обставин суд апеляційної інстанції вважає, що висновки слідчого судді, викладені у судовому рішенні, не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, що відповідно до п.2 ч.1 ст.409 та п.1,2 ч.1 ст.411 КПК, є підставою для скасування судового рішення слідчого судді.

Відповідно до положень ч.3 ст.407 КПК за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвали слідчого судді суд апеляційної інстанції має право: залишити ухвалу без змін або скасувати ухвалу і постановити нову ухвалу.

Підсумовуючи вищенаведене колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга представника власника майна - адвоката ОСОБА_5 підлягає задоволенню, а ухвала слідчого судді Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 19 квітня 2024 року про арешт майна - скасуванню, з постановленням апеляційним судом нової ухвали про відмову у задоволенні клопотання прокурора групи прокурорів у кримінальному провадженні ОСОБА_7 про накладення арешту на автомобіль марки «MERCEDES-BENZ С 200», червоного кольору, 2009 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1 , VIN: НОМЕР_2 , який зареєстрований за ОСОБА_6 , в рамках кримінального провадження №0000323 від 13.07.2022 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 190, ч. 2 ст. 28, ч. 4 ст. 358, ч. 2 ст. 209, ч. 2 ст. 364 КК.

На підставі викладеного, керуючись ч.1 ст.117 КПК та ст.ст. 170-173, 404, 405, 407, 409, 411, 418, 419, 422 КПК, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А :

Клопотання представника власника майна ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_5 - задовольнити та поновити йому строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 19 квітня 2024 року про арешт майна.

Апеляційну скаргу представника власника майна ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_5 - задовольнити.

Ухвалу слідчого судді Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 19 квітня 2024 року про арешт майна - скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання прокурора групи прокурорів у кримінальному провадженні ОСОБА_7 про арешт майна в рамках кримінального провадження №0000323 від 13.07.2022 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 190, ч. 2 ст. 28, ч. 4 ст. 358, ч.2 ст.209, ч. 2 ст. 364 КК, а саме: автомобілю марки «MERCEDES-BENZ С 200», червоного кольору, 2009 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1 , VIN: НОМЕР_2 .

Автомобіль марки «MERCEDES-BENZ С 200», червоного кольору, 2009 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1 , VIN: НОМЕР_2 , - негайно повернути власнику ОСОБА_6 .

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

СУДДІ :

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3