Харківський районний суд Харківської області
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 травня 2024 року

смт Покотилівка Харківської області

Справа № 635/314/24

Провадження № 1-в/635/88/2024

Харківський районний суд Харківської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судового засідання- ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду подання начальника Державної установи «Темнівська виправна колонія (№100)» ОСОБА_4 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Первомайський Харківської області, громадянина України, з середньою освітою, розлученого, не працюючого, мешканця АДРЕСА_1 , раніше судимого:

- 18.05.2001 р. Первомайським міським судом Харківської області за ч.3 ст.140, ч.2 ст.140, ч.3 ст.81, ст.42 КК України до трьох років одного місяця позбавлення волі;

- 28.03.2003 р. Первомайським міським судом Харківської області за ч.3 ст.185, ст.71 КК України до трьох років шести місяців позбавлення волі;

- 23.10.2006 р. Первомайським міськрайонним судом Харківської області за ч.2, ч.3 ст.185, ст.70 КК України до чотирьох років позбавлення волі;

- 20.10.2010 р. Дзержинським районним судом міста Харкова за ч.2 ст. 185, ч. 2 ст.15, ч.3 ст.185, ч.2 ст.70, ст.71 КК України до чотирьох років трьох місяців позбавлення волі;

- 21.08.2014 р. Первомайським міськрайонним судом Харківської області за ч.2, ч.3, ст.185, ст.ст.70,71 КК України до трьох років шести місяців позбавлення волі; - 08.12.2014 р. Первомайським міськрайонним судом Харківської області за ч.2, ст.185, ч.3 ст. 185, ст. 70, ч. 4 ст.70 КК України до чотирьох років позбавлення волі;

- 27.08.2020 р. Первомайським міськрайонним судом Харківської області за ч.2, ч.3 ст.185, ч.1 ст.162, ст.70 КК України до трьох років шести місяців позбавлення волі;

- 29.10.2020 р. Первомайським міськрайонним судом Харківської області за ч.3 ст.185, ч.4 ст.70 КК України до трьох років дев`яти місяців позбавлення волі,

- 20.04.2021 року Київським районним судом м. Харкова за ч.3 ст. 185, ч. 4 ст. 70 КК України до чотирьох років позбавлення волі.

УСТАНОВИВ:

10 січня 2024 року до Харківського районного суду Харківської області надійшло подання начальника Державної установи «Темнівська виправна колонія(№100)» ОСОБА_4 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_5 .

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 10 січня 2024 року вищевказане подання передано в провадження судді ОСОБА_1 .

Згідно частини 1 статті 539 Кримінального процесуального Кодексу України(далі- КПК України), питання, які виникають під час та після виконання вироку вирішуються судом за клопотанням(поданням) прокурора, засудженого, його захисника, законного представника, органу або установи виконання покарань, а також інших осіб, установ або органів у випадках, встановлених законом.

Відповідно до положень частини 4 статті 539 КПК України при вирішенні судом питань, пов`язаних із виконанням вироку у судове засідання викликаються засуджений, його захисник, законний представник, прокурор. Про час місця розгляду клопотання (подання) повідомляються орган або установа виконання покарань, інші особи у разі необхідності.

Згідно частини 5 статті 539 КПК України, неприбуття в судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про місце та час розгляду клопотання(подання), не перешкоджає проведенню судового розгляду, крім випадків, коли їх участь визнана судом обов`язковою або особа повідомила про поважні причини неприбуття.

Представник установи виконання покарань та засуджений у судове засідання не з`явилися, надали суду заяви про розгляд подання за їх відсутності.

Прокурор в судовому засіданні заперечував проти задоволення подання посилаючись на те, що засуджений не довів своє виправлення.

Встановлені обставини, застосовані норми права та мотиви суду

Вироком 20.04.2021 року Київським районним судом м. Харкова за ч.3 ст. 185, ч. 4 ст. 70 КК України до чотирьох років позбавлення волі.

Початок строку відбування покарання 05 серпня 2020 року.

Кінець строку відбування покарання 05 серпня 2024 року.

Начальник Державної установи «Темнівська виправна колонія(№100)» ОСОБА_4 звернувся до суду з поданням про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_5 , посилаючись на те, що в місцях позбавлення волі перебуває з 05 серпня 2020 року.

З 24 грудня 2020 року відбуває покарання в ДУ «Темнівська виправна колонія(№100)», де допускав порушення режиму тримання, за що мав два стягнення. Постановою начальника ДУ «Темнівська виправна колонія (№100)» від 17 травня 2023 року був переведений для подальшого відбування покарання до дільниці соціальної реабілітації як засуджений,, який стає на шлях виправлення. За час відбування покарання характеризується позитивно, два рази заохочувався адміністрацією установи. Працевлаштований до будівельної бригади, до праці ставиться позитивно, на заходи виховного впливу реагує позитивно, робить правильні висновки, висловлює позитивні наміри у подальшому житті після звільнення, приймає участь у програмах диференційованого виховного впливу «Фізкультура і спорт» та «Подолання алкогольної залежності».

Відповідно до частини 1 статті 81 КК України до осіб, що відбувають покарання у виді виправних робіт, службових обмежень для військовослужбовців, обмеження волі, тримання в дисциплінарному батальйоні військовослужбовців або позбавлення волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання. Особу може бути достроково звільнено повністю або частково і від відбування додаткового покарання.

Відповідно до частини 2 статті 81 КК України, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення та фактично відбув встановлений частиною 3 статті 81 КК України термін покарання.

Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим: 1) не менше половини строку покарання, призначеного судом за кримінальний проступок або нетяжкий злочин, крім корупційних кримінальних правопорушень, а також за необережний тяжкий злочин; 2) не менше двох третин строку покарання, призначеного судом за корупційний нетяжкий злочин, умисний тяжкий злочин чи необережний особливо тяжкий злочин, а також у разі, якщо особа раніше відбувала покарання у виді позбавлення волі за умисне кримінальне правопорушення і до погашення або зняття судимості знову вчинила умисне кримінальне правопорушення, за яке вона засуджена до позбавлення волі; 3) не менше трьох чвертей строку покарання, призначеного судом за умисний особливо тяжкий злочин, а також покарання, призначеного особі, яка раніше звільнялася умовно-достроково і знову вчинила умисне кримінальне правопорушення протягом невідбутої частини покарання (частина 3 статті 81 КК України).

При цьому, однією із найважливіших підстав для застосування умовно-дострокового звільнення від відбування покарання на підставі статті 81 КК України, є виправлення засудженого, яке він довів своєю сумлінною поведінкою і ставленням до праці.

Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання за змістом статті 81 КК України є правом, а не обов`язком суду.

Вирішальне значення має саме активна діяльність засудженого, який своєю поведінкою, системою вчинків доводить, що виправився і заслуговує на умовно-дострокове звільнення. Висновок суду про виправлення особи повинен базуватися на всебічному врахуванні даних про її поведінку за весь період відбування покарання, а не за час, що безпосередньо передував вирішенню питання про звільнення, ставленні засудженого до вчиненого злочину.

Доцільність і необхідність умовно-дострокового звільнення викликана тим, що до моменту звільнення мета покарання в основному досягнута, а саме: особа виправилася і довела це своєю сумлінною поведінкою і ставленням до праці.

Згідно з роз`ясненнями Пленуму Верховного Суду України «Про умовно дострокове звільнення від відбування покарання і заміни не відбутої частини покарання більш м`яким» № 2 від 26 квітня 2002 року, умовно-дострокове звільнення від покарання можливе лише після повного і всебічного вивчення даних про особу засудженого і переконання в тому, що він сумлінною поведінкою, ставленням до праці та навчання довів своє виправлення.

Матеріали про умовно-дострокове звільнення, які подають органи, що відають виконанням покарання мають відображати процес виправлення засудженого протягом всього періоду відбування ним покарання, у зв`язку з чим орган має надати дані про попередні судимості, відшкодування матеріальних збитків та витяг із рішення спостережної ради. При цьому, прийняття рішення про умовно-дострокове звільнення, не є обов`язковим, а залежить від переконаності суду в тому, що цілі покарання досягнуті в більш короткий термін, ніж це було визначено вироком.

У відповідності до положень пункту 17 вказаної Постанови Пленуму Верховного Суду України суду слід ретельно з`ясувати: ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях, а також його наміри щодо долучення до праці. Висновок суду про виправлення засудженого повинен бути зроблений і з урахуванням ступеню тяжкості вчиненого злочину, а також даних, що характеризують його особу.

Так, з матеріалів справи стосовно умовно-дострокового звільнення та особової справи на засудженого вбачається, що ОСОБА_5 перебуває у місцях позбавлення волі з 05 серпня 2020 року. З 24 грудня 2020 року відбуває покарання в ДУ «Темнівська виправна колонія(№100)», де допускав порушення режиму тримання, за що мав два стягнення. Внаслідок проведеної роботи змінив свою поведінку на кращу, за час відбування покарання характеризується позитивно. Ризик вчинення повторного правопорушення оцінюється як середній. За виконання покладених обов`язків та додержання правил поведінки, встановлених КВК України, дотримання прави трудового розпорядку та вимог безпеки праці рішенням дисциплінарної комісії заохочувався 9 разів. Має три стягнення.

Судом встановлено, засуджений зловживав спиртними напоями та в стані алкогольного сп`яніння здатен вчинити злочин. Даний фактор впливає на ризик вчинення повторного кримінального правопорушення. Проте засуджений вмотивований до змін і самовдосконалення.Оцінка ризику вчинення повторного кримінального правопорушення ОСОБА_5 оцінюється як середній.

Приймає участь у програмі диференційованого виховного впливу «Фізкультура і спорт» та «Подолання алкогольної залежності». До реалізації програм ставиться із зацікавленістю.

Як вбачається зі змісту довідки про працевлаштування засудженого ОСОБА_5 в державній установі «Темнівська виправна колонія(№100)» заступника начальника планово-економічного відділу ОСОБА_6 та довідки про заробітну плату, засуджений з червня 2021 року по квітень 2023 року включно не був працевлаштований, з травня 2023 року по листопад 2023 року був працевлаштований до дільниці соціальної реабілітації та займався будівельними роботами.

Згідно довідки про заохочення та стягнення засудженого ОСОБА_5 за весь період відбування покарання засуджений має 9 заохочень, але разом з тим має також 3 стягнення у вигляді доган, дізо-3 доби, попередження за неввічливе ставлення до інших засуджених, перешкоджання проведенню обшуку та за паління у невстановлених місцях.

Відповідно до довідки, наданої бухгалтером ДУ «Темнівська виправна колонія(№100)» ОСОБА_7 , за вироком суду у засудженого ОСОБА_8 маються процесуальні витрати на користь держави у суму 11 245,16 грн., фізичної особи у сумі 13 000,00 грн. ОСОБА_5 відшкодував 300 грн.

Питання щодо можливого застосування статті 101 КВК України, за відбуттям 1/3 призначеного строку покарання було розглянуто комісією установи 29.12.2021 року, рішенням комісії відмовлено в застосуванні заохочувальної норми як особі, яка не стає на шлях виправлення. Повторно зазначене питання розглянуто на засіданні дисциплінарної комісії установи 10 травня 2023 року, вирішено застосувати дану статтю як до особи, яка стає на шлях виправлення. Постановою начальника установи від 17 травня 2023 року переведено на дільницю соціальної реабілітації.

Питання про застосування статті 82 КК України було розглянуто 10.08.2022 року. Засудженому відмовлено у застосуванні передбаченої законодавством заохочувальної норми, як особі, що не стала на шлях виправлення.

Питання про застосування статті 81 КК України було розглянуто 03 травня 2023 року, рішенням комісії було вирішено задовольнити заяву засудженого щоо незастосування до нього даної статті.

Таким чином суд констатує, що станом на 29.12.2021, 10.08.2022 та 03.05.2023 засудженому ОСОБА_5 відмовлено в застосуванні заохочувальної норми, як особі, що не стала на шлях виправлення.

При вирішенні питання щодо умовно-дострокового звільнення від відбування покарання, окрім вищевказаних обставин, суд враховує дані про особу засудженого. Так, останній має ряд судимостей за злочини проти власності, а саме був засуджений дев`ять разів.

Зазначені факти свідчать про стійку тенденцію засудженого ОСОБА_5 до систематичного вчинення злочинів та небажання ставати на шлях перевиховання та виправлення.

З огляду на наведене, у суду виникають сумніви щодо виправлення засудженого, що є необхідною умовою під час застосування умовно-дострокового звільнення.

Вирішальне значення має саме активна діяльність засудженого, який своєю поведінкою, системою вчинків доводить, що виправився і заслуговує на умовно-дострокове звільнення. Висновок суду про виправлення особи повинен базуватися на всебічному врахуванні даних про її поведінку за весь період відбування покарання, а не за час, що безпосередньо передував вирішенню питання про звільнення, ставленні засудженого до вчиненого злочину.

У відповідності до частини другої статті 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Разом з тим, відповідно до частини 2 статті 81 КК України, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення.

Таким чином, однією з головних умов для умовно-дострокового звільнення засудженого від відбування покарання є доведеність виправлення засудженого, тобто готовність до самокерованої поведінки, сприйняття встановлених у суспільстві норм та правил поведінки, дотримання норм чинного законодавства.

Водночас, передумовою дострокового звільнення є саме бездоганна поведінка засудженого протягом всього строку відбування покарання, а не лише позитивна характеристика засудженого.

Проте, такої поведінки засудженого ОСОБА_5 протягом строку відбування покарання судом не встановлено, оскільки факт, того, що засуджений виконує свої прямі обов`язки та претензій з боку працівників установи до нього немає, свідчить лише про те, що останній виконує їх на підставі закону, оскільки це є прямим обов`язком всіх засуджених, а умовно дострокове звільнення від відбування покарання є заохочувальною нормою кримінального та кримінально-виконавчого законодавства, має на меті стимулювання засуджених до чіткого виконання правил внутрішнього розпорядку, дотримання вимог режиму відбування покарання, прагнення до продуктивної праці, відшкодування матеріальних збитків, нанесених злочином, каяття у скоєному злочині, а в конкретному випадку наявні лише формально-юридичні підстави для умовно-дострокового звільнення від відбування покарання.

На підставі зібраних даних, суд проаналізував діяльність засудженого, який своєю поведінкою, системою вчинків не довів, що виправився і заслуговує на умовно-дострокове звільнення. Такий висновок суду про не виправлення засудженого ОСОБА_5 базується на всебічному врахуванні даних про його поведінку за весь період відбування покарання, тобто з 05 серпня 2020 року, а не за час, що безпосередньо передував вирішенню питання про звільнення.

Суд також не встановив на даному етапі відбування покарання доцільність і необхідність умовно-дострокового звільнення від відбування покарання, оскільки до моменту звільнення мета покарання ще не досягнута, засуджений ОСОБА_5 не виправився і не довів це своєю сумлінною поведінкою і ставленням до праці.

За таких обставин суд враховує наявність судимостей, зокрема за статтею 185 КК України, наявність середнього ризику вчинення повторного кримінального правопорушення, зловживання засудженим спиртними напоями та здатності в стані алкогольного сп`яніння вчинити новий злочин, наявність трьох стягнень, поведінку за весь час відбуття покарання, кількох відмов від застосування заохочувальної норми, як особи, яка не стала на шлях виправлення, наявність не погашених процесуальних витрат та цивільного позову за вироком суду, суд констатує відсутність достатніх та переконливих даних, які б свідчили про виправлення засудженого та досягнення цілей покарання в більш короткий термін, тому дійшоввисновку про неможливість застосування до ньогоумовно-дострокового звільнення від відбування покарання, як таке, що є передчасним.

На підставі вищевикладеного, керуючись статтею 81 КК України, статтями 537, 539 КПК України, статтею 154 КВК України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні подання начальника Державної установи «Темнівська виправна колонія (№100)» ОСОБА_4 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_5 відмовити.

Ухвала протягом семи днів з дня її проголошення може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду, а засудженим в той же строк, але з моменту вручення йому ухвали суду.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано, у разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Оскарження прокурором ухвали суду щодо умовно-дострокового звільнення зупиняє її виконання.

Суддя ОСОБА_9