Провадження № 11-кп/824/3671/2024 Доповідач: ОСОБА_2
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

Іменем України

11 червня 2024 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду в складі:

головуючого судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі - ОСОБА_5 ,

за участю захисника - адвоката ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційні скарги обвинуваченої ОСОБА_7 та захисника ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченої ОСОБА_7 на ухвалу Печерського районного суду м. Києва від 9 квітня 2024 року, -

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 9 квітня 2024 року клопотання прокурора задоволено, продовжено обвинуваченій ОСОБА_7 строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою до 7 червня 2024 року включно, без визначення розміру застави.

В поданій апеляційній скарзі захисник ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченої ОСОБА_7 просить ухвалу суду скасувати, постановити нову ухвалу, якою обрати обвинуваченій запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту із застосуванням електронного засобу контролю.

В обґрунтування поданої апеляційної скарги захисник зазначає, що у поданому клопотанні відсутні об`єктивні докази на підтвердження існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України. Зокрема, незаконного перетину державного кордону та виїзду до тимчасово окупованих територій обвинуваченою, що є об`єктивно неможливим в умовах воєнного стану, незаконного впливу на свідків, оскільки немає жодного доказу спроб обвинуваченої встановити будь-який контакт з особами, що заявлені в якості свідків у даній справі, вчинити інше кримінальне правопорушення.

Звертає увагу на те, що в порушення ч. 3 ст. 183 КПК України суд при постановленні ухвали про продовження строку тримання під вартою не визначив розмір застави, достатньої для забезпечення виконання обвинуваченою обов`язків, передбачених цим Кодексом.

Посилається на практику Європейського суду з прав людини в контексті виправдання продовження тримання особи під вартою, вважаючи, що в даному кримінальному провадженні відсутні підстави, передбачені ч. 3 ст. 199 КПК України, які виправдовують продовження ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, без визначення розміру застави. Також, захисник вказує на відсутність доказів обґрунтованої підозри ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення.

Обвинувачена ОСОБА_7 в поданій апеляційній скарзі просить змінити ухвалу суду першої інстанції та застосувати їй запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою, а в разі неможливості визначити розмір застави в межах ч. 5 ст. 182 КПК України.

Вказує, що суд в оскаржуваній ухвалі не врахував доводи і докази поданого нею та її захисником клопотання про зміну запобіжного заходу. Вважає, з огляду на тривалість тримання її під вартою відсутні ризики, передбачені ст. 177 КПК України.

Також обвинувачена звертає увагу на те, що суд належним чином не врахував її вік, стан здоров`я, дані про її особу, яка не притягувались до кримінальної відповідальності, була завжди добропорядною людиною.

Просить апеляційний суд взяти до уваги практику Європейського суду з прав людини при розгляді її апеляційної скарги.

Заслухавши доповідь судді, пояснення захисника на підтримку поданих апеляційних скарг, вивчивши матеріали судового провадження та проаналізувавши апеляційні доводи, колегія суддів вважає, що подані апеляційні скарги не підлягають задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Як вбачається з наданих до апеляційного суду матеріалів судового провадження, на розгляді Печерського районного суду м. Києва перебуває обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000336 по обвинуваченню ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28 ч. 2 ст. 111 КК України.

Прокурор звернувся до Печерського районного суду м. Києва з клопотанням про продовження ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 9 квітня 2024 року клопотання прокурора задоволено та продовжено строк тримання під вартою ОСОБА_7 до 7 червня 2024 року включно, без визначення розміру застави.

Ухвалюючи рішення про продовження ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, суд визнав обґрунтованими наведені у клопотанні доводи про продовження існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, зокрема можливості обвинуваченої переховуватись від суду, знищити, сховати та спотворити інформацію, речі та документи, незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому вона обвинувачується.

Колегія суддів погоджується з рішенням суду про продовження ОСОБА_7 строку тримання під вартою, з огляду на наступне.

За приписами ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто з метою запобігання спробам: переховуватись від органів досудового розслідування та суду, впливати на потерпілих, свідків та іншого обвинуваченого, вчинити інше кримінальне правопорушення.

Європейський суд з прав людини неодноразово в своїх рішення наголошував, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд у відповідності до вимог ст. 178 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, враховує тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Колегія суддів вважає, що ухваливши рішення про продовження обвинуваченій запобіжного заходу у виді тримання під вартою, суд обґрунтовано врахував тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_7 та інші обставини, передбачені ст. 178 КПК України, які в сукупності можуть свідчити про продовження існування ризиків того, що обвинувачена може переховуватись від суду, знищити, сховати та спотворити інформацію, речі та документи, незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому вона обвинувачується.

Перевіряючи наведені у клопотанні доводи прокурора на предмет продовження існування ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про їх наявність з огляду на конкретні обставини кримінального провадження, яке ставиться у провину обвинуваченій, та тяжкість покарання, яке загрожує ОСОБА_7 у разі визнання її винуватою у вчиненні кримінального правопорушення. При цьому, як встановив суд, наявні в матеріалах кримінального провадження докази та обставини, на які посилається прокурор у клопотанні, дають достатні підстави вважати, що обвинувачена, в разі застосування більш м`якого запобіжного заходу, може вчинити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

Оскільки наведені у клопотанні прокурора ризики є реальними і вони на момент розгляду клопотання про продовження ОСОБА_7 строку тримання під вартою не зменшилися, суд обґрунтовано визнав, що більш м`які запобіжні заходи, ніж тримання під вартою, не здатні запобігти вказаним ризикам.

При вирішенні питання про продовження строку тримання ОСОБА_7 під вартою суд також врахував дані, які характеризують особу обвинуваченої, а також інші обставини, передбачені ст. 178 КПК України, в тому числі і ті, на які містяться посилання в поданих апеляційних скаргах.

Також судом враховано той факт, що ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого кримінального правопорушення проти основ національної безпеки України.

Доводи апелянта про те, що суд при постановленні ухвали про продовження строку тримання під вартою не визначив розмір застави, достатньої для забезпечення виконання обвинуваченою обов`язків, передбачених цим Кодексом, не ґрунтуються на вимогах закону, оскільки відповідно до положень ч. 4 ст. 183 КПК України під час дії воєнного стану слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого статтями 109-114-2, 258-258-6, 260, 261, 402, 405, 407, 408, 429, 437-442 КК України.

Крім того, переглядаючи ухвалу суду першої інстанції в частині продовження ОСОБА_7 строку тримання під вартою на стадії судового розгляду, суд апеляційної інстанції в межах апеляційного розгляду не може вдаватися до оцінки обґрунтованості висунутого обвинувачення, яке вже є предметом розгляду судом першої інстанції, а також вирішення питань, пов`язаних з оцінкою доказів з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні злочину.

З огляду на те, що оскаржувана ухвала суду першої інстанції відповідно до вимог ст. 370 КПК України є законною, обґрунтованою і вмотивованою, підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування судового рішення колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419, 422-1 КПК України, колегія суддів,

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченої ОСОБА_7 - залишити без задоволення.

Ухвалу Печерського районного суду м. Києва від 9 квітня 2024 року про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченої ОСОБА_7 - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя Суддя Суддя