Провадження №: 1-кс/336/606/2024
УХВАЛА

Іменем України

05 червня 2024 року м. Запоріжжя

Слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Запоріжжя ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

за участі сторін: прокурора ОСОБА_3 ,

слідчого ОСОБА_4 ,

підозрюваного ОСОБА_5

адвоката ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання старшого слідчого слідчого відділення відділу поліції № 3 Запорізького районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Запорізькій області капітана поліції ОСОБА_4 по кримінальному провадженню № 0000568 від 10.04.2024 про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в рамках строку досудового розслідування відносно

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Зелене, Гуляйпільського району, Запорізької області, громадянина України, українця, який має середньо спеціальну освіту, офіційно одруженого, який має на утриманні трьох неповнолітніх дітей, офіційно не працевлаштованого, який зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

- 19.06.2006, Шевченківським районним судом м. Запоріжжя за ч. 1 ст. 296, ч. 2 ст. 296, ч. 4 ст. 187, ч. 2 ст. 186, ст. ст. 69, 70 КК України до 5 років позбавлення волі з конфіскацією майна; звільнений 07.04.2009, за відбуттям строку покарання;

- 25.05.2011, Жовтневим районним судом м. Запоріжжя за ч. 3 ст. 186 КК України до 4 років позбавлення волі; звільнений 24.12.2013, за відбуттям строку покарання;

- 10.11.2015, Жовтневим районним судом м. Запоріжжя за ч. 1 ст. 121, ч. 1 ст. 289, ч. 1 ст. 70 КК України, до 5 років позбавлення волі; звільнений 15.08.2017 за відбуттям строку покарання;

- 16.11.2017 до Шевченківського районного суду м. Запоріжжя, скеровано обвинувальний акт за ч. 1 ст. 121 КК України;

- 26.04.2018 до Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя, скеровано обвинувальний акт за ч. 2 ст. 289 КК України;

- 24.05.2019 до Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя, скеровано обвинувальний акт за ч. 1 ст. 263 КК України,

який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України,

підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.121 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Слідчий за погодженням з прокурором, звернувся до суду з клопотанням в якому просив продовжити дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до підозрюваного ОСОБА_5 , в рамках строку досудового розслідування.

Клопотання обґрунтовано тим, що 09 квітня 2024 року, приблизно о 21 годині 10 хвилин, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , знаходячись на дорозі, біля будинку АДРЕСА_2 , маючи умисел на умисне спричинення тяжких тілесних ушкоджень, в ході раптово виниклого конфлікту на ґрунті особистих неприязних відносин з ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , наніс останньому один удар кулаком правої руки в область лівої скроневої області голови, від чого потерпілий впав на землю, тим самим спричинив йому, згідно із довідкою наданою КНП «МЛЕ та ШМД» ЗМР, тілесні ушкодження у вигляді: тяжкої, відкритої черепно-мозкової травми, перелому лівої тім`яної та потиличної кісток, продольного перелому піраміди лівої скроневої кістки, лівого великого крила та тіла основної кістки, забої лівої скроневої та тім`яної часток, правої лобної частки, субдуральної гематоми правої лобної області, травматичний субарахноїдальний крововилив, набряк головного мозку, що є тяжкими тілесними ушкодженнями, за ознакою небезпеки для життя. Внаслідок отриманих тілесних ушкоджень ОСОБА_7 госпіталізовано до КНП «МЛЕ та ШМД» ЗМР.

На даний час дії ОСОБА_5 органом досудового розслідування кваліфікуються за ч.1 ст.121 КК України, як умисне тяжке тілесне ушкодження, тобто умисне тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння.

11.04.2024 ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України.

Двомісячний строк слідства закінчується 11.06.2024, однак завершити досудове розслідування до вказаного строку не надається можливим, унаслідок особливої складності провадження, оскільки у кримінальному провадженні необхідно виконати наступне:

- отримати висновок судово-медичної експертизи потерпілого ОСОБА_8 , для встановлення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень;

- провести пред`явлення особи для впізнання за участю свідка ОСОБА_9 ;

- повідомити підозрюваному ОСОБА_5 про зміну раніше повідомленої підозри, з урахуванням встановлених під час досудового розслідування обставин, зібраних у справі доказів та з урахуванням висновків проведених під час досудового розслідування судових експертиз;

- скласти обвинувальний акт та скласти реєстр матеріалів досудового розслідування.

Окрім того, згідно вимог п.4 ч.1 ст.184 КПК України, під час проведення досудового розслідування встановлено наявність ризиків, передбачених пунктами 1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України, а саме підозрюваний ОСОБА_5 може:

переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

незаконно впливати на потерпілого та свідків, у цьому кримінальному провадженні;

вчинити інше кримінальне правопорушення.

За час тримання під вартою ОСОБА_5 вказані ризики не зменшились, а тому вищевказані обставини виправдовують подальше тримання обвинуваченого під вартою.

Прокурор та слідчий в судовому засіданні клопотання підтримали з підстав, викладених в ньому, просять його задовольнити.

Підозрюваний та його захисник заперечили проти задоволення клопотання, просили суд відмовити у продовженні строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Захисник зазначила, що ризики не підтверджені належними доказами. Клопотала про застосування до підзахисного запобіжного заходу у вигляді нічного домашнього арешту.

Вислухавши прокурора та слідчого, пояснення підозрюваного та захисника, дослідивши надані матеріали справи в їх сукупності, суд приходить до висновку про необхідність задоволення клопотання прокурора щодо продовження підозрюваному ОСОБА_5 строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою виходячи з наступного.

Відповідно до ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 3 ст.197 КПК України строк тримання під вартою може бути продовжений слідчим суддею в межах строку досудового розслідування в порядку передбаченому КПК України.

Статтею 199 КПК України передбачено, що клопотання про продовження строку тримання під вартою має право подати прокурор, слідчий за погодженням з прокурором не пізніше ніж за п`ять днів до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених в ст. 184 КПК України, повинно містити: 1) виклад обставин які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою; 2) виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Слідчий суддя зобов`язаний відмовити у продовженні строку тримання під вартою, якщо прокурор, слідчий не доведе, що обставини, зазначені у частині третій цієї статті, виправдовують подальше тримання підозрюваного, обвинуваченого під вартою.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини доцільність продовження строку тримання під вартою ґрунтується на презумпції, що з перебігом ефективного розслідування справи зменшуються ризики, які стали підставою для взяття особи під варту на початковій стадії розслідування. Кожне наступне продовження строку тримання під вартою має містити детальне обґрунтування ризиків, що залишаються та їх аналіз, як підстава для втручання в право особи на свободу. Наявність підстав для тримання особи під вартою та доцільність продовження строку тримання під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006 року передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Згідно рішення Європейського суду з прав людини «Тейс проти Румунії», автоматичне продовження строків тримання під вартою суперечить Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а тому при вирішенні питання про продовження обвинуваченому строку тримання під вартою суд виходить не з принципу автоматичного продовження строку тримання під вартою, а з необхідності уникнення ризиків, визначених ст. 177 КПК України, а саме: запобігання спробам обвинуваченого переховуватися від суду, впливати на свідків, вчинити інше кримінальне правопорушення.

При продовженні запобіжного заходу підозрюваному ОСОБА_5 , суд враховує наявні матеріали кримінального провадження, оцінюючи в сукупності всі обставини, зокрема і тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному у разі визнання його винуватим.

Суд виходить із принципу презумпції невинуватості і не вирішує наперед процесуальну перспективу пред`явленого обвинувачення, а лише аналізує обґрунтованість та тяжкість його пред`явлення, суспільну небезпеку злочинних дій, в яких обвинувачується ОСОБА_5 .

Згідно сформованої практики Європейського суду з прав людини, тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи. Застосовуючи запобіжний захід у виді тримання під вартою, необхідно виходити із того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони прав і інтересів як суспільства, так і потерпілого. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суспільства більшої суворості в оцінці цінностей суспільства («Летельє проти Франції»).

Крім того, відповідно усталеної практики Європейського суду з прав людини, право людини на свободу є основоположним, але не абсолютним та може бути обмежено з огляду на суспільний інтерес.

Згідно Повідомлення про підозру від 11.04.2024, ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України.

Вказаний злочин, відповідно до положень ст. 12 КК України, є тяжким злочином.

Ухвалою Запорізького апеляційного суду від 13.05.2024 ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м.Запоріжжя про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_5 строком на 60 днів, тобто до 08.06.2024, залишено без змін.

Судом встановлено, що ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні умисного тяжкого злочину, будь-яких даних про зменшення чи відсутність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, для застосування стосовно обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, в судовому засіданні не встановлено.

При цьому у суду відсутні відомості, що стан здоров`я обвинуваченого перешкоджає перебуванню у місці попереднього ув`язнення.

Оцінюючи в сукупності всі обставини, передбачені ст. 178 КПК України, суд вважає, що існують ризики того, що обвинувачений ОСОБА_5 може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; незаконно впливати на потерпілого та свідків, у цьому кримінальному провадженні; вчинити інше кримінальне правопорушення. У зв`язку з викладеним, суд вважає доведеними ризики, передбачені п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, для продовження стосовно обвинуваченого ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Вказані ризики враховані під час обрання обвинуваченому ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та на теперішній час не втратили своєї актуальності.

Неможливість застосування інших, більш м`яких запобіжних заходів обумовлена, тим що жоден інший запобіжний захід не забезпечить попередження вказаним ризикам, ураховуючи тяжкість кримінального правопорушення, спроби обвинуваченого уникнути відповідальності.

Оцінюючи можливість застосування іншого більш м`якого запобіжного заходу з метою запобігання встановленим ризикам, враховуючи, що така оцінка стосується перспективних фактів, суддя використовує стандарт доказування «обґрунтованої ймовірності», за яким слід вважати, що інші більш м`які запобіжні заходи ніж тримання під вартою не зможуть запобігти встановленим ризикам за умови встановлення обґрунтованої ймовірності цього. При цьому, КПК України не вимагає доказів того, що обвинувачений при застосуванні до нього більш м`якого запобіжного заходу обов`язково (поза всяким сумнівом) порушить покладені на нього процесуальні обов`язки чи здійснить одну із спроб, що передбачена пунктами 1-5 частини 1 статті 177 КПК, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість допустити це в конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

Строк тримання підозрюваного ОСОБА_5 під вартою спливає 08.06.2024, проте завершити досудове розслідування до вказаної дати неможливо, оскільки необхідно отримати висновок судово-медичної експертизи потерпілого ОСОБА_8 , для встановлення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень; провести пред`явлення особи для впізнання за участю свідка ОСОБА_9 ; повідомити підозрюваному ОСОБА_5 про зміну раніше повідомленої підозри, з урахуванням встановлених під час досудового розслідування обставин, зібраних у справі доказів та з урахуванням висновків проведених під час досудового розслідування судових експертиз; скласти обвинувальний акт та скласти реєстр матеріалів досудового розслідування.

З огляду на викладене, слідчий суддя вважає, оскільки встановлено продовження існування ризиків, передбачених пп.1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, клопотання про продовження строку тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_5 підлягає задоволенню, а строк тримання підозрюваного під вартою слід продовжити до 11.07.2024, в межах строку досудового розслідування.

Керуючись ст. ст. 183, 177, 197, 199, 376 КПК України,-

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання слідчого задовольнити.

Продовжити строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під варто відносно підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в межах строку досудового розслідування до 11 липня 2024 року включно.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги до Запорізького апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Повний текст ухвали складено та підписано 05.06.2024.

Слідчий суддя ОСОБА_1