Рівненський апеляційний суд
_______________________________________________________
У Х В А Л А

Іменем України

09 квітня 2024 року м. Рівне

Справа № 556/203/24

Провадження № 11-кп/4815/304/24

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Рівненського апеляційного суду в складі:

судді-доповідача ? ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

з участю: секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

засудженого ОСОБА_6 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Рівне в режимі відеоконференції апеляційну скаргу прокурора Володимирецького відділу Вараської окружної прокуратури ОСОБА_7 на ухвалу Володимирецького районного суду Рівненської області від 14 лютого 2024 року у справі за клопотанням начальника ДУ "Полицька ВК (№76)" ОСОБА_8 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання щодо

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця м. Апостолове, Дніпропетровської області, жителя АДРЕСА_1 , до арешту непрацюючого, не одруженого, з повною загальною середньою освітою, раніше судимого,

засудженого вироком Апостолівського районного суду Дніпропетровської області 16.04.2020 року за ч.2 ст.185; ч.2 ст.289; ст.70 КК України до 6 років позбавлення волі, без конфіскації майна. Попередній вирок Апостолівського районного суду від 26.12.2019 року постановлено виконувати самостійно.

Знову засуджений: 15.03.2021 року Апостолівським районним судом Дніпропетровської області за ч.1 ст.289; ч.2 ст.289; ст.70, ч.4 ст.70 КК України на 6 років позбавлення волі, без конфіскації майна.

Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 01.09.2021 року вирок Апостолівського районного суду від 15.03.2021 року в частині призначеного покарання змінено, ухвалено вважати ОСОБА_6 засудженим за ч.1 ст.289; ч.2 ст.289; ч.ч.1,4 ст.70 КК України на 6 років позбавлення волі, без конфіскації майна. В решті вирок залишено без змін,

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою Володимирецького районного суду Рівненської області від 14 лютого 2024 року задоволено клопотання начальника ДУ "Полицька ВК (№76)" ОСОБА_8 та звільнено засудженого ОСОБА_6 умовно-достроково від відбування покарання у виді позбавлення волі строком на 01 рік 10 місяців 12 днів.

В поданій апеляційній скарзі прокурор вважає оскаржувану ухвалу незаконною у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність. Вказує, що за час відбування покарання засуджений допустив 16 дисциплінарних стягнень, з яких тричі поміщався до ДІЗО, а заходи заохочення почав отримувати лише з липня 2022 року, тобто перед можливістю отримання пільги, передбаченої ст.81 КК України. Зазначає, що ОСОБА_6 , маючи заборгованість згідно вироку суду від 15.03.2021 року за виконавчими документами на користь потерпілої на загальну суму 23 884, 60 грн., не був працевлаштований та дану суму не відшкодував, хоч в місцях позбавлення волі знаходиться ще з 26.12.2019 року.

Звертає увагу апеляційного суду на те, що засуджений раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності, тому згідно характеристики, ризик вчинення повторного кримінального правопорушення оцінюється як «середній» та ризик ймовірної небезпеки для суспільства також оцінюється як середній. Наголошує, що ОСОБА_6 , маючи лише загальну середню освіту та будучи не працевлаштованим, бажання навчатися при установах виконання покарань у вільний час та отримати середню спеціальну освіту не виявляв та свій освітній рівень не підвищував.

Просить скасувати ухвалу Володимирецького районного суду Рівненської області від 14 лютого 2024 року та постановити нову, якою відмовити в задоволенні клопотання начальника ДУ "Полицька ВК (№76)" ОСОБА_8 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_6 ..

Заслухавши суддю-доповідача, доводи прокурора на підтримання апеляційної скарги, думку засудженого, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи, викладені в апеляційній скарзі, колегія суддів вважає, що остання підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

За положеннями ст.370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Відповідно до вимог ч.2 ст.81 КК України, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Згідно з роз`ясненнями, які містяться в постанові Пленуму Верховного Суду України від 26 квітня 2002 року №2 «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким», рішення про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого та доведеності того, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення. Висновок щодо виправлення засудженого повинен базуватися на врахуванні даних про його поведінку в цілому та ставлення до праці за весь період знаходження у виправній установі, а не час, що безпосередньо передує розгляду клопотання.

За приписами ч.6 КВК України, виправлення засудженого це процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки. Основними засобами такого виправлення є встановлений порядок виконання та відбування покарання (режим), суспільно-корисна праця, соціально-виховна робота, загальноосвітнє і професійно-технічне навчання, громадський вплив.

Отже, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише за умови обов`язкової та одночасної наявності вказаних в законі підстав і умов в їх сукупності.

Проте суд першої інстанції, задовольняючи клопотання начальника Полицької виправної колонії № 76 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_6 даних вимог закону та рекомендацій, викладених в постанові Пленуму Верховного Суду України, дотримався не в повній мірі.

Так, з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_6 на даний час відбуває покарання за вироком Апостолівського районного суду Дніпропетровської області від 15.03.2021 року за ч.1 ст.289; ч.2 ст.289; ч.1 ст.70, ч.4 ст.70 КК України у виді 6 років позбавлення волі, який є тяжким, а також раніше судимий за вчинення аналогічних злочинів, що свідчить про те, що він на шлях виправлення не став. Крім того, згідно характеристики, ризик вчинення повторного кримінального правопорушення та ризик ймовірної небезпеки для суспільства оцінюється як середній.

Початок строку 26.12.2019 року, кінець строку 26.12.2025 року.

Відповідно до ст.81 КК України, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим 2/3 строку покарання, призначеного судом за корупційний нетяжкий злочин або кримінальне правопорушення, пов`язане з корупцією, порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, умисний тяжкий злочин чи необережний особливо тяжкий злочин, а також у разі, якщо особа раніше відбувала покарання у виді позбавлення волі за умисне кримінальне правопорушення і до погашення або зняття судимості знову вчинила умисне кримінальне правопорушення, за яке вона засуджена до позбавлення волі.

Згідно характеристики, в установах відбування покарань засуджений знаходиться з 26.12.2019 року, а в ДУ "Полицька ВК (№76)" з 05.04.2022 року.

За час відбування покарання характеризується позитивно, виконує роботи по благоустрою установи, до роботи відноситься добре, належним чином виконує свої обов`язки, дотримується вимог пожежної безпеки та безпеки праці, бере участь у програмі диференційованого виховного впливу на засуджених за напрямком «Фізкультура і спорт» та приймає участь в культурно-масових та заходах виховного характеру, має позитивні плани на майбутнє та планує втілити їх у життя. Також згідно характеристики, підтримує соціально-корисні зв`язки з рідними шляхом телефонних розмов, отримує від них посилки; у скоєному злочині вину визнав повністю та призначений судом вирок вважає справедливим.

Разом з тим, ОСОБА_6 раніше неодноразово судимий, відповідно до медичної довідки завідувача медичної частини №76 є практично здоровий та працездатний, однак в матеріалах справи відсутні дані про його працевлаштування протягом всього часу відбування покарання, що є однією з умов умовно-дострокового звільнення, немає даних і про причини непрацевлаштування останнього.

Також прокурором в апеляційній скарзі зазначено про те, що ОСОБА_6 перебував на профілактичному обліку як «схильний до членоушкодження» та як «злісний порушник режиму утримання».

Так, той факт, що засуджений отримав шість заохочень у період з липня 2022 року по кінець 2023 року сам по собі не може безумовно свідчити про те, що він став на шлях виправлення, оскільки вказані заохочення були отримані лише перед відбуттям необхідної частини покарання для застосування ст.81 КК України. При цьому, за весь час знаходження в установах відбування покарань останній отримав 16 стягнень, які хоч і погашені у встановленому законом порядку, проте свідчать про відсутність стабільної позитивної поведінки засудженого протягом усього часу відбування покарання.

Крім того, під час апеляційного розгляду прокурорка вказала, що згідно вироку суду від 15.03.2021 року, засуджений має заборгованість за виконавчим листом на користь потерпілої на загальну суму 23 884, 60 грн., яка за час відбування покарання засудженим не відшкодована.

Таким чином, на думку апеляційного суду, позитивна поведінка засудженого, дотримання ним умов і порядку в установі та залучення до праці, не є достатньо переконливими важелями для ствердження доведеності засудженим свого виправлення, оскільки звільнення від відбування покарання можливе лише після повного та всебічного вивчення даних про особу, а тому усі дані про особу засудженого розглядаються за весь період його відбування покарання і в сукупності між собою. Дотримання засудженим порядку і умов відбування покарання в установі є його обов`язком і дана обставина не може слугувати окремою підставою для висновку про доведеність засудженим свого виправлення.

За встановлених обставин, а також враховуючи досить великий не відбутий строк призначеного покарання, не можна зробити висновок, що в поведінці засудженого за весь період його відбуття покарання сталися позитивні зміни, які свідчать про їх стабільність і незворотність, що в свою чергу не є достатніми підставами для ствердження, що він сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення.

З огляду на викладене, висновки суду першої інстанції не підтверджуються доказами, дослідженими під час апеляційного розгляду, тому колегія суддів не вбачає підстав вважати, що цілі покарання досягнуті в більш короткий термін, ніж це було визначено вироком суду, а тому вважає за необхідне апеляційну скаргу прокурора задовольнити, ухвалу суду скасувати та постановити нову, якою в задоволенні клопотання начальника установи про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_6 відмовити.

Керуючись ст.ст. 405, 407, 409, 419, 537, 539 КПК України, колегія суддів, ?

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу прокурора Володимирецького відділу Вараської окружної прокуратури ОСОБА_7 задовольнити.

Ухвалу Володимирецького районного суду Рівненської області від 14 лютого 2024 року скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні клопотання начальника ДУ "Полицька ВК (№76)" ОСОБА_8 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_6 .

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_3 ОСОБА_2