29.05.2024
Справа 642/2915/24
Провадження 1-кс/642/1662/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 травня 2024 року слідчий суддя Ленінського районного суду м.Харкова ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання прокурора Чугуївського відділу Харківської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони ОСОБА_3 про арешт майна, у кримінальному провадженні №0003460 від 23.05.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 415 КК України,-

В С Т А Н О В И В:

До Ленінського районного суду м. Харкова після усунення недоліків надійшло клопотання прокурора Чугуївського відділу Харківської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони ОСОБА_3 про арешт майна, у кримінальному провадженні №0003460 від 23.05.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 415 КК України.

В обгрунтування клопотання зазначив, що Слідчими другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Харкові) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві, за процесуального керівництва Харківської спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері, здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0003460 від 23.05.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 415 КК України.

В ході досудового розслідування встановлено, що 22.05.2024 на трасі Близнюки-Лозова поблизу смт. Близнюки, Харківської області, автомобіль ЗІЛ 131 з військовим номером 8968 Е9, за кермом якого перебував військовий в/ч НОМЕР_1 ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 буксерував на вищевказаному транспорті пушку ЗУ-23 та під час руху ЗУ відчепилась від фаркопу та здійснило зіткнення з автомобілем ВАЗ НОМЕР_2 з д.н.з. НОМЕР_3 за кермом якого перебував ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 після ДТП ОСОБА_5 був госпіталізований до лікарні м. Лозова.

22.05.2024, в ході проведення огляду місця події слідчо - оперативною групою виявлено та вилучено: транспортний засіб «ВАЗ 211040» д.н.з. « НОМЕР_3 », 2008 року випуску він-код: НОМЕР_4 ; транспортний засіб ЗІЛ 131 з військовим номером НОМЕР_5 ; установку ЗУ-23.

Відповідно до реєстраційної картки ТЗ транспортний засіб «ВАЗ 211040» д.н.з. « НОМЕР_3 » належить ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 паспорт громадянина України МК846891.

Транспортний засіб ЗІЛ 131 з військовим номером НОМЕР_5 , та установка ЗУ-23, належить державі Україна в особі військової частини НОМЕР_1 .

На даний час встановлено, що виявлений в ході проведення огляду місця події транспортний засіб та велосипед, зберіг на собі сліди кримінального правопорушення та містить відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

В ч. 1 ст. 98 КПК України встановлено, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддями вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, у тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Вказаний транспортний засіб, необхідний для проведення автотехнічної та автотоварознавчої досліджень інших слідчих та процесуальних дій.

Відповідно до п. 20 Порядку зберігання речових доказів стороною обвинувачення, їх реалізації, технологічної переробки, знищення, здійснення витрат, пов`язаних із зберіганням і пересиланням, схоронності тимчасово вилученого майна під час кримінального провадження, затвердженою постановою КМУ № 1104 від 19.12.2012.

Таким чином, необхідність арешту майна зумовлюється необхідністю забезпечення доказової бази та обґрунтованою підозрою вважати, що незастосування цього заходу перешкоджатиме встановленню істини внаслідок того, що майно може бути відчужене, приховане, знищене або пошкоджене.

Прокурор в судове засідання не з`явилася, надала заяву про слухання справи у його відсутності, клопотання підтримав, посилаючись на викладені в ньому обставини.

Представники військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_7 був поінформованим про місце, дату та час розгляду клопотання про накладення арешту на майно, однак в судове засідання не з`явився. Звернувся до суду із заявою про розгляд без його участі, проти задоволення клопотання слідчого не заперечує.

На підставі ч.4 ст.107 КПК України, враховуючи неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

Слідчий суддя, дослідивши матеріали клопотання, вважає його обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як вбачається з наданих матеріалів, 22.05.2024 на трасі Близнюки-Лозова поблизу смт. Близнюки, Харківської області, автомобіль ЗІЛ 131 з військовим номером 8968 Е9, за кермом якого перебував військовий в/ч НОМЕР_1 ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 буксерував на вищевказаному транспорті пушку ЗУ-23 та під час руху ЗУ відчепилась від фаркопу та здійснило зіткнення з автомобілем ВАЗ НОМЕР_2 з д.н.з. НОМЕР_3 за кермом якого перебував ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 після ДТП ОСОБА_5 був госпіталізований до лікарні м. Лозова.

22.05.2024, в ході проведення огляду місця події слідчо - оперативною групою виявлено та вилучено:

- транспортний засіб «ВАЗ 211040» д.н.з. « НОМЕР_3 », 2008 року випуску він-код: НОМЕР_4 ;

- транспортний засіб ЗІЛ 131 з військовим номером НОМЕР_5 ;

- установку ЗУ-23.

Постановою слідчого від 23.05.2024 на вищеперелічене майно визнано речовими доказами, оскільки вони відповідають ознакам речових доказів, зазначеним в ч. 1 ст. 98 КПК України.

Згідно з ч. 7 ст. 237 КПК України вилучені речі та документи, що не відносяться до предметів, які вилучені законом з обігу, вважаються тимчасово вилученим майном.

Відповідно до ч. 1 ст. 167 КПК України тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення.

Згідно ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Арешт майна допускається з метою забезпечення:1) збереження речових доказів;2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 11 ст. 170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Згідно з ч. 5 ст. 171 КПК України клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено.

Згідно з ч. 2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених п.п. 3, 4 ч. 2 ст. 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому п. 4 ч. 2 ст. 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження. 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, яка його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу (ч. 1 ст. 173 КПК України).

Слідчим доведено, що зазначене вище майно, має суттєве значення для кримінального провадження, оскільки підозрювана або особи, що діють в її інтересах, матимуть можливість розпорядитися ним.

Враховуючи те, що слідчим надано достатньо доказів, що вказані речі мають доказове значення для даного кримінального провадження, а незастосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна може перешкодити кримінальному провадженню, а також з метою збереження речових доказів, слідчий суддя приходить до висновку про необхідність задоволення клопотання на накладення арешту.

На підставі викладеного і керуючись ст.ст. 131, 132, 167, 170, 171-173 КПК України, слідчий суддя,

ухвалив:

Клопотання прокурора Чугуївського відділу Харківської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони ОСОБА_3 про арешт майна, у кримінальному провадженні №0003460 від 23.05.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 415 КК України задовольнити.

Накласти арешт на майно, шляхом заборони його користування, розпорядження та відчуження, виявлене та вилучене 22.05.2024 в ході огляду місця події, а саме:

- транспортний засіб ЗІЛ 131 з військовим номером НОМЕР_5 та установку ЗУ-23, які на праві належить державі Україна в особі військової частини НОМЕР_1 .

Ухвала слідчого судді про арешт майна підлягає негайному виконанню.

Виконання ухвали суду доручити Другому слідчому відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1