Єдиний унікальний номер 341/293/24
Номер провадження 1-кп/341/101/24
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 квітня 2024 року м. Галич

Галицький районний суд Івано-Франківської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000241 від 16.11.2023 за обвинуваченням

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає та зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , громадянина України, з середньою спеціальною освітою, рорзлученого, не працюючого, не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення-злочину, передбаченого ч. 3 ст. 15, ч. 4 ст. 185 КК України,

за участю:

прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду м. Галич Івано-Франківської області вищезазначене кримінальне провадження,

в с т а н о в и в :

15.11.2023, близько 14-30 годин ОСОБА_3 , перебуваючи неподалік приватного нежитлового будинку, який знаходиться у АДРЕСА_2 , та належить ОСОБА_5 , вирішив проникнути на територію вказаного господарства та вчинити крадіжку чужого майна з приміщень господарства.

Реалізуючи злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_3 , достовірно знаючи, що у зв`язку із військовою агресією російської федерації проти України 24.02.2022 Указом Президента України № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» в Україні введено воєнний стан, який неодноразово продовжувався, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, та передбачаючи суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, переконавшись, що поблизу нікого немає і за його діями ніхто не спостерігає, через неогороджену частину господарства позаду будинку зайшов на територію господарства та підійшов до приміщення літньої кухні.

Надалі, через зняте ним вікно незаконно проник усередину приміщення літньої кухні, де, будучи у коридорі, за допомогою драбини, що була усередині, виліз на горище та почав шукати майно, яке б можна було викрасти.

При цьому, ОСОБА_3 побачив на горищі косу у зборі, яка складається із дерев`яної ручки та металевої ріжучої частини вартістю 256,65 гривень та лопату, яка складається з дерев`яної ручки та металевої ріжучої частини вартістю 128,10 гривень, які почергово скинув на підлогу літньої кухні і, підготувавши таким чином вказані речі до крадіжки, почав спускатись по драбині.

Проте, ОСОБА_3 не виконав до кінця усіх дій, які вважав за необхідне для доведення злочинного умислу, оскільки в цей момент був виявлений усередині приміщення літньої кухні односельчанами ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , які припинили його злочинні дії, і викликали на місце події слідчо-оперативну групу відділення поліції № 3 (м. Галич).

У судовому засіданні ОСОБА_3 визнав себе винним у скоєнні кримінального правопорушення-злочину за вищезазначеними обставинами, щиро розкаявся, не заперечував проти зібраних по справі доказів, просив їх не досліджувати та розглядати справу згідно положень ч. 3 ст. 349 КПК України. Зазначив, що припустився помилки щодо указаного злочину, на цей час зробив для себе належні висновки.

Потерпіла у судове засідання не з`явилась за станом здоров`я, надала заяву про розгляд справи у відсутність. Будь - яких претензій до обвинуваченого не має, просила суворо не карати.

Переконавшись у тому, що обвинувачений повністю визнав свою вину в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні, правильно розуміє зміст обвинувачення, фактичні обставини справи, які ніхто не оспорює, погоджується з кваліфікацією вчинених діянь, а прокурор не висловлює жодних заперечень щодо встановлених обставин, роз`яснивши цим особам, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, за відсутності заперечень та сумнівів у добровільності їх позиції, заслухавши думку учасників судового провадження, згідно ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження доказів, поданих на підтвердження події скоєного кримінального правопорушення, винуватості обвинуваченого у його вчиненні.

Згідно ст. 337 КПК України суд діє в межах висунутого обвинувачення.

Оцінивши у сукупності показання обвинуваченого, відомості, що характеризують його як особу, суд вважає доведеною вину ОСОБА_3 в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні-злочину та знаходить правильною кваліфікацію його дій за ч. 3 ст. 15, ч. 4 ст. 185 КК України як умисні дії, які виразились у незаконному замаху на таємне викрадення чужого майна (крадіжку), поєднаному з проникненням в інше приміщення, та вчинене в умовах воєнного стану.

При призначенні покарання обвинуваченому суд, згідно з вимогами ст. ст. 65-67 КК України та роз`ясненнями Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 «Про практику призначення судами кримінального покарання», враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особливості конкретного кримінального правопорушення й обставини його вчинення, особу винного, його поведінку до вчинення кримінального правопорушення і після; обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання та вимоги ч. 2 ст. 50 КК України, відповідно до якої, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення особи та попередження нових кримінальних правопорушень. Також, суд враховує позицію Європейського суду з прав людини, відповідно до якої покарання, як втручання держави в приватне життя особи, повинно спрямовуватись на досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та потребою захисту основоположних прав особи - воно має бути законним, пропорційним (не становити надмірного тягаря для особи).

Європейський суд з прав людини у справі «Скоппола проти Італії» від 17.09.2009 року (заява № 10249/03) зазначив, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним. При цьому, у справі «Ізмайлов проти Росії» (п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 року) Європейський Суд вказав, що при призначенні покарання «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи».

Вивченням особи ОСОБА_3 установлено, що в силу ст. 89 КК України раніше не судимий; має постійне місце проживання та реєстрації; офіційно не працює, живе за рахунок допомоги односельчанам у веденні особистого селянського господарства; скарг за місцем проживання на нього не надходило; на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває.

ОСОБА_3 під час досудового розслідування та судового розгляду вину у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 3 ст. 15, ч. 4 ст. 185 КК України визнав у повному обсязі, щиро розкаявся.

Так, виходячи із системного тлумачення законодавства та із судової практики, щире каяття, характеризуючи ставлення винної особи до вчиненого нею злочину, означає, що особа визнає свою вину, дає правдиві показання, щиро жалкує про вчинене, негативно оцінює злочин, бажає виправити ситуацію, що склалася, співчуває потерпілому, демонструє готовність понести заслужене покарання.

Розкаяння передбачає, крім визнання особою факту вчинення злочину, ще й дійсне, відверте, а не уявне визнання своєї провини у вчиненому злочині, щирий жаль з приводу цього та осуд своєї поведінки, що насамперед повинно виражатися в намаганні особи відшкодувати завдані злочином збитки, бажанні виправити наслідки вчиненого та готовність нести покарання. Щире каяття - це не формальна вказівка на визнання свої вини, а відповідне ставлення до скоєного, яке передбачає належну критичну оцінку винним своєї протиправної поведінки, її осуд та бажання залагодити провину, що має підтверджуватися конкретними діями, спрямованими на виправлення зумовленої кримінальним правопорушенням ситуації.

Про щирість каяття особи свідчить і поведінка засудженого після вчинення злочину. Якщо особа сприяє розкриттю вчиненого нею злочину, добровільно відшкодовує завдані збитки або усуває завдану шкоду, такі дії об`єктивно підтверджують щире каяття особи.

Крім того, системний аналіз кримінального закону свідчить про те, що щире каяття особи можливе на будь-якій стадії кримінального процесу, в тому числі й під час розгляду справи у суді. Для визнання щирого каяття обставиною, яка пом`якшує покарання, не має значення, на якій стадії воно відбулося, головне встановити фактори, які б свідчили про справжність, щирість каяття.

З огляду на викладене, щире каяття - це певний психічний стан особи винного, коли він засуджує свою поведінку, прагне усунути заподіяну шкоду та приймає рішення більше не вчиняти злочинів, що об`єктивно підтверджується визнанням особою своєї вини, розкриттям усіх обставин справи, вчиненням дій, спрямованих на сприяння розкриттю злочину або відшкодуванню заданих збитків чи усуненню заподіяної шкоди.

Про щире каяття свідчить його поведінка під час судового розгляду, де останній надав покази та визнав вину у вчиненому кримінальному правопорушенні.

Обставинами, які згідно ст. 66 КК України пом`якшують покарання обвинуваченому є щире каяття, сприяння розкриттю злочину, усунення заподіяної шкоди.

Відповідно до положень ст. 69 КК України за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши рішення, може, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, кримінальне правопорушення, пов`язане з корупцією, призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за це кримінальне правопорушення.

Призначаючи обвинуваченому покарання за ч. 3 ст. 15, ч. 4 ст. 185 КК України, суд також враховує, що ним вчинено тяжкий злочин, за який санкцією статті передбачено покарання у виді позбавлення волі від 5 до 8 років. При цьому, враховуючи вартість майна, яке намагався викрасти ОСОБА_3 , який раніше не судимий; відсутність обставини, що обтяжують йому покарання; приймаючи до уваги ставлення останнього до скоєного, його щире каяття; наявність кількох пом`якшуючих покарання обставин та зважаючи на позицію потерпілої, суд дійшов висновку про доцільність призначення ОСОБА_3 покарання у виді громадських робіт із застосуванням ст. 69 КК України, нижче найнижчої межі, передбаченої санкцією ч. 4 ст. 185 КК України.

Таке покарання на думку суду є справедливим та законним з врахуванням всіх фактичних обставин в кримінальному провадженні у їх сукупності, буде відповідати ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого і є необхідним та достатнім для його виправлення і попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Відповідно, відсутні підстави для звільнення ОСОБА_3 від відбування призначеного покарання з випробуванням, а тому положення ст. 75 КК України не підлягають застосуванню.

Судові витрати за проведення експертизи підлягають стягненню з обвинуваченого на користь держави.

Питання про речові докази у справі суд вирішує відповідно до ст. 100 КПК України.

Під час досудового слідства запобіжний захід обвинуваченому не обирався.

Керуючись ст. ст. 100, 124, 369, 370-374, 376 КПК України, суд,

у х в а л и в :

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення-злочину, передбаченого ч. 3 ст. 15, ч. 4 ст. 185 КК України та призначити покарання із застосуванням статті 69 КК України у виді громадських робіт строком 240 (двісті сорок) годин.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави процесуальні витрати на проведення експертиз у розмірі 6933,68 гривень.

Речові докази:

-коса у зборі, яка складається із дерев`яної ручки та металевої ріжучої частини,

-лопата,яка складається із дерев`яної ручки та металевої ріжучої частини,

-металевий лом довжиною 90 см - повернутим власнику.

-слід руки з рами вікна-знищити.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Учаснику судового провадження, який не був присутнім у судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Вирок може бути оскаржено до Івано-Франківського апеляційного суду через Галицький районний суд Івано-Франківської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а особою, яка перебуває під вартою протягом тридцяти днів з моменту вручення їй копії судового рішення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

СуддяОСОБА_8