Провадження №: 1-кп/336/643/2024
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 лютого 2024 року м. Запоріжжя

Шевченківський районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілого ОСОБА_4 ,

законного представника потерпілого ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

законних представників осіб ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

щодо яких ставиться питання про

застосування примусових заходів

осіб щодо яких ставиться питання про

застосування примусових заходів ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання прокурора про застосування примусових заходів виховного характеру у кримінальному провадженні № 0000430 від 09.09.2023 р. стосовно:

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Запоріжжя, громадянина України, учня 9-В класу Запорізької гімназії № 19, який зареєстрований та фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не засуджений,

за ознаками кримінального проступку, передбаченого ч.2 ст.125 КК України,

ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м.Токмак Запорізької області, громадянина України, учня 6-Б класу Запорізької гімназії № 19, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_3 , раніше не засуджений,

за ознаками кримінального проступку, передбаченого ч.2 ст.125 КК України,

В С Т А Н О В И В:

Прокурор звернувся до суду із клопотаннями, в яких просив застосувати до неповнолітнього ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та до малолітнього ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , примусові заходи виховного характеру у вигляді передачі під нагляд матерям, за вчинення кримінального проступку, що підпадає під ознаки ч.2 ст.125 КК України.

05.09.2023 р. приблизно о 13.05 год. неповнолітній ОСОБА_9 разом з малолітнім ОСОБА_10 , які не досягли віку з якого настає кримінальна відповідальність, знаходячись у парку ім.Климова по вул.Фелікса Мовчановського у м.Запоріжжі, діючи узгоджено між собою, на ґрунті неприязних відносин умисно спричинили малолітньому ОСОБА_4 тілесні ушкодження. Так, ОСОБА_9 наніс потерпілому удари кулаком правої руки в область носу зліва, та кулаком лівої руки в область лобу, а ОСОБА_10 наніс удари кулаком лівої руки в область носу, щічної ділянки справа та верхньої губи. Тим самим ОСОБА_9 та ОСОБА_10 спричинили потерпілому ОСОБА_4 , згідно з висновком судово-медичного експерта, множинні синці обличчя та гостру травму головного мозку у вигляді «струсу», що кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.

Дії неповнолітнього ОСОБА_9 та малолітнього ОСОБА_10 кваліфіковані за ч.2 ст.125 КК України, тобто як легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.

В судовому засіданні прокурор підтримав клопотання про застосування відносно ОСОБА_9 та ОСОБА_10 примусових заходів виховного характеру, а саме: передання їх під нагляд матерів відповідно ОСОБА_7 та ОСОБА_10 строком на 1 рік.

Законний представник потерпілого у присутності малолітнього потерпілого ОСОБА_4 не заперечувала проти задоволення клопотання прокурора, вказавши на те, що такий захід впливу на винних вважає малоефективним. Вказала, що діями ОСОБА_9 та ОСОБА_10 спричинено шкоду, яка має бути відшкодована.

Неповнолітній ОСОБА_9 та малолітній ОСОБА_10 в своїх поясненнях, наданих в судовому засіданні під час розгляду клопотання, наведених вище фактичних обставин провадження та кримінально-правову оцінку своїх дій не оспорювали, їх законні представники погодились із заявленим прокурором клопотанням про застосування стосовно їх дітей, на підставі ч. 2 ст.105 КК України, примусових заходів виховного характеру у виді передачі під нагляд.

Захисник підтримала клопотання прокурора.

Вислухавши думку учасників процесу, дослідивши клопотання про застосування примусових заходів виховного характеру, суд дійшов наступного висновку.

В судовому засіданні встановлено, що неповнолітній ОСОБА_9 та малолітній ОСОБА_10 вчинили кримінальний проступок, передбачений ч.2 ст.125 КК України, за обставин, викладених в клопотаннях, що підтверджується дослідженими судом матеріалами кримінального провадження.

Встановлено, що неповнолітній ОСОБА_9 , народився ІНФОРМАЦІЯ_3 , тобто на час вчинення злочину йому виповнилось 15 років.

Малолітній ОСОБА_10 народився ІНФОРМАЦІЯ_4 та станом на 05.09.2023 р. йому виповнилось 12 років.

Суб`єктом кримінального правопорушення в силу ст. 18 КК України є фізична осудна особа, яка вчинила кримінальне правопорушення у віці, з якого відповідно до цього Кодексу може наставати кримінальна відповідальність.

Відповідно до ст.22 КК України кримінальна відповідальність за злочин, передбачений ч.2 ст.125 КК України настає з шістнадцяти років, що свідчить про те, що неповнолітній ОСОБА_9 та малолітній ОСОБА_10 не досягли віку, з якого настає кримінальна відповідальність за ч.2 ст.125 КК України.

Згідно ч.2 ст.97 КК України, примусові заходи виховного характеру, передбачені ч. 2 ст. 105 КК України, можуть бути застосовані судом до особи, яка до досягнення віку, з якого може наставати кримінальна відповідальність, вчинила суспільно небезпечне діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого Особливою частиною КК України.

Примусові заходи виховного характеру є єдиними з заходів кримінального примусу, застосування яких можливе до осіб, що не досягли віку, з якого можливе притягнення до кримінальної відповідальності.

Відповідно до ч.2 ст.484 КПК України під час кримінального провадження щодо неповнолітнього, в тому числі під час провадження щодо застосування примусових заходів виховного характеру, суд та всі інші особи, що беруть у ньому участь, зобов`язані здійснювати процесуальні дії в порядку, що найменше порушує звичайний уклад життя неповнолітнього та відповідає його віковим та психологічним особливостям, роз`яснювати суть процесуальних дій, рішень та їх значення, вислуховувати його аргументи при прийнятті процесуальних рішень та вживати всіх інших заходів, спрямованих на уникнення негативного впливу на неповнолітнього.

При вирішенні питання про застосування примусових заходів виховного характеру відносно неповнолітнього ОСОБА_9 , суд враховує дані про особу неповнолітнього, який є учнем Запорізької гімназії № 19, де характеризуються посередньо, мешкає у родині, за місцем проживання скарг від сусідів не надходило, не перебуває на обліку у службі (управлінні) у справах дітей Запорізької міської ради, а також на обліку у лікаря-нарколога та психіатра (а.с.95-100), на момент вчинення суспільно-небезпечного діяння не досяг 16 років, тобто не досяг віку, з якого настає кримінальна відповідальність за скоєне діяння.

Відповідно до свідоцтва про народження ОСОБА_9 , його батьками є ОСОБА_11 та ОСОБА_7 (а.с.91).

ОСОБА_7 не заперечує, щоб син був переданий під її нагляд.

При вирішенні питання про застосування примусових заходів виховного характеру відносно малолітнього ОСОБА_10 суд також враховує дані про його особу, який є учнем Запорізької гімназії № 19, де характеризуються позитивно, мешкає у родині, за місцем проживання скарг від сусідів не надходило, не перебуває на обліку у службі (управлінні) у справах дітей Запорізької міської ради, а також на обліку у лікаря-нарколога та психіатра (а.с.104-109), на момент вчинення суспільно-небезпечного діяння не досяг 16 років, тобто не досяг віку, з якого настає кримінальна відповідальність за скоєне діяння.

Відповідно до свідоцтва про народження ОСОБА_10 , його матір`ю є ОСОБА_8 (а.с.101).

ОСОБА_8 не заперечує, щоб син був переданий під її нагляд.

Згідно з ч.2 ст.105 Кримінального кодексу України до неповнолітнього (малолітнього) може бути застосовано примусові заходи виховного характеру у виді обмеження дозвілля і встановлення особливих вимог до поведінки, а також передання під нагляд батьків на їхнє прохання.

Положеннями ст. 501 КПК України передбачено, що в кримінальному провадженні щодо застосування примусових заходів виховного характеру суд приймає лише 2 види рішень: ухвалу про застосування примусових заходів виховного характеру, якщо прокурором буде доведено вчинення неповнолітнім, зазначеним в ст.498 КПК України, суспільно-небезпечного діяння, чи ухвалу про відмову в застосуванні примусових заходів виховного характеру, якщо суд дійде висновку, що прокурор під час судового розгляду не довів факт вчинення суспільно-небезпечного діяння неповнолітнім, і закриває провадження, інших підстав для відмови в застосуванні примусових заходів виховного характеру законом не передбачено.

При цьому, до особи, яка вчинила зазначені діяння після досягнення одинадцятирічного віку, але до досягнення віку, з якого може наставати кримінальна відповідальність, у будь-якому випадку, незважаючи на ступінь тяжкості вчинюваного діяння, згідно зі ст.498 КПК України, мають застосовуватись примусові заходи виховного характеру.

Пунктом 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 15 травня 2006 року «Про практику розгляду судами справ про застосування примусових заходів виховного характеру» передбачено, що відповідно до чинного законодавства примусові заходи виховного характеру можна застосовувати до особи, яка у віці від 14 до 18 років учинила злочин невеликої або середньої тяжкості, а також до особи, котра у період від 11 років до досягнення віку, з якого може наставати кримінальна відповідальність, учинила суспільно небезпечне діяння, що має ознаки дії чи бездіяльності, передбачених Особливою частиною Кримінального кодексу України.

Враховуючи, що ОСОБА_9 та ОСОБА_10 до досягнення віку кримінальної відповідальності, у віці 15 років та 12 років відповідно, на момент скоєння кримінального правопорушення, вчинили суспільно-небезпечне діяння, передбачене ч.2 ст.125 КК України, відповідно до закону слід застосовувати особливий порядок здійснення кримінального провадження щодо неповнолітніх, та згідно із ст.498 КПК України застосувати примусові заходи виховного характеру у виді передачі їх під нагляд матерів.

Цивільний позов по справі не заявлено.

Процесуальні витрати у кримінальному провадженні відсутні.

Долю речових доказів необхідно вирішити у порядку ст.100 КПК України.

Керуючись ст.105 КК України, ст.501 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Клопотання прокурора про застосування заходів виховного характеру в кримінальному провадженні № 0000430 від 09.09.2023 року щодо неповнолітнього ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та малолітнього ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за вчинення кримінального проступку, передбаченого ч.2 ст. 125 КК України - задовольнити.

Застосувати до неповнолітнього ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Запоріжжя, громадянина України, який зареєстрований та фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, примусові заходи виховного характеру у вигляді передання його під нагляд матері ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Встановити тривалість заходів виховного характеру відносно ОСОБА_9 терміном 1 (один) рік.

Попередити ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , про відповідальність у разі порушення взятого на себе зобов`язання.

Застосувати до малолітнього ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м.Токмак Запорізької області, громадянина України, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_3 , раніше не судимого, примусові заходи виховного характеру у вигляді передання його під нагляд матері ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_6 .

Встановити тривалість заходів виховного характеру відносно ОСОБА_10 терміном 1 (один) рік.

Попередити ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , про відповідальність у разі порушення взятого на себе зобов`язання.

Ухвала може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня її оголошення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Головуючий суддя ОСОБА_1