Центральний районний суд м. Миколаєва
_____________________________________________________________________________________
Справа № 490/9639/17
Провадження № 1-кп/490/249/2018
У Х В А Л А

23 травня 2024 року м.Миколаїв

Центральний районний суд міста Миколаєва

У складі: головуючого судді - ОСОБА_1 ,

при секретарі - ОСОБА_2

за участю прокурора - ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Миколаєві кримінальне провадження № 0000603 за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Миколаєві, є українцем, громадянином України, мешкає за адресою: АДРЕСА_1

у вчиненні злочину, передбаченого частиною 1 статті 121 Кримінального Кодексу України

встановив:

Суть питання, що вирішується ухвалою, і за чиєю ініціативою воно розглядається.

1. Під час вирішення питання щодо подальшого руху цього кримінального провадження прокурор вважав за доцльне звільнити ОСОБА_5 . Від кримінальної відповідальності та закрити провадження відносно нього в зв`язку зі спливом строків давності притягнення того до кримінальної відповідальності.

2. На адресу обвинуваченого судом направлялось повідомлення, у якому зазначалось, що наразі суд має вирішити питання про закриття кримінального провадження за спливом строків давності притягнення його до кримінальної відповідальності. При цьому судом обвинуваченому роз`яснювалось, що він може або взяти участь у судовому засіданні, або ж надіслати до суду заяву, у якій висловити свою думку із приводу можливості закриття провадження а такою обставиною.

Водночас обвинуваченому роз`яснювалось, що у разі його неявки у судове засідання та неподання ним відповідної заяви суд вважатиме, що проти закриття провадження той не заперечує.

Обвинувачений же у судове засідання не з`явився, жодних письмових заяв до суду не надіслав.

2. На адресу потерпілого судом також направлялось повідомлення, у якому зазначалось, що наразі суд має вирішити питання про закриття кримінального провадження за спливом строків давності притягнення його до кримінальної відповідальності. При цьому судом обвинуваченому роз`яснювалось, що він може або взяти участь у судовому засіданні, або ж надіслати до суду заяву, у якій висловити свою думку із приводу можливості закриття провадження а такою обставиною.

Водночас обвинуваченому роз`яснювалось, що у разі його неявки у судове засідання та неподання ним відповідної заяви суд вважатиме, що проти закриття провадження той не заперечує.

Обвинувачений же у судове засідання не з`явився, жодних письмових заяв до суду не надіслав.

Встановлених судом обставин із посиланням на докази

Відповідно до статті 49 Кримінального Кодексу України особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минули встановлені у пунктах 1-5 частини 1 вказаної статті строки.

Об`єднана палата Касаційного Кримінального Суду у складі Верховного Суду сформулювала висновок про застосування норм права, відповідно до якого:

Особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минули зазначені у ч. 1 ст. 49 КК диференційовані строки давності за умови, що протягом вказаних строків особа не вчинила нового злочину, за винятком нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк не більше двох років (перебіг давності не перерваний); особа не ухилялася від досудового розслідування або суду (перебіг давності не зупинявся); законом не встановлено заборону щодо застосування давності до вчиненого особою злочину.

Перебіг строків давності зупиняється, якщо особа, котра вчинила кримінальне правопорушення, ухилилася від досудового розслідування або суду. У цьому разі перебіг давності відновлюється з дня з`явлення особи із зізнанням або її затримання. Одночасно факт умисного вчинення особою будь-яких дій, спрямованих на ухилення від слідства або суду є обставиною, яка зупиняє диференційовані строки, визначені в ч. 1 ст. 49 КК.

Якщо особа, що ухилилася від досудового розслідування або суду, буде затримана чи з`явиться із зізнанням до моменту закінчення загального (недиференційованого) строку давності (до спливу 5-річного строку з дня вчинення кримінального проступку чи 15-річного строку з дня вчинення злочину), то диференційовані строки давності, визначені у ч. 1 ст. 49 КК, відновлюються. У цьому разі час, який минув з дня вчинення кримінального правопорушення, до дня, коли особа стала ухилятися від досудового розслідування або суду, а також час, який минув із дня з`явлення особи із зізнанням або її затримання до дня набрання вироком законної сили, зараховується у диференційований строк давності.

Якщо відновлення диференційованих строків давності, визначених у ч. 1 ст. 49 КК, при вирішенні питання про звільнення особи від кримінальної відповідальності виявиться для неї менш сприятливим, застосуванню підлягає загальний строк давності, визначений у ч. 2 ст. 49 КК: п`ять років з дня вчинення кримінального проступку, п`ятнадцять років з дня вчинення злочину. За таких обставин до загального строку давності зараховується і час, протягом якого особа ухилялася від досудового розслідування або суду (з дня ухилення до дня з`явлення особи із зізнанням або її затримання)».

Отже, звільнення від кримінальної відповідальності на підставі статті 49 Кримінального Кодексу України є можливим за наявності трьох умов:

1.закінчення зазначених у законі строків;

2.не ухилення особи від слідства або суду

3.не вчинення протягом цих строків нового злочину певного ступеню тяжкості;

Вирішення питання про наявність таких у мов в цьому випадку призводить до такого.

А. Щодо закінчення зазначених законом строків.

Вирішуючи питання про те, чи сплили передбачені законом строки давності притягнення ОСОБА_5 до кримінальної відповідальності, суд, виходе з такого.

Відповідно до положень пунктів 1-5 частини 1 статті 49 Кримінального Кодексу України, питання при закінчення строків давності вирішується, виходячи з:

-початкового моменту перебігу строку давності;

-передбаченої законом тривалість строку давності.

Початковим моментом перебігу строку давності є день вчинення особою діяння, що містить елементи складу кримінального правопорушення, передбаченого Особливою частиною Кримінального Кодексу України.

Тривалість строків давності відповідно до пунктів 1-5 частини 1 статті 49 Кримінального Кодексу України визначається ступенем тяжкості вчиненого кримінального правопорушення.

Ступень тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, в свою чергу, відповідно до статті 12 Кримінального Кодексу України, визначається відповідно до санкцій статей Особливої частини цього Кодексу.

Статті Кримінального Кодексу ж, санкції яких мають враховуватись при визначенні ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, визначаються відповідно до вчиненого особою діяння та наявності в такому діянні елементів складу кримінального правопорушення, передбаченого Особливою частиною цього Кодексу.

Таке доводить, що для вирішення питання про закінчення строків давності слід визначити:

I.сутність вчиненого особою діяння, час його вчинення та наявність в ньому елементів складу кримінального правопорушення, передбаченого в Особливій частині Кримінального Кодексу України;

II.ступінь тяжкості цього діяння;

III.тривалість строку давності

І……Вирішуючи питання про порядок визначення сутності вчиненого ОСОБА_5 діяння, часу його вчинення та наявність в ньому елементів складу кримінального правопорушення, передбаченого в Особливій частині Кримінального Кодексу України, суд виходе з такого.

1. Норма статті 49 Кримінального Кодексу України на відміну від норм, що регулюють звільнення від кримінальної відповідальності з інших підстав, не пов`язує звільнення особи від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності із визнанням цією особою своєї винуватості у вчиненні кримінального правопорушення, її каяттям у такому або відшкодуванням нею завданої нею шкоди.

Норми §2 глави 24 Кримінального Процесуального Кодексу України, що регулюють порядок звільнення особи від кримінальної відповідальності, зокрема, за цією обставиною, не передбачають, що для звільнення особи від кримінальної відповідальності за цією обставиною необхідними є встановлення внаслідок досудового розслідування або судового розгляду як самого факту вчинення кримінального правопорушення, так й усіх обставин його вчинення. При цьому відповідно до частини 1 статті 17 Кримінального Процесуального Кодексу України особа вважається невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено у порядку, передбаченому цим Кодексом. Таким чином, діюче законодавство не пов`язує звільнення особи від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності й з встановленням часу та характеру вчиненого особою кримінального правопорушення внаслідок кримінального провадження.

В той же час, у частині 2 статті 285 Кримінального Кодексу України зазначається про звільнення від кримінальної відповідальності особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення.

При цьому, як розтлумачив Верховний Суд України у пункті 3 своєї Постанові від 24 листопада 2016 року у справі № 5-328 К/С-16, системно-структурний аналіз норм Кримінального Процесуального Кодексу доводить, що обвинувачення особи пов`язується з моментом складання обвинувального акта, що містить офіційну, сформовану на досудовому розслідуванні версію про вчинення особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність.

Таке доводить, що при вирішенні питання про можливість звільнення особи від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності сутність вчиненого особою діяння, час його вчинення та наявність в ньому елементів складу кримінального правопорушення, передбаченого в Особливій частині Кримінального Кодексу України, слід визначати, на підставі версії державного обвинувачення про вчинення особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, що викладена в обвинувальному акті.

2. В межах цього кримінального провадження 18 вересня 2017 року був складений та затверджений обвинувальний акт відносно ОСОБА_5 , у якому викладалась версія державного обвинувачення про вчинення ним діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність.

3. За версією, що була сформульована публічним обвинуваченням, ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення за таких обставин.

25 серпня 2012 року приблизно о 00.30 годині [він] перебуваючи біля будинку АДРЕСА_1 , на грунті виниклих раніше неприязних відносин, які в нього склались з ОСОБА_6 , маючи умисел на спричинення останньому тілесних ушкоджень, умисно в процесі виниклої сварки за допомогою предмета схожого на саперну лопатку спричинив ОСОБА_6 Один удар по голові.

В результаті указаних дій ОСОБА_7 ПюТю заподіяв ОСОБА_6 Тілесні ушкодження у вигляді вдавленого перелому лобно-тім`яної області ліворуч, забитої рани в проекції перелому, забиття головного мозку І ступеню, які за ступенем тяжкості, згідно висновку судово-медичної експертизи № 336/2328-12 від 28.02.2013 відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень, за ознакою небезпеки для життя в момент заподіяння.

4. Ці дії ОСОБА_5 органом досудового розслідування та публічним обвинуваченням кваліфіковані за частиною 1 статті 121 Кримінального Кодексу України - як спричинення умисного тяжкого тілесного ушкодження, тобто тілесного ушкодження, небезпечного для життя в момент заподіяння.

За такого при вирішенні питання про можливість звільнення ОСОБА_5 від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності сутність тяжкості вчиненого ним діяння, час його вчинення та наявність в ньому елементів складу кримінального правопорушення, передбаченого в Особливій частині Кримінального Кодексу України, суд визначає на підставі версії державного обвинувачення, за якою

25 серпня 2012 року той вчинив за вказаних в обвинувальному акті обставин кримінальне правопорушення, передбачене частиною 1 статті 125 Кримінального Кодексу України.

Отже, початковим моментом перебігу строку давності в цьому випадку є 25 серпня 2012 року.

ІІ……Вирішуючи питання про ступінь тяжкості кваліфікованого за частиною 1 статті 121 Кримінального Кодексу України кримінального правопорушення, інкримінованого ОСОБА_5 , суд враховує санкції цієї норми та положення статті 12 цього Кодексу.

При цьому суд враховує наступне.

1. Санкція частини 1 статті 121 Кримінального Кодексу України передбачає покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 05 до 08 років.

2. Відповідно до частини 5 статті 12 цього Кодексу злочин, за який передбачені такі санкції, є тяжким.

ІІІ……Вирішуючи питання щодо тривалості строків давності у зв`язку із вчиненням інкримінованого ОСОБА_5 кримінального правопорушення, суд виходе з такого.

1. Як зазначалось вище, відповідно до приписів статті 12 Кримінального Кодексу України інкриміноване ОСОБА_5 кримінальне правопорушення є тяжким злочином.

2. Відповідно до пункту 4 частини 1 статті 49 Кримінального Кодексу України строк давності притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення таких кримінальних правопорушень становить 10 років.

Отже, строк давності притягнення ОСОБА_5 до кримінальної відповідальності становить 10 років..

Б. Щодо ухилення обвинуваченого від суду.

Матеріали кримінального провадження свідчать про таке.

1. Ухвалою Центрального районного суду міста Миколаєва від 14 липня 2021 року ОСОБА_5 був оголошений у розшук.

При цьому вже 30 липня 2021 року місце знаходження ОСОБА_5 було встановлено та його розшук був припиненим.

2. Окрім того, провадження у справі протягом тривалого часу було зупиненим з огляду на хворобу обвинуваченого, що на перебіг строків давності не впливає.

В. Щодо невчинення протягом цих строків нового злочину певного ступеню тяжкості.

Відповідно до частини 3 статті 49 Кримінального Кодексу України перебіг давності переривається, якщо до закінчення зазначених у частині першій та другій цієї статті строків особа вчинила новий злочин, за винятком нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк не більше двох років. При цьому строки давності обчислюються окремо за кожний злочин.

В зв`язку з цим суд відзначає, що з матеріалів справи вбачається, що після 25 серпня 2012 року ОСОБА_5 не вчиняв злочинів.

Таке доводить, що в цьому випадку перебіг давності не переривався.

Положення закону, яким керувався суд при постановленні ухвали.

1. Відповідно до Резолюції Комітету Міністрів Ради Європи (75)11 від 19 січня 1973 року «Про критерії, які регламентують розгляд, що проводиться у відсутність обвинуваченого» Розгляд може бути проведений у відсутності обвинуваченого за таких умов:

-своєчасного повідомлення особи про проведення розгляду і надання йому достатнього часу для підготовки захисту;

-наявності підтвердження про фактичне отримання такого повідомлення;

-проведення розгляду в загальному порядку і наданні захисту права втручатися в цей процес;

-забезпечення надання особі судового рішення, прийнятого за наслідками розгляду, і обчислення термінів на оскарження з моменту вручення такого рішення;

-надання особі права на оскарження судового рішення;

-забезпечення права особи на повторне проведення розгляду в загальному порядку, якщо його відсутність була викликана наявністю поважних причин, про які він не міг повідомити уповноважені органи.

2. Відповідно до статті 286 Кримінального Процесуального Кодексу України суд розглядає клопотання про звільнення від кримінальної відповідальності за клопотання сторони кримінального провадження

Відповідно до частини 2 статті 288 цього ж Кодексу суд своєю ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє обвинуваченого від кримінальної відповідальності у випадку встановлення підстав, передбачених Законом України про кримінальну відповідальність.

Мотиви, з яких суд виходив при постановленні ухвали і положення закону, яким він керувався.

Щодо розгляду справи за відсутності обвинуваченого

1. В цьому випадку обвинувачений був своєчасно повідомленим про час та місце розгляду клопотання.

2. В цьому випадку питання про звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності було розглянуте у відкритому судовому засіданні у загальному порядку.

3. Обвинуваченому буде надано судове рішення по суті розглянутого питання, та він буде мати можливість його оскаржити у встановленому порядку, зокрема - із використанням засобів зв`язку.

4. Обвинуваченому була надана можливість заперечувати проти звільнення від кримінальної відповідальності, але наданою можливістю скористатись від не побажав.Таке не дозволяє вважати, що у разі закриття провадження у справі права обвинуваченого будуть порушеними.

Наведене у сукупності доводить, що в цьому випадку розгляд справи за відсутності обвинуваченого, хоча й прямо не передбачений діючим законодавством, тим не менш відповідає міжнародним стандартам справедливого судового розгляду та не призведе до порушення його прав.

Суд також відзначає, що в цьому випадку розгляд справи за її відсутності забезпечує інтереси ефективного судового провадження, а також - дотримання прав та охоронюваних законом інтересів учасників кримінального провадження.

Щодо суті заявленого клопотання.

1. Встановлені судом обставини доводять, що в цьому випадку строк давності притягнення ОСОБА_5 до кримінальної відповідальності за вчинення вказаного автором обвинувального акту кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 121 Кримінального Кодексу України тривав до 25 серпня 2022 року.

2. Далі, в межах цього кримінального провадження обвинувачений перебува у розшуку протягом періоду з 14 по 30 липня 2021 року, тобто 17 днів.

Не вдаючись до перевірки того, чи дійсно ОСОБА_8 ухивлявся від суду протягом цього періоду, суд відзначає, що навіть у разі врахування цього періоду строк давності притягнення обвинуваченого до кримінальної відповідальнос і сплинув не пізніше 11 вересня 2022 року.

Отже, на момент винесення цієї ухвали строк давності притягнення ОСОБА_5 до кримінальної відповідальності сплинув.

Щодо наявності процесуальних підстав для звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності.

1. Про наслідки звільнення від кримінальної відповідальності ОСОБА_5 освічений, його позиція доводить, що він не заперечує проти закриття провадження у справі.

2. Потерпілий своїм правом заперечувати проти закриття кримінального провадження скористатись не побажав, більше того, раніше вказував, що претензій до обвинуваченого не має.

Отже, клопотання обвинуваченого про звільнення його від кримінальної відповідальності в зв`язку із спливом строків давності слід задовольнити, звільнити ОСОБА_5 від кримінальної відповідальності, а провадження у справі відносно нього - закрити.

Керуючись ст.ст. 369-372, 376 Кримінального Процесуального Кодексу України, суд, -

У Х В А Л И В :

Звільнити ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, що передбачене частиною 1 статті 121 Кримінального Кодексу України.

Провадження у справі про обвинувачення ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, що передбачене частиною 1 статті 121 Кримінального Кодексу України - закрити.

Ухвала може бути оскарженою до Миколаївського апеляційного суду через Центральний районний суд міста Миколаєва протягом 7 днів.

Головуючий суддя = ОСОБА_9 =