Провадження № 1-кс/331/1146/2024
Справа № 331/3276/24
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 червня 2024 року місто Запоріжжя

Слідчий суддя Жовтневого районного суду міста Запоріжжя ОСОБА_1 , за участю: секретаря ОСОБА_2 , слідчого ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , розглянувши клопотання слідчого 2-го відділення СВ УСБУ в Запорізькій області ОСОБА_5 , погоджене з прокурором ОСОБА_6 , про арешт майна в рамках досудового розслідування, внесеного 18.01.2024 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000089, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1, 2 ст. 114-2 КК України,

В С Т А Н О В И В:

Слідчий 2-го відділення СВ УСБУ в Запорізькій області ОСОБА_5 звернулася з клопотанням до слідчого судді про арешт майна по кримінальному провадженню № 0000089, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 18 січня 2024 року, за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1, 2 ст. 114-2 КК України.

В обґрунтування заявленого клопотання зазначено, що під час досудового розслідування встановлено, що 09.01.2024 об 23 год. 17 хв. громадянин України ОСОБА_7 , перебуваючи за місцем фактичного проживання АДРЕСА_1 , діючи умисно, передбачаючи потенційне настання суспільно-небезпечних наслідків, у період дії на території України воєнного стану, будучи адміністратором телеграм-каналу « ІНФОРМАЦІЯ_1 » за посиланням: « ІНФОРМАЦІЯ_2 » у системі миттєвого обміну повідомленнями «Telegram», на якому ним публікується інформація для необмеженого кола осіб, здійснив поширення інформації про розташування Збройних Сил України та інших утворених відповідно до законів України військових формувань, за можливості їх ідентифікації на місцевості, а саме у телеграм-каналі « ІНФОРМАЦІЯ_1 » опублікував відеозапис, на якому зафіксовано розташування спеціальної військової техніки - самохідної артилерійської установки «Archer» на території АДРЕСА_2 , яка не розміщувалася у відкритому доступі Генеральним штабом Збройних Сил України, Міністерством оборони України або іншими уповноваженими державними органами.

У подальшому, 21.02.2024 о 16 год. 36 хв. громадянин України ОСОБА_7 , перебуваючи за місцем фактичного проживання АДРЕСА_1 діючи умисно, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, будучи достовірно обізнаним про ведення Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 на території України воєнного стану, на особистому телеграм-каналі - « ІНФОРМАЦІЯ_1 » за посиланням: « ІНФОРМАЦІЯ_1 » у системі миттєвого обміну повідомленнями «Telegram», здійснив поширення інформації про розташування Збройних Сил України шляхом публікації відеозапису, на якому зафіксовано лінії фортифікаційних споруд Збройних Сил України на території між АДРЕСА_3 , яка, в 'свою чергу, не розміщувалася у відкритому доступі Генеральним штабом Збройних Сил України, Міністерством оборони України або іншими уповноваженими державними органами.

Окрім того, громадянин України ОСОБА_7 , перебуваючи за місцем фактичного проживання АДРЕСА_1 , у період часу з 23.02.2024 по 26.04.2024 діючи з прямим умислом та достовірно розуміючи, що в Україні введено воєнний стан, у системі миттєвого обміну повідомленнями «Telegram», на особистому телеграм-каналі - « ІНФОРМАЦІЯ_1 » за посиланням: « ІНФОРМАЦІЯ_2 », на якому ним публікується інформація для необмеженого кола осіб, неодноразово поширював інформації про направлення та переміщення зброї, озброєння та бойових припасів в Україну, шляхом публікації фото та відеозаписів, на яких зафіксовано направлення в Україну з інших держав бронетранспортерів модифікацією «60», бойових машин піхоти «Bradley», легкових буксируваних гаубиць «М777» через польсько-український кордон, яка не розміщувалась (не поширювалась) у відкритому доступі Генеральним штабом Збройних Сил України, Міністерством оборони України, Головним управлінням розвідки Міністерства оборони України чи Службою безпеки України або в офіційних джерелах країн-партнерів.

Так, 05.06.2024 за п. 3 ч. 1 ст. 276 КПК України громадянину України ОСОБА_7 було вручено підозру у вчиненні кримінального правопорушення за ч.ч. 1, 2 ст. 114-2 КК України.

05.06.2024 щодо ОСОБА_7 було застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Окрім того, 05.06.2024 під час проведення обшуку за місцем реєстрації та фактичного проживання громадянина України ОСОБА_7 виявлено та вилучено речі, які мають вагоме значення для досудового розслідування у даному кримінальному провадженні, а саме:

- дублікат довідки про присвоєння ідентифікаційного номера ІНФОРМАЦІЯ_3 від 31.01.2001;

- закордонний паспорт на ім`я громадянина України ОСОБА_7 № НОМЕР_1 від 01.02.2016;

- паспорт України на ім`я ОСОБА_7 № СВ042006;

- папір схожі на грошові кошти номіналом 100 $, у кількості 15 штук;

- мобільний телефон марки «Iphone» 1МЕІ: НОМЕР_2 ; MEID: НОМЕР_3 ;

- мобільний телефон марки «Iphone XS» ІМЕІ: НОМЕР_4 ; ІМЕІ2: НОМЕР_5 ; MEID: НОМЕР_6 ;

- системний блок марки - «DeepCool», серійний номер НОМЕР_7 ;

- патрони 16 калібру, загальною кількістю 6 шт.;

- гвинтівка, з номерним знаком № НОМЕР_8 на спусковому гачку.

Вилучені речі та документи, а саме: мобільний телефон марки «Iphone» ІМЕІ: НОМЕР_2 ; MEID: НОМЕР_3 ; мобільний телефон марки «Iphone XS» ІМЕІ: НОМЕР_4 ; ІМЕІ2: НОМЕР_5 ; MEID: НОМЕР_6 ; системний блок марки - «DeepCool», серійний номер НОМЕР_7 зберігають на собі сліди та містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до ст. 84 КПК України доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий судця і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню. Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.

Відповідно до ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

05.06.2024 постановою слідчого речі і документи, які зазначені в п.п. 1-9 вилучені під час особистого обшуку ОСОБА_7 визнано речовими доказами у кримінальному провадженні.

Згідно із ч. 9 ст. 100 КПК України питання про спеціальну конфіскацію та долю речових доказів і документів, які були надані суду, вирішується судом під час ухвалення судового рішення, яким закінчується кримінальне провадження. Такі докази і документи повинні зберігатися до набрання рішенням законної сили. У разі закриття кримінального провадження слідчим або прокурором питання про спеціальну конфіскацію та долю речових доказів і документів вирішується ухвалою суду на підставі відповідного клопотання, яке розглядається згідно із статтями 171-174 цього Кодексу.

Відповідно до п. 6 ч. 9 ст. 100 КПК України гроші, цінності та інше майно, що одержані фізичною або юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від нього, а також майно, в яке їх було повністю або частково перетворено, конфіскуються.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Арешт майна допускається з метою забезпечення:

1) збереження речових доказів;

2) спеціальної конфіскації;

3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;

4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди,

У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 11 ст. 170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Відтак, наразі вилучені під час обшуку за місцем мешкання ОСОБА_7 речі у вигляді мобільних телефонів оглянуті та мають ознаки видалення певної інформації, у зв`язку з чим будуть направлені для проведення відповідної комп`ютерної технічної експертизи, з метою відновлення видаленої інформації, а також виявлення та фіксації наявної та прихованої інформації щодо обставин вчинення вказаного кримінального правопорушення, а також мають докази вчинення вищезазначеного кримінального правопорушення.

В той же час незастосування заборони та обмеження у користуванні і розпорядженні вищезазначеними речами може призвести до їх приховування та знищення, адже вони можуть безпосередньо свідчити про причетність до вчинення вказаного злочину, а отже призведе до знищення доказів протиправної діяльності.

Слідчий в судовому засіданні клопотання підтримав та просив слідчого суддю його задовольнити, посилаючись на його обґрунтованість та доведеність.

Захисник ОСОБА_4 в судовому засіданні проти накладення арешту на дублікат довідки про присвоєння ідентифікаційного номера заперечувала, щодо накладення арешту на інше вилучене майно просила винести рішення на розсуд суду.

Слідчий суддя, вивчивши доводи клопотання та долучені до нього копії документів, приходить до такого.

Матеріалами справи встановлено, що в провадженні СВ УСБУ в Запорізькій області знаходиться кримінальне провадження № 0000089 від 18.01.2024 за ч. 1, 2 ст. 114-2 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 09.01.2024 об 23 год. 17 хв. громадянин України ОСОБА_7 , перебуваючи за місцем фактичного проживання АДРЕСА_1 , діючи умисно, передбачаючи потенційне настання суспільно-небезпечних наслідків, у період дії на території України воєнного стану, будучи адміністратором телеграм-каналу « ІНФОРМАЦІЯ_1 » за посиланням: « ІНФОРМАЦІЯ_2 » у системі миттєвого обміну повідомленнями «Telegram», на якому ним публікується інформація для необмеженого кола осіб, здійснив поширення інформації про розташування Збройних Сил України та інших утворених відповідно до законів України військових формувань, за можливості їх ідентифікації на місцевості, а саме у телеграм-каналі « ІНФОРМАЦІЯ_1 » опублікував відеозапис, на якому зафіксовано розташування спеціальної військової техніки - самохідної артилерійської установки «Archer» на території АДРЕСА_2 , яка не розміщувалася у відкритому доступі Генеральним штабом Збройних Сил України, Міністерством оборони України або іншими уповноваженими державними органами.

У подальшому, 21.02.2024 о 16 год. 36 хв. громадянин України ОСОБА_7 , перебуваючи за місцем фактичного проживання АДРЕСА_1 діючи умисно, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, будучи достовірно обізнаним про ведення Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 на території України воєнного стану, на особистому телеграм-каналі - « ІНФОРМАЦІЯ_1 » за посиланням: « ІНФОРМАЦІЯ_1 » у системі миттєвого обміну повідомленнями «Telegram», здійснив поширення інформації про розташування Збройних Сил України шляхом публікації відеозапису, на якому зафіксовано лінії фортифікаційних споруд Збройних Сил України на території між АДРЕСА_3 , яка, в 'свою чергу, не розміщувалася у відкритому доступі Генеральним штабом Збройних Сил України, Міністерством оборони України або іншими уповноваженими державними органами.

Окрім того, громадянин України ОСОБА_7 , перебуваючи за місцем фактичного проживання АДРЕСА_1 , у період часу з 23.02.2024 по 26.04.2024 діючи з прямим умислом та достовірно розуміючи, що в Україні введено воєнний стан, у системі миттєвого обміну повідомленнями «Telegram», на особистому телеграм-каналі - « ІНФОРМАЦІЯ_1 » за посиланням: « ІНФОРМАЦІЯ_2 », на якому ним публікується інформація для необмеженого кола осіб, неодноразово поширював інформації про направлення та переміщення зброї, озброєння та бойових припасів в Україну, шляхом публікації фото та відеозаписів, на яких зафіксовано направлення в Україну з інших держав бронетранспортерів модифікацією «60», бойових машин піхоти «Bradley», легкових буксируваних гаубиць «М777» через польсько-український кордон, яка не розміщувалась (не поширювалась) у відкритому доступі Генеральним штабом Збройних Сил України, Міністерством оборони України, Головним управлінням розвідки Міністерства оборони України чи Службою безпеки України або в офіційних джерелах країн-партнерів.

Так, 05.06.2024 за п. 3 ч. 1 ст. 276 КПК України громадянину України ОСОБА_7 було вручено підозру у вчиненні кримінального правопорушення за ч.ч. 1, 2 ст. 114-2 КК України.

05.06.2024 щодо ОСОБА_7 було застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Окрім того, 05.06.2024 під час проведення обшуку за місцем реєстрації та фактичного проживання громадянина України ОСОБА_7 виявлено та вилучено речі, які мають вагоме значення для досудового розслідування у даному кримінальному провадженні, а саме:

- дублікат довідки про присвоєння ідентифікаційного номера ІНФОРМАЦІЯ_3 від 31.01.2001;

- закордонний паспорт на ім`я громадянина України ОСОБА_7 № НОМЕР_1 від 01.02.2016;

- паспорт України на ім`я ОСОБА_7 № СВ042006;

- папір схожі на грошові кошти номіналом 100 $, у кількості 15 штук;

- мобільний телефон марки «Iphone» 1МЕІ: НОМЕР_2 ; MEID: НОМЕР_3 ;

- мобільний телефон марки «Iphone XS» ІМЕІ: НОМЕР_4 ; ІМЕІ2: НОМЕР_5 ; MEID: НОМЕР_6 ;

- системний блок марки - «DeepCool», серійний номер НОМЕР_7 ;

- патрони 16 калібру, загальною кількістю 6 шт.;

- гвинтівка, з номерним знаком № НОМЕР_8 на спусковому гачку.

Відповідно до ч 1 ст. 167 КПК України тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним його майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення.

Згідно ч.1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Відповідно до ч 7 ст. 236 КПК України при обшуку слідчий, прокурор має право проводити вимірювання, фотографування, звуко- чи відеозапис, складати плани і схеми, виготовляти графічні зображення обшуканого житла чи іншого володіння особи чи окремих речей, виготовляти відбитки та зліпки, оглядати і вилучати документи, тимчасово вилучати речі, які мають значення для кримінального провадження. Предмети, які вилучені законом з обігу, підлягають вилученню незалежно від їх відношення до кримінального провадження. Вилучені речі та документи, які не входять до переліку, щодо якого прямо надано дозвіл на відшукання в ухвалі про дозвіл на проведення обшуку, та не відносяться до предметів, які вилучені законом з обігу, вважаються тимчасово вилученим майном.

Згідно ч. 6 ст. 100 КПК України речові докази, що не містять слідів кримінального правопорушення, у вигляді предметів, великих партій товарів, зберігання яких через громіздкість або з інших причин неможливо без зайвих труднощів або витрати по забезпеченню спеціальних умов зберігання яких співмірні з їх вартістю, а також речові докази у вигляді товарів або продукції, що піддаються швидкому псуванню: 1) повертаються власнику (законному володільцю) або передаються йому на відповідальне зберігання, якщо це можливо без шкоди для кримінального провадження; 2) передаються за письмовою згодою власника, а в разі її відсутності - за рішенням слідчого судді, суду для реалізації, якщо це можливо без шкоди для кримінального провадження; 3) знищуються за письмовою згодою власника, а в разі її відсутності - за рішенням слідчого судді, суду, якщо такі товари або продукція, що піддаються швидкому псуванню, мають непридатний стан; 4) передаються для їх технологічної переробки або знищуються за рішенням слідчого судді, суду, якщо вони відносяться до вилучених з обігу предметів чи товарів, а також якщо їх тривале зберігання небезпечне для життя чи здоров`я людей або довкілля.

У випадках, передбачених цією частиною, речові докази фіксуються за допомогою фотографування або відеозапису та докладно описуються. У разі необхідності може бути збережений зразок речового доказу, достатній для його експертного дослідження або інших цілей кримінального провадження.

Слідчий просить накласти арешт на дублікат довідки про присвоєння ідентифікаційного номера, що є особистим документом особи та не містять слідів кримінального правопорушення.

З огляду на положення ч. 6 ст. 100 КПК України таке майно підлягає поверненню власнику (законному володільцю).

Одночасно, слідчий суддя приходить до висновку, що в іншій частині клопотання підлягає задоволенню, виходячи з такого.

Згідно ч.1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є - запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Метою арешту майна є - збереження речових доказів, спеціальної конфіскації, конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи, відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди. ( ч.2 ст. 170 КПК).

Згідно ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до ст.84 КПК України, доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню. Процесуальними джерелами, серед іншого, є речові докази, документи.

Збирання доказів здійснюється сторонами кримінального провадження, потерпілим у порядку, передбаченому цим Кодексом. Сторонам обвинувачення здійснює збирання доказів шляхом проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій, шляхом витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, службових та фізичних осіб речей, документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій та актів перевірок, проведення інших процесуальних дій, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 92 КПК України обов`язок доказування обставин, передбачених ст. 91 КПК України, покладається на слідчого, прокурора.

Відповідно до ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Враховуючи, що по відношенню до зазначеного майна, існує сукупність правових підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, подальше проведення слідчих дій з ним не виявляється за можливе без застосування тимчасового позбавлення права на відчуження, розпорядження та/або користування майном тобто арешту, як це передбачено ст.170 КПК України.

На підставі пояснень слідчого та матеріалів, доданих до клопотання, слідчий суддя вважає, що клопотання про накладення арешту на майно, яке було вилучене 05.06.2024 під час проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , а саме на: папірці схожі на грошові кошти номіналом 100 доларів США, загальною сумою 1500 доларів США; мобільний телефон марки «Iphone» ІМЕІ: НОМЕР_2 ; МЕІD: НОМЕР_3 ; мобільний телефон марки «Iphone XS» ІМЕІ: НОМЕР_4 ; ІМЕІ2: НОМЕР_5 ; МЕІD: НОМЕР_6 ; системний блок марки «DeepCool», серійний номер НОМЕР_7 ; патрони 16 калібру, загальною кількістю 6 шт.; гвинтівка, з номерним знаком № НОМЕР_8 на спусковому гачку, є обґрунтованим, оскільки мета та підстави арешту в рамках зазначеного кримінального провадження, узгоджуються з положеннями частин 1, 3 ст. 170 КПК України.

Накладення арешту на вказане майно не несе негативних наслідків для їх володільця, оскільки не несе інформації та не є річчю, які б унеможливлювали життєдіяльність їх володільця.

Обмеження права власності володільця на вказане майно є розумними та співрозмірними із завданнями кримінального провадження.

Відповідно до ст. 2 КПК України «завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до положень ст.7 КПК України зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати засадам кримінального провадження, до яких у тому числі відноситься верховенство права, законність, рівність перед законом і судом та інші.

Відповідно до ч.6 ст. 9 КПК України, у випадках, коли положення цього Кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені частиною першою статті 7 цього Кодексу».

У відповідності до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Ст. 1 Протоколу № 1 до Європейської Конвенції з прав людини встановлено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

При здійсненні судочинства суди застосовують Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року № ETS N 005 (далі - Конвенція) та практику Європейського суду з прав людини як джерело права (ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини"). У відповідності до приписів ст. 6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Відповідно до ст. 13 Конвенції кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

При цьому Європейський суд з прав людини у рішенні від 29 червня 2006 року у справі "Пантелеєнко проти України"зазначив, що засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом.

У рішенні від 31 липня 2003 року у справі"Дорани проти Ірландії" Європейський суд з прав людини зазначив, що поняття "ефективний засіб" передбачає запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права. При чому, як наголошується у рішенні Європейського суду з прав людини у справі ефективний засіб - це запобігання тому, щоб відбулося виконання заходів, які суперечать Конвенції, або настала подія, наслідки якої будуть незворотними.

При вирішенні справи "Каіч та інші проти Хорватії" (рішення від 17 липня 2008 року) Європейський Суд з прав людини вказав, що для Конвенції було б неприйнятно, якби стаття 13 декларувала право на ефективний засіб захисту, але без його практичного застосування. Таким чином, обов`язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту. Протилежний підхід суперечитиме принципу верховенства права.

Таким чином, Держава Україна несе обов`язок перед зацікавленими особами забезпечити ефективний засіб захисту порушених прав, зокрема - через належний спосіб захисту та відновлення порушеного права. Причому обраний судом спосіб захисту порушеного права має бути ефективним та забезпечити реальне відновлення порушеного права.

На це вказується, зокрема, і у пункті 4 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 2 листопада 2004 року №15-рп/2004 у справі №1-33/2004, де зазначено, що верховенство права вимагає від держави його втілення у правотворчу та правозастосовну діяльність, яка здійснюється, зокрема і судом як основним засобом захисту прав, свобод та інтересів у державі.

Крім того, Конституційний Суд України у п. 9 мотивувальної частини рішення від 30 січня 2003 року №3-рп/2003 у справі № 1-12/2003 наголошує на тому, що правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах.

Таким чином, слідчий суддя приходить до висновку, що вжиття судом заходу забезпечення кримінального провадження, шляхом накладення арешту на вилучене майно є запобіжним заходом проти порушення прав та законних інтересів сторін кримінального провадження, оскільки у випадку його приховування, пошкодження чи розпорядження ним, можуть настати вкрай негативні наслідки.

Керуючись ст. ст. 170-173 КПК України, слідчий суддя, -

У Х В А Л И В:

Клопотання слідчого 2-го відділення СВ УСБУ в Запорізькій області ОСОБА_5 , погоджене з прокурором ОСОБА_6 , про арешт майна в рамках досудового розслідування, внесеного 18.01.2024 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000089, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1, 2 ст. 114-2 КК України, задовольнити частково.

Накласти арешт шляхом заборони відчуження, користування та розпорядження на майно, яке було вилучене 05.06.2024 під час проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , а саме на:

- папірці схожі на грошові кошти номіналом 100 доларів США, загальною сумою 1500 доларів США;

- мобільний телефон марки «Iphone» ІМЕІ: НОМЕР_2 ; МЕІD: НОМЕР_3 ;

- мобільний телефон марки «Iphone XS» ІМЕІ: НОМЕР_4 ; ІМЕІ2: НОМЕР_5 ; МЕІD: НОМЕР_6 ;

- системний блок марки «DeepCool», серійний номер НОМЕР_7 ;

- патрони 16 калібру, загальною кількістю 6 шт.;

- гвинтівка, з номерним знаком № НОМЕР_8 на спусковому гачку.

В іншій частині заявленого клопотання відмовити.

Зобов`язати слідчого майно, вилучене 05.06.2024 під час проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , а саме: дублікат довідки про присвоєння ідентифікаційного номера ДПІ по Ленінському району м. Запоріжжя № від 31.01.2001, повернути власнику.

Виконання ухвали доручити співробітникам Управління Служби безпеки України в Запорізькій області.

Ухвала може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Повний текст ухвали проголошено 12 червня 2024 року.

Слідчий суддя: ОСОБА_1