Справа № 487/5839/24
Провадження № 1-кс/487/3891/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.07.2024 року м. Миколаїв

Слідчий суддя Заводського районного суду міста Миколаєва ОСОБА_1 , за участю секретаря - ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , захисника адвоката ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Миколаєві клопотання старшого слідчого Першого слідчого відділу (з дислокацією у місті Миколаєві) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві, ОСОБА_6 , про застосування запобіжного заходу - тримання під вартою відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Первомайськ Миколаївської області, українця, громадянина України, з вищою освітою, розлученого, має на утриманні неповнолітню дитину, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ,фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого, що займає посаду помічника начальника (з питань залучення засуджених до праці та трудової адаптації) Державної установи «Південноукраїнська виправна колонія (№83)»,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України

встановив:

04.07.2024 старший слідчий Першого СВ (з дислокацією у м. Миколаєві) ТУ ДБР, розташованого у м. Миколаєві, ОСОБА_6 , за погодженням із прокурором Миколаївської обласної прокуратури ОСОБА_3 , звернувся до слідчого судді з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_4 .

У клопотанні слідчий зазначає, що Першим СВ (з дислокацією у м. Миколаєві) ТУ ДБР, розташованого у м. Миколаєві здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001380 від 31.05.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України.

04.07.2024 ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України.

Підставою для внесення клопотання стало те, що ОСОБА_4 підозрюється у скоєнні тяжкого злочину, під час досудового розслідування встановлено наявність ризиків, передбачених п. 1-5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

У судовому засіданні прокурор підтримав клопотання, посилаючись на неможливість запобігти вказаним ризикам шляхом застосування більш м`якої міри запобіжного заходу ніж тримання під вартою, просив про його задоволення.

Захисник у судовому засідання заперечував щодо задоволення клопотання, посилаючись на не доведення прокурором ризиків, зазначених у клопотанні. Крім того вказав, що відбулась провокація вчинення кримінального правопорушення. Просив обрати відносно його підзахисного запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання, враховуючи його міцні соціальні зв`язки.

Підозрюваний у судовому засіданні заперечував щодо задоволення клопотання, підтримав позицію захисника.

Перевіривши надані матеріали клопотання та дослідивши докази по даних матеріалах, заслухавши думку сторін кримінального провадження, слідчий суддя доходить до такого висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Із матеріалів клопотання вбачається, що Першим слідчим відділом (з дислокацією у м. Миколаєві) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві, здійснюється досудове розслідування кримінального провадження № 0001380 від 31.05.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_4 наказом начальника Державної установи «Південноукраїнська виправна колонія (№83)» за №109/ОС від 01.12.2023 року призначений на посаду помічника начальника (з питань залучення засуджених до праці та трудової адаптації).

У відповідності до посадової інструкції помічника начальника установи (з питань залучення засуджених до праці та трудової адаптації) Державної установи «Південноукраїнська виправна колонія (№83)» затвердженої 01.12.2023, ОСОБА_4 перебуває у прямому підпорядкуванні начальника установи і працює під його безпосереднім керівництвом, також ОСОБА_4 підпорядковується виробнича майстерня установи та підсобне господарство, керівники яких звітують перед ним про виконану роботу та погоджують питання розвитку виробничих програм та необхідності в робочій силі з числа засуджених.

У невстановлений досудовим розслідуванням час, але не пізніше 25.06.2024, у ОСОБА_4 , виник злочинний умисел направлений на отримання неправомірної вигоди від засуджених, за укладання договорів підряду на виконання робіт, послуг або виготовлення продукції, а також ініціювання та організацію зняття наявних дисциплінарних стягнень.

Для реалізації злочинних намірів ОСОБА_4 вирішив під час виконання службових обов`язків у робочий час, здійснювати пошук засуджених які є зацікавленими у знятті наявного дисциплінарного стягнення або ж у залученні до робіт та при виявленні вказаного факту вимагати та отримувати від них неправомірну вигоду, за ініціювання та організацію укладання договорів підряду, зняття наявних дисциплінарних стягнень.

Відтак наприкінці червня 2024 року ОСОБА_4 , перебуваючи при виконанні службових обов`язків, переслідуючи жагу наживи визначив засудженому ОСОБА_7 про обізнаність у зацікавленості засудженого ОСОБА_8 щодо зняття наявного дисциплінарного стягнення та висунув вимогу у надані йому неправомірну вигоду у розмірі 20 000 грн. шляхом перерахування коштів на визначений банківський рахунок, за ініціювання та організацію його зняття.

Після зазначеної розмови ОСОБА_7 повідомив ОСОБА_8 про вимоги ОСОБА_4 , який розуміючи авторитетність та значущість посади останнього вимушено погодився на надання неправомірної вигоди з залученням своєї дружини ОСОБА_9 .

При цьому ОСОБА_7 , а в подальшому ОСОБА_8 усвідомлюючи протиправний характер дій співробітника правоохоронного органу, який може створити різноманітні перешкоди при подальшому відбуванні покарання, фактично вимагаючи неправомірну вигоду, звернулись із відповідними заявами щодо скоєння кримінального правопорушення.

Надалі 27.06.2024 приблизно о 17 год. 30 хв. в приміщенні Державної установи «Південноукраїнська виправна колонія (№83)» між ОСОБА_7 та ОСОБА_4 відбулась розмова, в ході якої останній продовжив реалізацію свого протиправного умислу, а саме запитав щодо перерахування неправомірної вигоди ОСОБА_8 . При цьому, ОСОБА_7 поцікавився про розмір неправомірної вигоди та механізм її надання, на що ОСОБА_4 вказав про необхідність та терміновість перерахування 2000 грн. на банківський рахунок за № НОМЕР_1 , а решту у розмірі 15 000 грн. у найближчий час.

Окрім того ОСОБА_4 вказав, що з ОСОБА_8 буде укладений договір підряду на виконання робіт, послуг або виготовлення продукції, що є необхідним для зняття наприкінці кварталу, тобто у вересні 2024 року наявного у ОСОБА_8 стягнення.

Після зазначеного того ж дня ОСОБА_7 передав вказані вимоги ОСОБА_8 , який в свою чергу проінформував про необхідність термінового внесення коштів у розмірі 2000 грн. в якості неправомірної вигоди на банківський рахунок за № НОМЕР_1 , свою дружину ОСОБА_9 .

Надалі 28.06.2024 о 17 год. 46 хв. ОСОБА_9 будучи проінформована засудженими про необхідність перерахування коштів на вищезазначений рахунок, діючи під контролем правоохоронних органів, перебуваючи в магазині «Океан» у АДРЕСА_3 , здійснила перерахування коштів на рахунок № НОМЕР_1 у сумі 2 000 грн.

У подальшому 29 та 30 червня 2024 в приміщенні Державної установи «Південноукраїнська виправна колонія (№83)» між ОСОБА_7 та ОСОБА_4 відбулись розмови, в ході яких останній продовжив реалізацію свого протиправного умислу, а саме запевнив ОСОБА_7 , що процес відносно ОСОБА_8 «запущено» договір підряду підготовлено та він буде підписаний найближчим часом, при цьому зазначив, про необхідність перерахування решти неправомірної вигоди у розмірі 16 000 грн. на визначений рахунок.

Після зазначеного 03.07.2024 приблизно о 11 год. 30 хв. ОСОБА_9 , будучи проінформована засудженими про необхідність перерахування решти коштів на вищезазначений рахунок, діючи під контролем правоохоронних органів, виконуючи протиправні вимоги ОСОБА_4 , здійснила перерахування коштів на рахунок № НОМЕР_1 у сумі 16 000 грн.

Надалі 03.07.2024 приблизно о 15:50 між ОСОБА_7 та ОСОБА_4 відбулась розмова, в ході якої останній підтвердив факт зарахування грошових коштів у розмірі 16 000 грн. в якості неправомірної вигоди, тим самим вчинив усі дії, які вважав за необхідні для реалізації свого злочинного умислу, однак далі протиправна діяльність ОСОБА_4 була припинена співробітниками правоохоронних органів.

04.07.2024 ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України.

Обґрунтованість підозри ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України підтверджується дослідженими у судовому засіданні матеріалами кримінального провадження, а саме: заявою ОСОБА_7 від 25.06.2024; протоколами допиту свідка ОСОБА_7 ; заявою ОСОБА_8 від 26.06.2024; протоколами допиту свідка ОСОБА_8 ; відповіддю на доручення з УСБУ в Миколаївській області від 27.06.2024; протоколами допиту свідка ОСОБА_9 ; листом з УСБУ в Миколаївській області від 28.06.2024; протоколом ідентифікації (огляду) та вручення грошових коштів з додатками; відповіддю на доручення з УСБУ в Миколаївській області від 02.07.2024; протоколом затримання ОСОБА_4 від 03.07.2024.

Так у рішенні Європейського суду з прав людини «Мюррей проти Сполученого Королівства» 14310/88, 28 жовтня 1994 р. наголошено « … Метою допитів під час тримання під вартою відповідно до пункту (с) частини 1 статті 5 … є сприяння кримінальному розслідуванню шляхом підтвердження чи розвіювання конкретної підозри, яка послужила причиною арешту. Тому факти, які є причино виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтування обвинувального вироку чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування».

Європейський суд з прав людини у рішенні «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» 12244/86; 12245/86; 12383/86, 30 серпня 1990 р. зазначив «…наявність «обґрунтованої підозри» передбачає наявність фактів або інформації, які могли б переконати об`єктивного спостерігача в тому, що відповідна особа могла таки вчинити злочин, однак те, що можна вважати «обґрунтованим», залежить від усіх обставин …».

З урахуванням викладеного слідчий суддя доходить до переконання, що докази надані стороною обвинувачення доводять обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_4 кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходу забезпечення кримінального провадження.

Крім того з матеріалів кримінального провадження та пояснень наданих у судовому засіданні, слідчий суддя доходить до переконання про доведення прокурором існування ризиків, передбачених п. 1-5 ч. 1 ст. 177 КПК України, про що свідчить таке: ОСОБА_4 підозрюється у вчинені тяжкого злочину, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк до 10 років, що дає підстави вважати, що підозрюваний з метою ухилення від кримінального покарання може зникнути з місця проживання. При цьому особливої уваги потребує той факт, що злочин, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_4 , останнім вчинено в умовах воєнного стану в Україні, у той час, коли з 24.02.2022 підрозділи правоохоронних органів виконують обов`язки в посиленому варіанті, з метою збереження цілісності території держави та безпеки громадян та безпосередньо залучені до захисту держави на кордонах, у зв`язку з чим підозрюваний може здійснити виїзд на непідконтрольну Україні територію. Крім того підозрюваний є співробітником правоохоронного органу, ознайомлений з тактикою та методами розшуку осіб у кримінальних провадженнях, а тому здобуті знання, у тому числі, під час проходження служби, може використати з метою власного переховування від органу досудового розслідування, та як наслідок, уникнути настання кримінальної відповідальності за скоєний злочин; ОСОБА_4 може знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, оскільки на даний час не встановлене місцезнаходження всіх матеріальних носіїв, які містять відомості про отримання підозрюваним неправомірної вигоди ; ОСОБА_4 може незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному проваджені, оскільки підозрюваний, не маючи обмежень у пересуванні, буде мати можливість особисто або через своїх колег, які є працівниками правоохоронного органу, схиляти свідків, яким відомі обставини зазначеного кримінального правопорушення, до дачі завідомо неправдивих показів, які виправдовують його, чим перешкоджати встановленню істини у провадженні, чи взагалі схиляти до відмови давати свідчення, чи їх спотворення на свою користь, а також свідків протиправної діяльності, які на даний час в повному колі невстановлені; ОСОБА_4 може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, враховуючи, що на даний час не проведено всіх необхідних і можливих слідчих дій з метою отримання доказів вини підозрюваного; ОСОБА_4 може вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, оскільки, підозрюваний, перебуваючи на свободі, з метою отримання незаконного прибутку вчинив тяжке кримінальне правопорушення в сфері службової та професійної діяльності, яке фактично припинено співробітниками правоохоронних органів.

Разом з тим судом враховано, що Указом Президента України № 64/2022 на території України починаючи з 24.02.2022 введено воєнний стан. Відповідно до п. 8 роз`яснень, наданих Верховним Судом у листі від 03.03.2022 № 1/0/2-22 «Щодо окремих питань здійснення кримінального провадження в умовах воєнного стану», зазначено, що оцінюючи ризики, які обґрунтовують доцільність застосування запобіжних заходів загалом та тримання під вартою зокрема, суд керується всіма наявними матеріалами клопотання про застосування (продовження) запобіжного заходу. Водночас як відповідний ризик суди мають ураховувати запровадження воєнного стану та збройну агресію.

Відповідно до положень ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, зазначеним у ст. 177 КПК України.

При вирішенні питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя враховує те, що ОСОБА_4 розлучений, раніше не судимий, має на утриманні неповнолітню дитину, вчинив кримінальне правопорушення обіймаючи посаду помічника начальника (з питань залучення засуджених до праці та трудової адаптації) Державної установи «Південноукраїнська виправна колонія (№83)» під час дії воєнного стану, має зареєстроване місце проживання.

Слідчий суддя, зважаючи на початкову стадію досудового розслідування, вважає, що саме такий вид запобіжного заходу як тримання під вартою забезпечить виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, позбавить його можливості переховуватись від органів досудового розслідування та суду, знищити та спотворити докази, впливати на свідків та перешкоджати досудовому розслідуванню іншим чином або вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється.

При цьому більш м`які запобіжні заходи в світлі конкретних обставин справи не здатні у повній мірі нівелювати наведені у цьому клопотанні ризики та не забезпечать дієвості кримінального провадження

Крім того відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків. Відповідно до ч. 4 ст. 182 КПК України розмір застави визначається з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 КПК України. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Згідно із ч. 5 ст. 182 КПК України у виключних випадках, якщо слідчий суддя, суд встановить, що застава у зазначених межах не здатна забезпечити виконання особою, що підозрюється, обвинувачується у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого злочину, покладених на неї обов`язків, застава може бути призначена у розмірі, який перевищує вісімдесят чи триста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб відповідно.

Отже, задовольняючи клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя вважає за необхідне визначити підозрюваному розмір застави, після внесення якої він повинен бути звільнений з під варти.

Позиція Європейського суду з прав людини стосовно питання обрання національними судами запобіжного заходу у вигляді застави та визначення її розміру, цілковито відображується в рішенні Суду у справі «Мангурас проти Іспанії» (Mangouras v. Spain) від 28 вересня 2010 року. Суд підтвердив, що відповідно до вказаної статті Конвенції внесення застави може вимагатися лише за наявності законних підстав для затримання особи, а також те, що уповноважені органи влади повинні приділити визначенню суми застави стільки ж уваги, скільки і вирішенню питання про необхідність подальшого тримання обвинуваченого під вартою. Більше того, якщо навіть сума застави визначається виходячи із характеристики особи обвинуваченого та його матеріального становища, за певних обставин є обґрунтованим врахування також і суми збитків, у заподіянні яких ця особа обвинувачується.

Враховуючи встановленні при розгляді клопотання дані про особу підозрюваного, тяжкість правопорушення, у вчиненні якого він підозрюється, та його роль у вчиненні, слідчий суддя вважає за необхідне визначити заставу у розмірі 66 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, оскільки внесення застави саме в такому розмірі, на думку слідчого судді, може гарантувати виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків.

Окрім цього, застосовуючи щодо підозрюваного альтернативний запобіжний захід у виді застави, слідчий суддя вважає за необхідне покласти на нього обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України.

Керуючись ст. 176-178, 182-183, 193-197, 309, 392-395 КПК України, слідчий суддя

постановив:

Клопотання старшого слідчого Першого слідчого відділу (з дислокацією у місті Миколаєві) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві, ОСОБА_6 задовольнити.

Застосувати до ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід тримання під вартою з утриманням в СІЗО м. Миколаєва до 31.08.2024 року.

Визначити розмір застави, після внесення якої підозрюваний повинен бути звільнений з під варти, у розмірі 66 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 199 848 грн, яка може бути внесена як самим підозрюваним так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем).

Підозрюваний або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою протягом дії ухвали.

Роз`яснити підозрюваному, що в разі внесення застави у визначеному в ухвалі розмірі, оригінал документу з відміткою банку, який підтверджує внесення на депозитний рахунок коштів має бути наданий уповноваженій службовій особі Державній установі «Миколаївській слідчий ізолятор».

Після отримання та перевірки протягом не більше одного робочого дня документа, що підтверджує внесення застави, уповноважена службова особа Державної установи «Миколаївській слідчий ізолятор» негайно має здійснити розпорядження про звільнення ОСОБА_4 з-під варти та повідомити про це слідчого, прокурора та слідчого суддю.

У разі внесення застави та з моменту звільнення підозрюваного з-під варти, внаслідок внесення застави, визначеної у даній ухвалі, підозрюваний зобов`язаний виконувати покладені на нього обов`язки, пов`язані із застосуванням запобіжного заходу у вигляді застави.

Покласти на ОСОБА_4 у разі звільнення під заставу такі зобов`язання:

- прибувати до слідчого, прокурора або суду за першою вимогою;

- повідомляти слідчого, прокурора або суд, залежно від стадії кримінального провадження, про зміну свого місця проживання та місця роботи;

- не відлучатися за межі міста Первомайська без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну;

- утримуватися від спілкування з ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та іншими свідками, потерпілими, спеціалістами, експертами у вказаному кримінальному провадженні, за виключенням випадків спільної участі у проведенні слідчих дій у вказаному кримінальному провадженні.

Попередити ОСОБА_4 про наслідки невиконання обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України, роз`яснивши, що в разі їх невиконання до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід і на нього може бути накладено грошове стягнення в розмірі від 0,25 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб до 2 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Ухвала слідчого судді в частині тримання під вартою ОСОБА_4 діє до 31.08.2024 року (включно).

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду, протягом 5 днів з дня її оголошення. Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Слідчий суддя Заводського

районного суду міста Миколаєва ОСОБА_1