Справа № 296/6896/22
Вирок

Іменем України

20 березня 2024 року м.Житомир

Корольовський районний суд м. Житомира у складі:

Головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника обвинуваченого, адвоката ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду виділене кримінальне провадження № 0003937 від 14.09.2019 за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Коростишів, громадянина України, з середньою освітою, працював полірувальником по каменю, зареєстрованого за адресою в АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України,

встановив:

Ухвалою Корольовського районного суду м. Житомира від 12.10.2022 (головуюча суддя ОСОБА_6 ) було виділено з об`єднаного кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_7 за ч. 3 ст. 15 ч. 1 ст. 186, ч. 2 ст. 121 КК України, ОСОБА_4 за ч. 2 ст. 121 КК України в окреме провадження кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 за ч. 2 ст. 121 КК України.

У ході судового розгляду матеріалів виділеного кримінального провадження судом встановлено, що 14.09.2019 близько 02 години 00 хвилин ОСОБА_7 , який засуджений вироком Корольовського районного суду м. Житомира від 02.02.2023, та ОСОБА_4 , матеріали щодо якого були виділені в окреме провадження, перебували за адресою: м. Житомир, майдан Привокзальний, 3, на території залізничного вокзалу, де зустріли раніше знайомого їм ОСОБА_8 . В подальшому, цього ж дня, та у вказаний час, між ОСОБА_7 , ОСОБА_4 та ОСОБА_8 на ґрунті напередодні виниклих неприязних відносин, відбувся словесний конфлікт, в ході якого у ОСОБА_7 та ОСОБА_4 виник спільний злочинний умисел, направлений на заподіяння ОСОБА_8 тілесних ушкоджень.

Реалізуючи свій спільний злочинний умисел, в цей же день, час, місці та за вказаних обставин, діючи групою осіб, ОСОБА_7 рукою зжатою в кулак наніс два удари в обличчя ОСОБА_8 , внаслідок чого останній не втримався на ногах та впав на землю. В подальшому, ОСОБА_4 наніс один удар ногою в обличчя ОСОБА_8 та в послідуючому, ОСОБА_7 та ОСОБА_4 спільно розпочали наносити удари ногами по голові та тулубу ОСОБА_8 .

Таким чином, в подальшому засуджений ОСОБА_7 та ОСОБА_4 , діючи групою осіб, умисно заподіяли ОСОБА_8 тілесні ушкодження у вигляді: синця та осадненно забійної рани на обличчі справа, які відносяться до легких тілесних ушкоджень з короткочасним розладом здоров`я; закритої тупої травми живота у вигляді підшкірної гематоми попередньо-бокової стінки живота справа, розриву великого чепця, розривів 5-го сегменту печінки та стінки жовчного міхура, внутрішньочеревну гематому від тіла жовчного міхура з переходом заочеревинної до нижньої порожнистої вени, правої нирки та брижі поперечно-ободової кишки, яка відноситься до тяжкого тілесного ушкодження за ознакою небезпеки для життя в момент спричинення.

Дії ОСОБА_4 кваліфіковані за ч. 2 ст. 121 КК України, які виразилися у заподіянні умисного тяжкого тілесного ушкодження, небезпечного для життя в момент заподіяння, вчинене групою осіб.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні інкримінованого йому злочину не визнав. Надав показання, що близько 4 років тому назад у вересні приїхав у м. Житомир до свого знайомого ОСОБА_7 . У цей день, коли надворі було ще світло, навпроти залізничного вокзалу в м. Житомирі разом з ОСОБА_7 вживали алкогольні напої. З ними також була присутня дружина ОСОБА_7 , яку звати ОСОБА_9 . У цей час до них підійшов потерпілий, якого на його прохання вони пригостили горілкою.

Потім, коли горілка закінчилася, пішли з ОСОБА_7 до магазину, щоб ще придбати алкогольних напоїв. Потерпілий з ОСОБА_9 залишилися на місці. Після того, як вони повернулися, ОСОБА_9 повідомила, що потерпілий викрав її мобільний телефон та втік. Намагалися його знайти. Ходили на пошуки до автовокзалу, однак не знайшовши потерпілого пішли додому до ОСОБА_7 , який проживав неподалік.

Близько 24 години знову пішли з ОСОБА_7 на пошуки чоловіка, який викрав телефон. Знайшли його у приміщенні залізничного вокзалу. Звернув увагу, що потерпілий був побитий. На його кофті була кров. Вивели його на вулицю та попросили повернути мобільний телефон, на що він почав нецензурно лаятися. Тоді ОСОБА_7 наніс потерпілому кілька ударів. Куди саме наносив ОСОБА_7 удари та чи падав потерпілий не пам`ятає. Після цього сам підійшов до потерпілого, почав з`ясовувати, куди він подів телефон, здійснюючи на нього психологічний тиск.

Через кілька хвилин ОСОБА_7 попросив піти до нього додому та спитати у Анжели, що робити з цим чоловіком: викликати поліцію чи наполягати, щоб він повернув гроші за викрадений телефон.

Сходив додому до ОСОБА_7 та коли повернувся на місце події, побачив поліцейських. Про що з ними спілкувався потерпілий не чув. Потім разом із ОСОБА_7 пішли до нього додому та переночувавши зранку поїхав у м. Коростишів.

Через деякий час приїхав за викликом до слідчого та на його пропозицію добровільно прийняв участь у слідчому експерименті, у ході якого відтворив обставини події. Чи був на той час у нього статус підозрюваного не пам`ятає. Під час слідчого експерименту показував те, що казав слідчий. Підстав не довіряти слідчому не було, оскільки навчався з ним у одній школі. Також слідчий говорив, що після того, як він все покаже, «піде по справі свідком». У ході слідчого експерименту відтворював удари, які наносив ОСОБА_7 . Про те, що можна відмовитися від проведення слідчого експерименту не знав.

На слідчому експерименті звернув увагу, що запрошена в якості понятого ОСОБА_10 , у кабінеті, де проводився експеримент спілкувалася з слідчим, сиділа за столом іншого слідчого та користувалася його комп`ютером.

Незважаючи на невизнання обвинуваченим ОСОБА_4 своєї вини у вчиненому злочині, його вина повністю доведена показаннями свідків, експерта, наданих у судовому засіданні та дослідженими у ході судового розгляду письмовими доказами.

Так, свідок ОСОБА_7 надав показання, що у вересні 2019 року біля залізничного вокзалу у м. Житомирі разом із своєю дружиною та ОСОБА_4 вживали алкогольні напої. До них приєднався інший чоловік. Коли закінчилася горілка з ОСОБА_4 пішли в магазин, щоб купити ще алкогольних напоїв.

Після того, як повернулися дружина повідомила, що цей чоловік вкрав у неї мобільний телефон та втік. Почали шукати цю особу, яка вкрала телефон. Знайшли його близько 24 години ночі у приміщенні залізничного вокзалу та вивели на вулицю. Питав у нього де він подів мобільний телефон, який вкрав у його дружини. На вулиці цей чоловік почав нецензурно лаятися. Тоді дав йому рукою кілька ляпасів. У цей час з вікна виглянула якась жінка та почала кричати. Поки розмовляв з цією жінкою, до потерпілого підійшов ОСОБА_4 та вони почали штовхатися. Що саме вони робили не бачив, лише чув, як вони лаялися. Звуків ударів не чув.

Окрім їх з ОСОБА_4 та цього чоловіка інших осіб на місці події не було.

Хвилин через 10 приїхала поліція. Чоловік, який вкрав телефон навприсядки сидів біля стовпа. Потерпілий залишився на місці події, а вони з ОСОБА_4 пішли до нього додому.

На наступний день, в обідню пору його з роботи забрала поліція. В поліції розповів як все відбувалося та показав на слідчому експерименті. На слідчому експерименті приймав участь добровільно без примусу.

Свідок ОСОБА_11 надав показання, що кілька років тому назад, восени, їхав на велосипеді вночі з роботи. Проїжджаючи біля залізничного вокзалу, на відстані близько 15-20 метрів від себе побачив як одного чоловіка б`ють двоє інших, яким на вигляд було 30-35 років. Ці чоловіки наносили удари ногами в ділянку живота особі, яка лежала на землі.

Проїхав сто метрів далі та викликав поліцію. Доки чекав поліцію, перебував на місці, на якому зупинився. Коли приїхав патрульний автомобіль, зупинив його та повідомив поліцейських, що двоє осіб б`ють третього. Потім побачив, як одного з чоловіків поліцейські затримали. Натомість потерпілий продовжував лежати на землі. Хто з чоловіків в які конкретно місця наносив удари потерпілому сказати не може. Зрозумів по зойках потерпілого, що наносились ногами саме удари.

Пізніше у відділі поліції з ним проводилось впізнання за фотокартками, у ході якого впізнав одного з осіб, які наносили удари потерпілому.

Свідок ОСОБА_10 надала показання, що в 2019 році, точної дати не пам`ятає, була запрошена працівниками поліції в якості понятого під час проведення слідчого експерименту з підозрюваним у вчиненні злочину, який наразі є обвинуваченим та перебуває в залі судових засідань.

У ході слідчого експерименту будь-яких погроз з боку поліцейських до обвинуваченого не було. Слідчий експеримент проводився у службовому кабінеті слідчого ОСОБА_12 . Крім неї, понятим був ще один хлопець. Пам`ятає, що обвинувачений показував як наносив удари руками та ногами потерпілому, а також розповідав, як наносив удари інший співучасник.

Також в інший день приймала участь в якості понятого під час впізнання за фотознімками особу, яка скоїла цей злочин. Тиск на особу, з якою проводили впізнання, з боку слідчого не здійснювався.

Крім того, пояснила, що проживає неподалік відділу поліції. На той час постійно проходила повз відділ на роботу чи по своїх справах. Вважає, що саме тому її запросили бути понятим. У серпні 2019 року, коли була на дні народження у своєї подруги, серед запрошених гостей був також слідчий ОСОБА_12 . Цим пояснюється, що вона, ОСОБА_12 та інші запрошені на день народження разом фотографувалися та ці фотографії у подальшому були висвітлені у мережі Facebook. Проте на час проведення слідчих дій по вказаній справі з слідчим ОСОБА_12 у будь-яких стосунках не перебувала.

Наразі, починаючи з 02.12.2019, працює в органах поліції.

Свідок ОСОБА_12 надав показання, що працює органах поліції на посаді слідчого. У 2019 році розслідував кримінальне провадження відносно ОСОБА_4 та іншої особи. З ОСОБА_4 проводив допит, слідчий експеримент, оголошував підозру тощо. Під час проведення слідчих дій до ОСОБА_4 тиск не застосовувався. Участь у слідчих діях ОСОБА_4 проводив добровільно. Поняті для участі в слідчих діях залучались оперативними працівниками. ОСОБА_10 на момент її участі в якості понятого при розслідуванні цієї справи особисто не знав.

У протоколі пред`явлення для впізнання за фотознімками наявні виправлення у даті його складання та номеру особи, яка була впізнана. Обставини виконання цих виправлень не пам`ятає. Також не пам`ятає обставини виконання допису у цьому протоколі щодо анкетних даних особи, яка була впізнана, хоча почерк, яким зроблено допис схожий на його.

Чи вчився з обвинуваченим ОСОБА_4 в одній школі не знає. Під час навчання в школі ОСОБА_4 не пам`ятає. У ході проведення з ОСОБА_4 слідчих дій, останній відводів не заявляв.

Експерт ОСОБА_13 роз`яснюючи свій висновок за результатами проведеної судово медичної експертизи за № 3216 від 17.10.2019 пояснила, що потерпілому було нанесено більше двох ударів. Визначити кількість осіб, які наносили удари, та кількість травмуючих дій не представляється за можливе. До тілесних ушкоджень відноситься в сукупності травма живота, яку неможливо розділити.

Більша частина ударів наносилась по правій стороні тіла потерпілого. Експертиза проводилась на підставі наданих медичних документів. Потреби оглядати безпосередньо потерпілого не було.

При наявності тілесних ушкоджень, викладених у висновку, є малоймовірним, що потерпілий міг на третій день після отриманих травм самостійно рухатися. Однак категорично виключити такий факт неможливо.

У ході досудового розслідування у кримінальному провадженні жодна особа потерпілим не визнавалась та відповідні заяви про залучення в якості потерпілого не подавались. Відповідно до повідомлення старшого слідчого СВ ОСОБА_14 від 12.02.2024 за № 2755/201/2024 на виконання доручення Корольовського районного суду м. Житомира від 11.01.2024 встановити місцезнаходження ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , не представилося за можливе.

Судом також досліджені в якості доказів документи, надані стороною обвинувачення, у яких викладені та посвідчені відомості, що мають значення для встановлення фактів і обставин кримінального провадження на підтвердження винуватості ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, а саме:

- витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань від 14.09.2019 року, за № 0003937 про внесення відомостей за фактом заподіяння Беланом та ОСОБА_15 14.09.2019 близько 02 год 00 хв тілесного ушкодження Волошину поблизу ж/д вокзалу в м. Житомирі;

- рапорти інспектора - чергового Житомирського РУП ГУНП в Житомирській області від 14.09.2019, згідно якого о 01:23 отримано анонімне повідомлення про те, що біля ж/д вокзалу в м. Житомирі невідомі чоловіки б`ються; о 01:28 анонімний заявник знову подзвонив на лінію 102 і просив прискорити прибуття патруль поліції, оскільки невідомі продовжують бити хлопця. О 02:52 з ТМО № 2 надійшло повідомлення про госпіталізованого з численними травмами ОСОБА_8 , жителя міста Луцьк, якого біля ж/д вокзалу побили невідомі;

- рапорт о/у ВКР Житомирського ВП від 14.09.2019, згідно якого під час чергування в СОГ 14.09.2019 було здійснено виїзд для огляду місця події по вул. Вокзальній в м. Житомирі, де особі було нанесено тілесні ушкодження; встановлено свідка події, який може впізнати 2-х осіб, які наносили удари потерпілому;

- рапорт слідчого СВ Житомирського ВП ОСОБА_16 , згідно якого під час чергування в СОГ 14.09.2019 було здійснено виїзд до ЦМЛ № 2. Лікар повідомив, що пацієнт у післяопераційному стані, не у свідомості, а зі слів ОСОБА_8 його побили невідомі;

- протокол огляду місця події від 14.09.2019 з фототаблицею, згідно якого за участю ОСОБА_11 оглянуто загальний вид місця події по вул. Вокзальній, 5, у м. Житомирі. Присутній ОСОБА_11 вказав на місце, де о 1 год 21 хв бачив бійку між трьома невідомими чоловіками, де двоє били одного, надав їх опис;

- протокол огляду місця події від 15.09.2019 з фототаблицею, згідно якого в присутності понятих оглянуто загальний вид коридору ЦМЛ № 2 по вул. Р. Шухевича у м. Житомирі, в кінці коридору виявлено пакет з одягом ОСОБА_8 , який упаковано згідно правил пакування та вилучено до ВП;

- постанову старшого слідчого СВ Житомирського ВП про визнання речових доказів та передачу їх на зберігання, згідно якої визнано речовими доказами жіночу спідницю сірого кольору, з плямами речовини бурого кольору, теніску у біло блакитно рожеву смужку, шкарпетки білого кольору, труси чоловічі сірого кольору, кофту чорного кольору, взуття чорного кольору, джинсові штани синього кольору з ремінцем чорного кольору, спортивну кофту з капюшоном сірого кольору з плямами речовини бурого кольору;

- протокол огляду речових доказів від 14.10.2019;

- протокол пред`явлення особи для впізнання від 14.09.2019, проведеного за участю свідка ОСОБА_11 в присутності захисника підозрюваного адвоката ОСОБА_17 , останній серед інших вказав на особу ( ОСОБА_7 ) якого впізнав такого, що причетний до нанесення тілесних ушкоджень іншій особі;

- протокол проведення слідчого експерименту за участю підозрюваного ОСОБА_7 від 14.09.2019 з фототаблицею, згідно якого, останній в присутності захисника ОСОБА_17 розповів про обставини заподіяння ним тілесних ушкоджень на вул. Вокзальній в м. Житомирі в цей же день близько 1:30-02:00 год. Добровільно показав, як наніс потерпілому два удари в обличчя, від чого той впав на сідниці, в той час ОСОБА_4 наніс один удар правою ногою, внаслідок чого чоловік впав на лівій бік. Після цього ОСОБА_4 наніс не менше 6-ти ударів обома ногами по спині;

- протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімками, проведеного за участю свідка ОСОБА_11 , згідно якого останній вказав на фото особи, яку впізнає;

- рапорт слідчого СВ Житомирського ВП ОСОБА_16 від 17.09.2023, згідно якого під час повторного виїзду до ЦМЛ № 2 було встановлено, що ОСОБА_8 з лікарні виписався і пішов у невідомому напрямку;

- протокол проведення слідчого експерименту за участю підозрюваного ОСОБА_4 від 23.10.2019 та фототаблицею, згідно якого останній добровільно розповів про обставини заподіяння ним тілесних ушкоджень невідомому чоловіку на ім`я ОСОБА_18 . Вокзальній в м. Житомирі. В присутності понятих відтворив нанесення ним удари потерпілому в обличчя руками та по тілу ногами, удар ногою в обличчя, а також відтворив механізм нанесення першого удару потерпілому в обличчя ОСОБА_7 ;

- висновок судово медичної експертизи за № 3216 від 17.10.2019, згідно якого на підставі даних представлених медичних документів у ОСОБА_8 виявлено: синець та осадненно-забійну рану на обличчі справа, які відносяться до легких тілесних ушкоджень з короткочасним розладом здоров`я; закриту тупу травму живота у вигляді підшкірної гематоми попередньо-бокової стінки живота справа, розриву великого чепця, розривів 5-го сегменту печінки та стінки жовчного міхура, внутрішньочеревну гематому від тіла жовчного міхура з переходом заочеревинної до нижньої порожнистої вени, правої нирки та брижі поперечно-ободової кишки, яка відноситься до тяжкого тілесного ушкодження за ознакою небезпеки для життя в момент спричинення. Вказані тілесні ушкодження у ОСОБА_8 утворились від дії тупих твердих предметів, травмуючим механізмом їх утворення була ударна дія таких предметів, і могли виникнути від ударів ногою у взутті тощо по обличчю та тілу, в термін та за обставин, вказаних в медичних документах;

- висновок комісійної судово-психіатричної експертизи за № 323-2019 від 29.10.2019, згідно якої ОСОБА_4 у теперішній час психічними захворюваннями не страждає. При даному огляді яких-небудь ознак психічних захворювань не виявлено. В період часу, до якого відноситься інкримінований йому злочин, будь-якими психічними захворюваннями не страждав та в тимчасовому розладі психічної діяльності, який би позбавляв його здатності усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, не перебував. ОСОБА_4 міг усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними в період часу, до якого відноситься інкримінований йому злочин, може усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними на даний час. По своєму психічному стану не потребує застосування щодо нього примусових заходів медичного характеру.

Також судом досліджено та оголошено процесуальні рішення та інші документи (постанови щодо повноважень слідчих, клопотання, ухвали слідчих суддів, доручення оперативному підрозділу, повідомлення про підозру тощо) надані стороною обвинувачення.

Оцінка доводів сторони захисту щодо належності та допустимості доказів.

В судовому засіданні захисник обвинуваченого, адвокатОСОБА_5 , заявив клопотання про визнання недопустимим доказом протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімками, проведеного за участю свідка ОСОБА_11 .

Своє клопотання ОСОБА_5 обґрунтував тим, що у протоколі наявні виправлення щодо дати його складання та номеру фотокартки особи, яку впізнав свідок. Крім того, запис у протоколі щодо анкетних даних особи, яку впізнав свідок, виконаний після його складання та підписання учасниками цієї слідчої дії.

Суд погоджується з думкою сторони захисту щодо недопустимості цього доказу з наступних підстав.

Відповідно до ст.104 КПК України протокол має, зокрема, містити відомості про час проведення процесуальної дії.

Судом встановлено, що вказана у протоколі дата його складення містить виправлення. Відповідний запис щодо визначення правильного числа проведення цієї слідчої дій у протоколі відсутній.

Крім того, всупереч вимогам ст. 228 КПК України представлені свідку на фотознімках зображення осіб чоловічої статі мають різкі відмінності в зовнішності (у одного з них наявна борода), а також у віці. Фотокартки, які надані на впізнання свідку ОСОБА_11 не пронумеровані. Водночас у протоколі зазначений виправлений номер фотокартки, на яку вказав свідок. Будь-які записи щодо наявних виправлень номеру фотокартки, на яку вказав свідок, у протоколі відсутні.

До того ж запис у протоколі про те, що на фото № 4 зображений ОСОБА_4 , виконаний після підписання його учасниками протоколу слідчої дії, що викликає сумніви у наявності цього запису до завершення складання протоколу.

З урахуванням викладеного, суд визнає протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімками, проведеного за участю свідка ОСОБА_11 , недопустимим доказом та виключає його з переліку доказів, наданих прокурором на підтвердження винуватості обвинуваченого.

Також захисник обвинуваченого заявив клопотання про визнання недопустимим доказом протокол проведення слідчого експерименту за участю підозрюваного ОСОБА_4 від 23.10.2019, оскільки, на його думку, залучена в якості понятого ОСОБА_10 на момент проведення слідчої дії перебувала у дружніх стосунках з слідчим ОСОБА_12 та не була безсторонньою. На підтвердження своїх доводів надав суду з мережі Facebook групові фото, на яких серед інших осіб також зображені ОСОБА_12 та ОСОБА_10 .

Суд не погоджується з вказаними доводами захисника, оскільки вони є безпідставними та ґрунтуються на припущеннях. Допитані в якості свідків ОСОБА_12 та ОСОБА_10 пояснили обставини щодо створення вказаних спільних фото та заперечили існування між ними будь-яких стосунків станом на час проведення цієї слідчої дії. Докази, які б беззаперечно спростували показання свідків ОСОБА_12 та ОСОБА_10 в цій частині в матеріалах провадження відсутні.

Мотиви щодо наявності в діях ОСОБА_4 складу злочину, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України.

Проаналізувавши та оцінивши кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку, перевіривши та оцінивши усі доводи учасників судового провадження, суд доходить висновку, що питання доведеності вини ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України знайшло своє підтвердження у ході судового розгляду поза розумним сумнівом.

Об`єктивна сторона злочину, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, у якому обвинувачується ОСОБА_4 , полягає у дії: застосуванні фізичного впливу на потерпілого групою осіб, наслідках: настання тяжкого тілесного ушкодження, небезпечного для життя в момент заподіяння, та причинному зв`язку між зазначеними діями і наслідками.

Частиною 2 ст. 28 КК України визначено, що кримінальне правопорушення визнається вчиненим за попередньою змовою групою осіб, якщо його спільно вчинили декілька осіб (дві або більше), які заздалегідь, тобто до початку кримінального правопорушення, домовилися про спільне його вчинення.

Показання свідків ОСОБА_7 , ОСОБА_11 щодо часу, місця, обставин події узгоджуються між собою та дослідженими письмовими доказами.

У ході події, яка мала місце14.09.2019 близько 02 годині 00 хвилин за адресою: м. Житомир, майдан Привокзальний, 3, на території залізничного вокзалу, дві особи, серед яких був обвинувачений ОСОБА_4 , заподіяли тілесні ушкодження іншій особі. З урахуванням обставин, які передували побиттю ОСОБА_8 , судом встановлено, що злочин вчинено за попередньою змовою групою осіб.

Незважаючи на те, що свідок ОСОБА_7 в судовому засіданні надав показання, що не бачив, чи ОСОБА_4 наносив удари потерпілому, під час проведення 14.09.2019 з ним, в якості підозрюваного, слідчого експерименту в присутності захисника ОСОБА_17 , добровільно показав, як він з ОСОБА_4 наносили удари потерпілому, зокрема, як ОСОБА_4 наніс один удар правою ногою, внаслідок чого потерпілий впав на лівій бік, після чого наніс ще не менше 6-ти ударів обома ногами по спині потерпілого.

Нанесення потерпілому численних ударів так само відтворив 23.10.2019 під час слідчого експерименту обвинувачений ОСОБА_4 , який на той час перебував у статусі підозрюваного, а саме підтвердив нанесення ним ударів потерпілому в обличчя руками, по тілу ногами, а також ногою в обличчя.

До показань обвинуваченого ОСОБА_4 про те, що під час слідчого експерименту показував те, що казав йому слідчий, якому довіряв, оскільки вони разом вчилися в одній школі, суд відноситься критично, оскільки вони не знайшли свого підтвердження у ході судового розгляду, та розцінює їх як спосіб уникнути справедливого покарання за вчинене кримінальне правопорушення.

Механізм спричинення ОСОБА_4 тілесних ушкоджень потерпілому також узгоджується з показаннями свідка ОСОБА_11 , який вказав, що бачив, як двоє чоловіків наносили удари ногами в ділянку живота особі, яка лежала на землі.

Згідно з висновком судово медичної експертизи за № 3216 від 17.10.2019 у потерпілого ОСОБА_8 виявлені тілесні ушкодження на обличчі справа, а також закрита тупа травма живота, яка відноситься до тяжкого тілесного ушкодження за ознакою небезпеки для життя в момент спричинення, які могли виникнути від ударів ногою у взутті тощо по обличчю та тілу, в термін та за обставин, вказаних в медичних документах.

Думка адвоката ОСОБА_5 про те, що наявність у потерпілого описаних у висновку експерта тілесних ушкоджень є сумнівним, враховуючи, що останній залишив медичний заклад через три дні після початку лікування, не знайшли свого беззаперечного підтвердження у ході судового розгляду.

Допитана в судовому засіданні експерт ОСОБА_13 дійсно пояснила, що при наявності тілесних ушкоджень, викладених у висновку, є малоймовірним, що потерпілий міг на третій день після отриманих травм самостійно рухатися, однак вказала, що категорично виключити такий факт неможливо.

Таким чином, суд вважає, що у ході судового розгляду в діях ОСОБА_4 доведено наявність об`єктивної сторони складу злочину, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України.

Своїми діями ОСОБА_4 посягав на суспільні відносини, які забезпечують охорону здоров`я людини, що вказує на наявність у його діях об`єкту, як елементу складу інкримінованого кримінального правопорушення.

Кількість, характер, локалізація тілесних ушкоджень та механізм нанесення ударів ОСОБА_8 вказують на те, щообвинувачений ОСОБА_4 вчиняв протиправні дії з прямим умислом, тобто усвідомлював суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачав суспільно небезпечні наслідки і бажав їх настання.

Виходячи із сукупності встановлених обставин вчиненого злочину суд вважає, що заподіяння обвинуваченим тілесних ушкоджень потерпілому відбувалося з мотивів помсти, викликаною образою внаслідок викрадення останнім мобільного телефону у дружини ОСОБА_7 .

Метою заподіяння тілесних ушкоджень було прагнення обвинуваченого заподіяти шкоду здоров`ю ОСОБА_8 .

Відповідно до висновку комісійної судово-психіатричної експертизи за № 323-2019 від 29.10.2019, ОСОБА_4 в період часу, до якого відноситься вчинений ним злочин, був здатний усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, тобто перебував у стані осудності. На момент вчинення злочину ОСОБА_4 набув 14-річного віку, а тому є суб`єктом цього кримінального правопорушення.

З урахуванням викладеного, оцінивши зазначені докази в їх сукупності, суд доходить висновку про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні вказаного кримінального правопорушення, та кваліфікує його дії за ч. 2 ст. 121 КК України, які виразились у заподіянні умисного тяжкого тілесного ушкодження, небезпечного для життя в момент заподіяння, вчинене групою осіб.

Мотиви призначення покарання.

Вирішуючи питання про призначення покарання обвинуваченому суд виходить з наступного.

Згідно з ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України суд при призначенні покарання повинен урахувати ступінь тяжкості скоєного злочину, особу винного, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, особі, яка скоїла злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Більш суворий вид покарання серед передбачених за скоєний злочин призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження скоєння нею нових злочинів.

Обираючи вид та міру покарання, суд враховує наступні обставини: ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відноситься до категорії тяжкого злочину; вчинення злочину з прямим умислом, з мотивів помсти; поведінку обвинуваченого, який після заподіяння особі тілесних ушкоджень не вживав заходів щодо надання їй медичної допомоги чи виклику карети швидкої допомоги, а залишив місце події.

Обставин, що пом`якшують чи обтяжують покарання обвинуваченого судом не встановлено.

Крім того, суд також враховує особу обвинуваченого, який має молодий вік, не судимий, на обліку в психіатра, лікаря-нарколога не перебуває, одружений, має малолітню дитину, за місцем проживання характеризується позитивно.

З урахуванням викладеного, суд вважає, що виправлення ОСОБА_4 не можливе без ізоляції від суспільства, у зв`язку з чим обвинуваченому необхідно призначити покарання у виді позбавлення волі у мінімальному розмірі, визначеному санкцією ч. 2 ст. 121 КК України, яке належить відбувати реально.

На думку суду, саме таке покарання буде необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та запобігання вчиненню ним нових злочинів у майбутньому.

Цивільний позов не заявлявся. Арешт на майно не накладався. Судові витрати відсутні.

Питання щодо речових доказів суд вирішує в порядку ст. 100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 369-371, 374, 395, ч. 15 ст. 615 КПК України, суд,-

ухвалив:

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, та призначити йому покарання у виді 7 (семи) років позбавлення волі.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_4 обчислювати з часу його фактичного затримання, тобто з 08 березня 2023 року.

Відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України в строк відбування покарання ОСОБА_4 зарахувати строк його попереднього ув`язнення з дня затримання, тобто з 01.06.2020 до 08.09.2021 (включно) та з 08.03.2023 до дня набрання вироком законної силиз розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Запобіжний захід щодо ОСОБА_4 залишити у вигляді тримання під вартою до набрання вироком законної сили, але не довше шістдесяти днів з дня проголошення вироку.

Речові докази: жіночу спідницю сірого кольору, з плямами речовини бурого кольору, теніску у біло блакитно рожеву смужку, шкарпетки білого кольору, труси чоловічі сірого кольору, кофту чорного кольору, взуття чорного кольору, джинсові штани синього кольору з ремінцем чорного кольору, спортивну кофту з капюшоном сірого кольору з плямами речовини бурого кольору, - знищити.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Житомирського апеляційного суду через Корольовський районний суд м. Житомира протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення вказаного строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо він не скасований, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасникам судового провадження вручити повний текст вироку в день його проголошення.

Головуючий суддя ОСОБА_1