Справа №522/3409/22
Провадження № 1-кп/522/1658/24
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 квітня 2024 року м. Одеса

Приморський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання - ОСОБА_2 ,

здійснивши судовий розгляд, на підставі обвинувального акту, у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000703 від 11 листопада 2021 року, у відкритому судовому засіданні у залі Приморського районного суду м. Одеси за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Алчевськ Луганської області, громадянина України, українця, з середньо-спеціальною освітою, не працевлаштованого, неодруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

19.12.2005 р. Алчевським м/с Луганської області за ч. 2 ст. 186, ст. 69 КК України до 2 років 6 місяців п/в;

15.08.2007 р. Алчевським м/с Луганської області за ч. 2 ст. 190, ч. 1 ст. 355, ст. 70, ст. 71 КК України до 2 років п/в;

13.04.2010 р. Алчевським м/с Луганської області за ч. 2 ст. 186 КК України до 4 років 6 місяців п/в;

03.10.2014 р. Овідіопольським р/с Одеської області за ч. 1 ст. 382, ст. 71 КК України до 1 року 1 місяця п/в;

02.02.2015 р. Овідіопольським р/с Одеської області за ч. 2 ст. 185, ч. 4 ст. 70 КК України до 1 року 7 місяців п/в;

на теперішній час притягується до кримінальної відповідальності Суворовським р/с м. Одеси за скоєння кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 121 КК України;

за обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора - ОСОБА_4 ,

захисника - ОСОБА_5 ,

обвинуваченого - ОСОБА_3 ,-

ВСТАНОВИВ:

07.11.2021 року ОСОБА_3 , перебуваючи в вечірній час біля будинку АДРЕСА_2 , побачив ОСОБА_6 .

В цей час, у ОСОБА_3 , з корисливих мотивів, виник злочинний намір, спрямований на повторне відкрите викрадення чужого майна, а саме цінного майна, яке знаходилось при ОСОБА_6 .

Так, реалізуючи свій злочинний намір та обравши метою свого злочинного посягання цінне майно, яке знаходилось при ОСОБА_7 - ОСОБА_8 , 07.11.2021 року приблизно о 19 годині 05 хвилин ОСОБА_3 підійшов до ОСОБА_9 , який знаходився біля будинку АДРЕСА_2 , та, з метою подолання опору потерпілого, умисно наніс один удар правою рукою в область обличчя ОСОБА_6 , від чого останній втративши рівновагу впав на землю.

Далі, подавивши волю потерпілого до опору та спричинивши ОСОБА_6 насильство, яке не є небезпечним для його життя та здоров`я, 07.11.2021 року приблизно о 19 годині 05 хвилин ОСОБА_3 , продовжуючи реалізацію свого злочинного наміру, умисно, повторно та з корисливих мотивів, відкрито заволодів належним ОСОБА_6 майном, а саме: мобільним телефоном торгової марки «Sigma», моделі «X-treme IT67М», imei: НОМЕР_1 , в корпусі чорно-помаранчевого кольору, вартістю 1 291 гривня, в якому знаходилась сім-карта оператора мобільного зв`язку «Київстар» за абонентським номером: НОМЕР_2 , яка вартості для потерпілого не представляє; мобільним телефоном торгової марки «Mі», моделі «A3», в корпусі синього кольору, imei 1: НОМЕР_3 , imei 2: НОМЕР_4 , вартістю 6 000 гривень, в якому знаходилась сім-карта оператора мобільного зв`язку «Київстар» за абонентським номером: НОМЕР_5 та сім-карта оператора мобільного зв`язку «Vodafone» за абонентським номером: НОМЕР_6 , які вартості для потерпілого не представляють, а також чоловічим гаманцем, який вартості для потерпілого не представляє, в якому знаходились грошові кошти в розмірі 1 200 гривень, а всього майном, яке належить ОСОБА_6 , на загальну суму 8 491 гривня.

Відкрито викравши майно ОСОБА_6 в розмірі 8 491 гривня, ОСОБА_3 з місця вчинення ним кримінального правопорушення скрився, викраденим майном розпорядився на власний розсуд, чим спричинив потерпілому матеріальний збиток у вказаному розмірі.

За таких обставин, своїми умисними діями ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.186 КК України, за кваліфікуючими ознаками - відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднаний з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, вчинений повторно.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 до закінчення судового слідства вину не визнавав, наприкінці розгляду судового провадження розкаявся та вину в інкримінованих кримінальних правопорушеннях визнав, підтвердив обставини кримінальних правопорушень, що описані в обвинувальному акті. Пояснив, що дійсно 07.11.2021 р., перебуваючи в вечірній час біля будинку АДРЕСА_2 , побачив потерпілу особу, якого вдарив та забрав у нього майно й гроші. Обвинувачений зазначив, що усвідомив неправомірність своїх дій, запевнив суд та інших учасників судового процесу, що на майбутнє буде уникати вчинню кримінальних правопорушень.

Що стосується потерпілого у кримінальному провадженні ОСОБА_6 , від нього надійшла заява про розгляд кримінального правопорушення без його участі. В судовому засіданні потерпілий пояснив, що йшов по вул.Балківська в м. Одеса до своїх друзів, в районі вул.Мясоєдівська й зустрів обвинуваченого з двома особами. Коли потерпілий був на вул.Базарній, то з автобусу вискочив ОСОБА_3 , вдарив та збив з ніг. Після цього у нього пропало два телефони й грошові кошти.

В судовому засіданні були досліджені надані стороною обвинувачення письмові докази та матеріали.

Висновок експерта №2160 від 16.11.2021 р., згідно якого:

1. У громадянина ОСОБА_6 виявлені наступні тілесні ушкодження: садна на обличчі наслідками загоєння яких є дві плями депігментації.

2. Описані ушкодження, як у сукупності, так і окремо, не були небезпечними для життя, а мають незначні скороминущі наслідки тривалістю не більше 6-ти діб, і за цим критерієм, згідно п. 2.3.5 «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» (1995 року), відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень.

3. Дані ушкодження, виходячи з їх морфологічних особливостей (садна у вигляді депігментованих плям вкритих залишками кірочок та нашаруванням епідермісу), могли бути заподіяні за 7-12 діб до моменту обстеження, тобто можуть відноситись до періоду 07.11.2021 р.

4. Зазначені тілесні ушкодження утворилися від дії тупих предметів, індивідуальні особливості яких у ушкодженнях не відобразилися, якими могли бути руки (стиснута в кулак кисть, ділянка ліктьового згину), ноги (у взутті) та інші предмети.

5. Утворення всіх зазначених тілесних ушкоджень в результаті одноразового падіння на площину з вертикального, або близького до такого положення виключається (малоймовірно).

Протокол огляду відеозапису від 15.11.2021 р., згідно якого, відео огляд проводився за участю потерпілого ОСОБА_10 , який під час перегляду відео запису заявив, що він впізнає особу, яка 07.11.2021 р. о 19.00 год. по вул. Базарній відкрито викрала його майно.

Постанова про визнання предметів речовими доказами і про долучення їх до матеріалів кримінального провадження від 15.11.2021 р., визнано та долучено: DVD-диск із відео файлами в кількості 1 шт.

Протокол огляду предмету від 17.11.2021 р., згідно якого, під час огляду предметів виявлено: чоловіча футболка, із довгими рукавами, чорного кольору та білими полосами на рукавах, яка знаходиться у ношеному стані, мобільний телефон, торгової марки «MI А3» в корпусі синього кольору, imei1 НОМЕР_3 , НОМЕР_4 , на момент огляду знаходиться у ношеному стані, на задній кришці мобільного телефону, маються тріщини, сім-карта оператора мобільного зв`язку «Київстар», сім-карта оператора мобільного зв`язку «МТС», чохол від мобільного телефону (із резини) чорного кольору з надписом білого кольору.

Постанова про визнання предметів речовими доказами і про долучення їх до матеріалів кримінального провадження від 17.11.2021 р., визнано і долучено до матеріалів справи мобільний телефон, торгової марки «MI А3» в корпусі синього кольору, imei1 НОМЕР_3 , НОМЕР_4 , на момент огляду знаходиться у ношеному стані, на задній кришці мобільного телефону, маються тріщини, сім-карта оператора мобільного зв`язку «Київстар», сім-карта оператора мобільного зв`язку «МТС», чохол від мобільного телефон (із резини) чорного кольору з надписом білого кольору.

Протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 17.11.2021 р., відповідно до якого, на запитання чи впізнає когось із зображених осіб зображених на фотознімках, потерпілий ОСОБА_11 заявив, що він на фотознімку №1 впізнав ОСОБА_3 .

Приймаючи до уваги вищенаведене, судом встановлено, що винність обвинуваченого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 186 КК України, повністю доведена та підтверджена матеріалами провадження.

Дії обвинуваченого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , суд кваліфікує за ч. 2 ст. 186 КК України, відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднаний з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, вчинений повторно.

Висновок суду щодо доведеності винуватості обвинуваченого у вчиненні інкримінованих йому злочинів ґрунтується на наданих стороною обвинувачення у судовому засіданні доказах й показаннях самого обвинуваченого яким суд надає віри, оскільки такі є послідовними, логічними, не містять суперечностей, а тому не викликають у суду сумніву щодо їх правдивості.

Відповідно до ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод, законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання необхідне та достатнє для її виправлення і попередження нових кримінальних правопорушень.

Згідно ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Відповідно до абз. 3 п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» №7 від 24.10.2003 року, досліджуючи дані про особу підсудного, суд повинен з`ясувати його вік, стан здоров`я, поведінку до вчинення злочину як у побуті, так і за місцем роботи чи навчання, його минуле (зокрема, наявність не знятих чи не погашених судимостей, адміністративних стягнень), склад сім`ї (наявність на утриманні дітей та осіб похилого віку), його матеріальний стан тощо.

Крім того, як неодноразово наголошував у своїх висновках Верховний Суд, що суди не повинні допускати спрощений та однаковий підхід до розгляду справи та застосовувати індивідуалізацію покарання, з урахуванням конкретних обставин кожної справи. Індивідуалізація покарання - конкретизація виду і розміру міри державного примусу, який суд призначає особі, що вчинила злочин, залежно від особливостей цього злочину і його суб`єкта (постанова Верховного Суду від 22.03.2018 року у справі №207/5011/14-к (провадження №51-1985км 18)).

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у відповідності зі ст. 65 КК України, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення (який відповідно до ст. 12 КК України є тяжким злочином), особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Суд звертає увагу на позицію обвинуваченого, який не визнавав вину на протязі судового слідства з метою уникнення відповідальності, але після вивчення всіх доказів обвинувачення, надав суду правдиві свідчення й при допиті підтвердив обставини, що викладені в обвинувальному акті.

Відповідно до ст. 66 КК України до обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 суд враховує: щире каяття.

Відповідно до ст. 67 КК України до обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , судом не встановлено.

Пунктом 3 частини 1 статті 65 КК України передбачено, що суд призначає покарання враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. У пункті 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 року № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» зазначено, що визначаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, суди повинні виходити з класифікації злочинів (ст.12 КК), а також із особливостей конкретного злочину й обставин його вчинення (форма вини, мотив і мета, спосіб, стадія вчинення, кількість епізодів злочинної діяльності, роль кожного зі співучасників, якщо злочин вчинено групою осіб, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали, тощо).

Інкриміноване ОСОБА_3 кримінальне правопорушення відноситься до тяжкого злочину згідно зі ст.12 КК України. Злочин було вчинено з прямим умислом та корисливим мотивом. Окрім повернутого потерпілій особі мобільного телефону торгової марки «Mі», моделі «A3», будь-яку іншу матеріальну та моральну шкоду потерпілому не відшкодовано.

З урахуванням вищенаведеного, керуючись вимогами виваженості та справедливості, з метою виправлення і запобігання вчиненню нових злочинів,суд приходить до висновку про те, що виправлення і перевиховання обвинуваченого можливе виключно в умовах ізоляції від суспільства та вважає доцільним призначити обвинуваченому відбування покарання у вигляді позбавлення волі. На підставі вищезазначеного, суд вважає, що таке покарання буде законним, достатнім і справедливим для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень, а також соціальної реабілітації.

Крім того, дане покарання на переконання суду, відповідатиме його меті, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між охоронюваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягується до кримінальної відповідальності через призму того, що втручання держави в приватне життя особи повинно спрямовуватись на досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та потребою захисту основоположних прав особи, - воно має бути законним (несвавільним), пропорційним (не становити надмірного тягаря для особи).

Питання про речові докази суд вирішує в порядку ст.100 КПК України.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено. Судові витрати по кримінальному провадженню відсутні.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 100, 110, 124, 129, 349, 368, 373-374, 376, 392-395, КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України та призначити покарання у вигляді позбавлення волі, строком на 4 (чотири) роки 6 (шість) місяців.

Запобіжний захід ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на стадії розгляду кримінального провадження не обирався.

Зарахувати ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в строк відбування покарання термін його затримання з 04.02.2022 р. по 07.02.2022 р. включно (один день затримання по ст.191 КПК України із розрахунку один день попереднього ув`язнення дорівнює одному дню позбавлення волі (ч.5 ст.72 КК України)).

Строк відбування покарання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме строк позбавлення волі, рахувати з моменту ухвалення вироку.

Речові докази по кримінальному провадженню, а саме:

DVD-диск із відеофайлами - залишити в матеріалах кримінального провадження,

мобільний телефон торгової марки «Mі», моделі «A3», в корпусі синього кольору, imei 1: НОМЕР_3 , imei 2: НОМЕР_4 , в якому знаходилась сім-карта оператора мобільного зв`язку «Київстар» за абонентським номером: НОМЕР_5 та сім-карта оператора мобільного зв`язку «Vodafone» за абонентським номером: НОМЕР_6 , чоловічий гаманець - вважати повернутим ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку на апеляційне оскарження та на нього може бути подана апеляційна скарга протягом 30 днів з дня проголошення вироку через Приморський районний суд м. Одеси до Одеського апеляційного суду.

Суддя Приморського районного

суду м. Одеси ОСОБА_1