ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 554/2258/24 Номер провадження 11-сс/814/360/24Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 травня 2024 року м. Полтава

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду у складі:

головуючого суддіОСОБА_2
суддів: за участю: секретаря судового засідання прокурора заявникаОСОБА_3 , ОСОБА_4 ОСОБА_5 ОСОБА_6 ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Октябрського районного суду м. Полтава від 24 квітня 2024 року,

в с т а н о в и л а :

Цією ухвалою відмовлено в задоволенні скарги ОСОБА_7 на постанову старшого слідчого Першого слідчого відділу (з дислокацією в м. Полтава) ТУ ДБР у м. Полтава від 16 лютого 2024 року про закриття кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 10 березня 2023 року за №0000106, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.365 КК України.

Постановлене рішення слідчий суддя мотивував тим, що за наслідками проведеного досудового розслідування слідчий дотримався вимог КПК України та дійшов правильного висновку про те, що зазначені заявником обставини щодо перевищення службових повноважень службовими особами Полтавського РУП ГУНП у Полтавській області не знайшли свого підтвердження та спростовуються доказами по справі, як і не встановлено ознак інших кримінальних правопорушень, зокрема, передбачених ч.2 ст.163, ч.1 ст.361, ч.2 ст.366 КК України.

В апеляційній скарзі ОСОБА_7 просить скасувати ухвалу слідчого судді Октябрського районного суду м. Полтава від 24 квітня 2024 року та направити кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 10 березня 2023 року за №0000106, до Першого слідчого відділу (з дислокацією в м. Полтава) ТУ ДБР у м. Полтава для проведення подальшого досудового розслідування. Свої вимоги мотивує тим, що слідчий суддя не врахував те, що: постанова слідчого є передчасною, незаконною та не відповідає вимогам усебічного, повного й неупередженого дослідження обставин кримінального провадження; в ході досудового розслідування слідчі дії здійснено неповно та однобічно з намаганням надати законний вигляд діям поліцейських, не проведено всі можливі слідчі дії; йому не були пред`явлені для впізнання поліцейські, між ними та заявником не проведено одночасні допити з метою усунення протиріч у їх показаннях, не здійснено з ним слідчий експеримент із метою встановлення місця, де його та ОСОБА_8 незаконно утримували та застосовували до нього ( ОСОБА_7 ) фізичне насильство, змусили зізнатись його у злочині, який він не вчиняв, не допитано ОСОБА_8 про події, зазначені в поданій до ТУ ДБР у м. Полтава заяві; в ході допиту слідчого ОСОБА_9 формально з`ясовані обставини щодо допиту ОСОБА_7 та його відмови від захисника в іншому кримінальному провадженні.

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ заслухала суддю-доповідача, думку заявника, який підтримав апеляційну скаргу та водночас підтвердив те, що до закладу охорони здоров`я з приводу нанесення йому тілесних ушкоджень він не звертався, заперечення прокурора проти апеляційної скарги, перевірила матеріали судового й кримінального проваджень, обговорила доводи апеляційної скарги та дійшла висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з огляду на таке.

Відповідно до ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судове рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно зі ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених КПК України. Обгрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст.94 КПК України. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Пунктом 2 ч.1 ст.284 КПК України визначено, що кримінальне провадження закривається в разі, якщо встановлена відсутність в діянні складу кримінального правопорушення.

За ч.4 ст.284 КПК України слідчий приймає постанову про закриття кримінального провадження, зокрема, з підстави, передбаченої п.2 ч.1 ст.284 КПК України, якщо в цьому кримінальному провадженні жодній особі не повідомлялося про підозру.

Закриття кримінального провадження є формою закінчення досудового розслідування, яке відбувається в силу наявності обставин, що виключають кримінальне провадження, а тому прийняття рішення про його закриття можливе лише після всебічного, повного та об`єктивного дослідження всіх обставин кримінального провадження, оцінки доказів, які стосуються цього провадження, в сукупності.

Частиною 1 ст.365 КК України передбачено відповідальність за перевищення влади або службових повноважень, тобто умисне вчинення працівником правоохоронного органу дій, які явно виходять за межі наданих йому прав чи повноважень, якщо вони завдали істотної шкоди охоронюваним законом правам, інтересам окремих громадян, державним чи громадським інтересам, інтересам юридичних осіб.

За ч.2 ст.365 КК України відповідальність настає за вказані вище дії, якщо вони супроводжувалися насильством або погрозою застосування насильства, застосуванням зброї чи спеціальних засобів або болісними і такими, що ображають особисту гідність потерпілого, діями, за відсутності ознак катування.

Відповідно до п.5 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про перевищення влади або службових повноважень» під перевищенням влади або службових повноважень розуміється: а)вчинення дій, які є компетенцією вищестоящої службової особи цього відомства чи службової особи іншого відомства; б)вчинення дій,виконання яких дозволяється тільки в особливих випадках, або з особливого дозволу, або з додержанням особливого порядку-за відсутності цих умов; в) вчинення одноособово дій, які могли бути вчинені лише колегіально; г) вчинення дій, які ніхто не має права виконувати або дозволяти.

Із суб`єктивної сторони дії, передбачені ст.365 КК України, вчиняються лише умисно. Службова особа усвідомлює, що дії, які вона вчиняє, явно виходять за межі прав і повноважень, наданих їй законом або іншим нормативним актом, та бажає їх вчинити.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що на підставі ухвали слідчого судді Октябрського районного суду м. Полтава від 22 лютого 2023 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань були внесені 10 березня 2023 року за №0000106 відомості за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.365 КК України, за заявою ОСОБА_7 про застосування до нього слідчими Шевченківського ВП ГУНП у Полтавській області (Полтавського РУП ГУНП у Полтавській області) недозволених методів слідства під час затримання та проведення слідчих дій у формі психологічного тиску, фізичного насильства з порушенням його права на захист та норм КПК України щодо збирання доказів у кримінальному провадженні за обвинуваченням його в незаконному заволодінні транспортним засобом. При цьому, в заяві про кримінальне правопорушення ОСОБА_7 зазначив про те, що анкетні дані (ПІБ, звання та посади) поліцейських, які, за його версією, застосовували до нього недозволене поводження йому не відомі (а.к.п.1, 7, 9-11).

16 лютого 2024 року старшим слідчим Першого слідчого відділу (з дислокацією в м. Полтава) ТУ ДБР у м. Полтава це кримінальне провадження закрито на підставі п.2 ч.1 ст.284 КПК України у зв`язку з відсутністю в діях службових осіб Полтавського РУП ГУНП у Полтавській області складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.365 КК України (а.к.п.74-77).

Перевіркою матеріалів кримінального провадження встановлено, що в ході досудового розслідування було здійснено необхідні заходи для забезпечення повного та всебічного досудового розслідування. Оцінивши зібрані в ході проведення досудового розслідування докази з точки зору належності, допустимості, достовірності, а їх сукупність - з точки зору достатності та взаємозв`язку, слідчий дійшов правильного висновку про закриття названого вище кримінального провадження відповідно до п.2 ч.1 ст.284 КПК України, оскільки встановлено відсутність у діях поліцейських складу кримінального правопорушення, в тому числі й передбаченого ч.1 ст.365 КК України.

Під час досудового розслідування 13 вересня 2023 року було допитано ОСОБА_7 в процесуальному статусі свідка, який зазначив, що 27 вересня 2021 року поліцейські наказали йому прибути до Шевченківського ВП ГУНП у Полтавській області (Полтавського РУП ГУНП у Полтавській області) за фактом незаконного заволодіння автомобілем, знайденого на території домоволодіння ОСОБА_8 , погрожуючи йому (апелянту) взяттям під варту. У цьому відділі поліції поліцейські, зокрема, оперативні працівники, один із яких мав прізвище Филь, відмовили йому в залученні адвоката, та, незважаючи на його непричетність до вчинення злочину, залякували, примушували давати показання й ударили його по обличчю. Далі щодо нього було здійснено психологічних тиск та він ( ОСОБА_7 ) зізнався у вчиненні злочину незаконному заволодінні транспортним засобом. ОСОБА_8 допитувався слідчим, а його ( ОСОБА_7 ) відпустили додому. Через деякий час він ( ОСОБА_7 ) був повторно викликаний до відділу поліції, де надав показання слідчому ОСОБА_10 та брав участь у слідчому експерименті (а.к.п.16-18).

Названі вище твердження ОСОБА_7 були предметом ретельної перевірки та за результатами проведення вичерпного комплексу слідчих і процесуальних дій під час здійснення уповноваженим органом розслідування не знайшли свого підтвердження та спростовуються матеріалами кримінальних проваджень.

Свідок ОСОБА_9 (старший слідчий СУ ГУНП у Полтавській області) підтвердила те, що здійснювала досудове розслідування в кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 30 липня 2021 року за №0000798, щодо ОСОБА_7 за ч.2 ст.289 КК України, в ході проведення якого щодо ОСОБА_7 будь-які недозволені методи слідства, зокрема, психологічного, морального чи фізичного впливу, не застосовувались. У цьому кримінальному провадженні ОСОБА_7 було повідомлено про підозру та пред`явлено обвинувачення у вчинені ним кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.289 КК України, оскільки досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_7 повторно незаконно заволодів чужим автомобілем. На вручення повідомлення про підозру апелянт з`явився самостійно, був викликаний поліцейськими Полтавського РУП ГУНП у Полтавській області, які супроводжували вказане кримінальне провадження. При оголошенні підозри ОСОБА_7 роз`яснювались його права та обов`язки як підозрюваного, зокрема, право на захист, про що він отримав пам`ятку, Після набуття статусу підозрюваного ОСОБА_7 надав показання щодо вчинення ним згаданого вище кримінального правопорушення та визнав винуватість у ньому, надав згоду на проведення ряду слідчих дій. Запобіжний захід ОСОБА_7 застосовувався у вигляді цілодобового домашнього арешту. Обвинувальний акт щодо ОСОБА_7 направлено до Октябрського районного суду м. Полтава (а.к.п.27-30).

Згідно з даними офіційного веб-сайту «Судова влада України» та Єдиного державного реєстру судових рішень у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 30 липня 2021 року за №0000798, 02 серпня 2022 року Октябрським районним судом м. Полтава ОСОБА_7 визнано винуватим і засуджено за ч.2 ст.289, ч.1 ст.71 КК України на 6 років позбавлення волі з конфіскацією майна.

Свідок ОСОБА_11 (оперативний співробітник Полтавського РУП ГУНП у Полтавській області) надав аналогічні показання, підтвердивши те, що в ході досудового розслідування в кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 30 липня 2021 року за №0000798, до ОСОБА_7 недозволені методи психологічного, морального впливу та фізичного тиску не застосовувались (а.к.п.31-34).

Наведені вище показання свідків ОСОБА_9 та ОСОБА_11 відповідають даним висновку службового розслідування від 15 серпня 2023 року, за результатами якого встановлено, що твердження ОСОБА_7 про застосування до нього поліцейськими Полтавського РУП ГУНП у Полтавській області недомовлених методів досудового розслідування в кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 30 липня 2021 року за №0000798, не знайшли свого підтвердження та спростовані в ході службового розслідування (а.к.п.43-48).

Витребувано слідчим при перевірці доводів заявника й копію журналу обліку доставлених, відвідувачів та запрошених до Полтавського РУП ГУНП у Полтавській області, відповідно до якого ОСОБА_7 щодо обставин його перебування 27 вересня 2021 року в цьому управлінні поліції жодних скарг, заяв чи претензій не мав, що засвідчив власноручним записом і підписом (а.к.п.21-23).

Зазначені вище дані підтверджується також тим, що в ході досудового розслідування не було виявлено наявність у ОСОБА_7 тілесних ушкоджень чи інших слідів силового впливу на нього. Не надано таких відомостей про це та звернення до закладу охорони здоров`я і самим апелянтом, який у ході проведення розслідування в кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 30 липня 2021 року за №0000798, не знаходився під вартою. Водночас у суді апеляційної інстанції сам ОСОБА_7 підтвердив те, що до закладу охорони здоров`я з приводу нанесення йому тілесних ушкоджень він не звертався.

При цьому, колегія суддів ураховує те, що ОСОБА_7 , перебуваючи на свободі та маючи безперешкодну можливість подати до правоохоронного органу заяви/скарги в порядку ст.214 КПК України, звернувся із заявою на погане поводження лише в листопаді 2022 року, тобто більше ніж через рік після зазначених ним у заяві обставин тиску та після ухвалення щодо нього судом обвинувального вироку, що додатково свідчить про безпідставність тверджень заявника з приводу застосування до нього недозволених методів слідства.

Окремо варто зауважити щодо непослідовності версії ОСОБА_7 , який у власноруч складеній та засвідченій особистим підписом заяві посилався на те, що до нього недозволені методи застосовували слідчі, будь-які дані щодо яких він не пам`ятає, а в ході допиту, що за хронологією відбувався пізніше, апелянт уже зазначав про вчинення на нього тиску, зокрема, оперативними працівниками, не вказуючи на слідчих, і назвав прізвище одного з поліцейських Филя, хоча раніше, за його версією, жодні анкетні дані працівників поліції йому не були відомі.

Окрім того, не є предметом розгляду в цьому провадженні за апеляційною скаргою заявника на ухвалу слідчого судді його посилання на недотримання встановленого КПК України порядку під час проведення з ним слідчих дій і порушення його права на захист у ході досудового розслідування в кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 30 липня 2021 року за №0000798. Ці доводи підлягають перевірці судом у межах кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 30 липня 2021 року за №0000798, на предмет допустимості доказів та їх достатності для висновку про доведеність винуватості ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення за пред`явленим йому обвинуваченням. Правом на оскарження обвинувального вироку щодо ОСОБА_7 сторона захисту й скористалась, подавши на це рішення апеляційні скарги в окремому провадженні.

Натомість, будь-яких даних, які би свідчили про застосування поліцейськими до ОСОБА_7 психологічного чи фізичного насильства, тиску, та наявність у їх діях поліцейських складу кримінального правопорушення, зокрема, передбаченого ст.365 КК України, не встановлено.

Також у скарзі та апеляційній скарзі заявником не наведено саме належних обставин, що не були предметом розслідування та потребували би перевірки засобами кримінального процесу.

Суд апеляційної інстанції зауважує, що необхідність у проведенні слідчих дій у кримінальному провадженні є тоді, коли матеріали провадження містять ознаки кримінального правопорушення і не зібрано достатніх доказів, які підтверджують винуватість особи у його вчиненні або їх недостатньо для висновку про відсутність події чи складу кримінального правопорушення. За наявності достатніх підстав для висновку про відсутність складу кримінального правопорушення, кримінальне провадження має бути негайно закрите, що і має місце в досліджуваному випадку, а тому посилання апелянта на непроведення з ним ряду слідчих дій позбавлені підстав.

Усе зазначене наведене вище свідчить про дотримання органом досудового розслідування вимог кримінального процесуального закону щодо всебічного, повного й неупередженого дослідження всіх обставин кримінального провадження та безпосереднього дослідження й оцінки слідчим доказів згідно з вимогами ст.94 КПК України.

Тому колегія суддів не вбачає підстав для скасування рішення слідчого про закриття кримінального провадження на підставі п.2 ч.1 ст.284 КПК України, а доводи апеляційної скарги, з яких ставиться питання про скасування оскаржуваних ухвали слідчого судді та постанови слідчого, не знайшли свого підтвердження.

Тих істотних порушень кримінального процесуального закону, які би перешкодили чи могли перешкодити слідчому судді постановити законне та обґрунтоване рішення, не встановлено.

Отже, апеляційна скарга не підлягає до задоволення.

Керуючись ст.ст.376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів апеляційного суду,

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Октябрського районного суду м. Полтава від 24 квітня 2024 року про відмову в задоволенні скарги ОСОБА_7 без зміни.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

С у д д і:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4