Справа № 461/9140/23
Провадження № 1-кп/461/235/24
УХВАЛА

28.03.2024 року Галицький районний суд м. Львова у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

представника власника майна ОСОБА_6 ,

розглянувши клопотання ОСОБА_6 , який діє в інтересах ОСОБА_7 про скасування арешту на майно в кримінальному провадженні №0000796 від 18 травня 2023 року за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч. 2, 3, 4 ст. 190 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_7 звернувся до Галицького районного суду м. Львова із вказаним клопотанням, яке обґрунтоване тим, що 30 травня 2023 року слідчими слідчого відділу №1 ЛРУП №1 ГУ НП у Львівській області було проведено обшук житлової квартири за адресою АДРЕСА_1 , яка належить на праві приватної власності ОСОБА_7 в ході якого виявлено та вилучено речі та документи. В подальшому, ОСОБА_7 було допитано в межах досудового розслідування у даній справі в якості свідка, жодних інших слідчих дій в межах вказаного кримінального провадження відносно ОСОБА_7 не проводилося. Представник заявника вказує, що з 30 травня 2023 року по даний час вилучені під час обшуку особисті речі та грошові кошти не повернуто, відтак остання позбавлена можливості користуватися своїм майном, коштами, банківськими картками, та іншим майно. Зазначає, що вилучені у ОСОБА_7 грошові кошти та банківські картки необхідні останній. для нормального повсякденного життя, здійснення оплат комунальних послуг, придбання продуктів харчування, особистих речей.

ОСОБА_6 наполягає, що вилучене майно не є об`єктом чи доказом вчинення злочину.Крім того, ОСОБА_7 була задучена до участі у досудовому розслідуванні в якості свідка, жодних процесуальних дій стосовно неї не проводилась, про підозру їй не повідомлялось, відтак з метою захисту права власності просить суд арешт скасувати.

Представник заявника ОСОБА_6 в судовому засіданні клопотання про скасування арешту підтримав та просив задовольнити. Додатково зазначив, що ОСОБА_7 оформлена в якості фізичної особи-підприємця та надає консультаційні та посередницькі послуги в агенції нерухомості. У будівлі, де розташована вказана агенція нерухомості, працівниками поліції було затримано обвинуваченого ОСОБА_4 . При цьому, остання знайома з обвинуваченим, оскільки він звертався до неї з метою отримати консультаційні послуги з приводу нерухомого майна.

Прокурор в судовому засіданні проти задоволення клопотання заперечив, оскільки вилучені у ОСОБА_7 речі та документи постановою слідчого було визнані речовими доказами у вказаному провадженні. При цьому, прокурор зазначив, що вказане майно не заявлено в якості доказів у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_4 та в подальшому для доведення вини останнього подаватись до суду не буде.

Обвинувачений та його захисник проти задоволення клопотання не заперечували.

Дослідивши матеріали клопотання, заслухавши позицію учасників, суд прийшов до наступних висновків.

Судом встановлено, що на розгляді у Галицькому районному суді м. Львові перебуває кримінальне провадження №0000796 від 18 травня 2023 року за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч. 2, 3, 4 ст. 190 КК України.

На підставі ухвали слідчого судді Шевченківського районного суду м. Львова. від 29.05.2023 року у справі №466/5586/23 було надано дозвіл на проведення обшуку квартири за адресою АДРЕСА_1 , яка належить на праві приватної власності ОСОБА_7 .

30 травня 2023 року слідчими слідчого відділу №1 ЛРУП №1 ГУ НП у Львівській області було проведено обшук житлової квартири за вищевказаною адресою та вилучено належне ОСОБА_7 майно.

Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Львова від 31.05.2024 року було задоволено клопотання слідчого та накладено арешт на виявлені та вилучені в ході проведення обшуку речі та документи.

У розумінні положень ст. 131, ч.1 ст. 170 КПК України, одним із заходів забезпечення кримінального провадження є арешт майна, який застосовується з метою дієвості цього провадження і є тимчасовим, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавленням за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Згідно ч.2 та ч.3 ст.170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів та у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст.98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані. як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

будь-якій з ознак, передбачених пунктами 1-4 частини першої статті 96-2 Кримінального кодексу України.

Згідно ч.1 ст.174 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Відповідно до ч. 2 ст. 174 КПК України арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Відповідно до ст. 16 КПК України, - позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

За загальним правилом, закріпленим у ч. 3 ст. 132 КПК України, застосування заходів забезпечення кримінального провадження, в тому числі і арешт майна, допускається тільки у разі коли потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора та одночасно з цим може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням. Зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких, зокрема, відноситься верховенство права, законність та недоторканність права власності.

Засада недоторканності права власності у кримінальному провадженні випливає із поваги до права власності, позбавлення права власності та контролю з боку держави щодо використання власності, які закріплені у ст. 1 Протоколу. Особливе значення цього принципу пояснюється і закріпленням його серед загальних засад кримінального провадження (п. 9 ч. 1 ст. 7, ст. 16 КПК України).

Статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства та на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Тлумачення цього положення як захисту права власності було здійснено ЄСПЛ у справі Маркс проти Бельгії (Marckx v. Belgium), заява № 6833/74 від 13 липня 1979 р., в якому суд зазначив: «Визнаючи, що кожен має право мирно володіти своїм майном, ст. 1 у своїй суті забезпечує право власності». Обмеження права власності не тільки має ґрунтуватися на законі, а знаходитись під дією судового контролю і мати тимчасовий характер.

Суд враховує, що кримінальне провадження, в ході якого було накладено арешт на належне заявнику майно, перебуває з обвинувальним актом на розгляді в Галицькому районному суду м. Львова. Стосовно ОСОБА_7 ні повідомлення про підозру, ні обвинувальний акт не складались. Належне останній майно, згідно тверджень сторони обвинувачення, в якості речових чи письмових доказів на підтвердження винуватості обвинуваченого ОСОБА_4 не заявлялось та подаватись до суду не буде.

Зважаючи на наведене, дотримуючись засад кримінального провадження щодо законності, верховенства права та недоторканності права власності, суд приходить до переконання, що потреби і надалі обмежувати власника у володінні майном немає, у зв`язку з чим клопотання представника заявника підлягає задоволенню.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст.ст.170-174, 372, 376 КПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Клопотання ОСОБА_6 , який діє в інтересах ОСОБА_7 про скасування арешту на майно в кримінальному провадженні, - задовільнити повністю.

Скасувати арешт, який був накладений ухвалою слідчого судді від 31.05.2023 року у справі № 466/5586/23 на наступне майно:

-чорнові записи на листочку бежевого кольору;

-заява на видачу готівки №;

-чорнові записи за (жовтень, листопад, грудень) на 1 листочку;

-блокнот із чорновими записами з твердої палітурки штрих-код №6250603;

-банкноти номіналом по 100 доларів США, на загальну сумму 4650 доларів США: LB97866127G; LL99070108C; LK84569694F; PG72700487A; LB155852540M; PB48317546B; PE18506127D; PE18506126D; PE18506128D; PG52799166B; LB97866130G; PG 52799007B; PG 52799006B; MB 61091818P; PL16350890C; PG52799184B; MF75662480B; MB3748504E; LB43675702A; LF93405122J; PG52799009B; PG52799010B; MB70216036B; MB70216012B; PF95713066F; PL21212236A; LB05999478T; PB96990639G; MH93886225A; MB70121669G; MK80915753B; MB70216037B; MB70216009B; MB 69387347I; PG52799144B; PG52799143B; PE90597866C; MF18397946G; LF06265019H; PE18506130D; PG52799008B; PE18506129D; LG87753606C; PE18506124D; PE18506125D; PL16350888C;

-банкнота номіналом по 50 доларів США, на загальну сумму 50 доларів США: IG 17358909A;

-банкноти номіналом по 100 євро, на загальну сумму 200 євро: V9; S2;

-банкноти номіналом по 50 євро, на загальну сумму 300 євро: SE. ZC; MD; НОМЕР_1 ; PB; X2;

-банківська картка «ПриватБанк»: № НОМЕР_2 ; № НОМЕР_3 ; № НОМЕР_4 ; № НОМЕР_5 ; № НОМЕР_6 ; № НОМЕР_7 ; № НОМЕР_8 ; № НОМЕР_9 ; № НОМЕР_10 ; № НОМЕР_11 ;

-банківська картка «ПУМБ» № НОМЕР_12 ; № НОМЕР_13 ;

-банківська картка «МоноБанк» № НОМЕР_14 ;

-банківська картка «КредоБанк» № НОМЕР_15 ;

-дві картонні коробки від золотих карт для виплат із надписами та дві довідки за реквізитами № НОМЕР_6 , № НОМЕР_16 довідки датовані 2020 роком.

Повний текст ухвали проголошено 01 квітня 2024 року о 16 год. 20 хв.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя ОСОБА_1