Провадження №1-кс/592/7927/23

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 грудня 2023 року м.Суми

Слідчий суддя Ковпаківського районного суду м. Суми ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , слідчого ОСОБА_3 , власника майна ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , розглянув у відкритому судовому засіданні клопотання слідчого Сумського РУП ГУНП в Сумській області ОСОБА_6 про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000215 від 13.09.2021 р. за ч. 3 ст. 190 КК України,

В С Т А Н О В И В:

Слідчий своє клопотання мотивує тим, що з ВПК в Сумській області ДКП НПУ надійшли матеріали перевірки за зверненням представника АТ КБ "ПриватБанк" за фактом виявлення злочинної діяльності групи мешканців м. Суми, які шляхом обману та незаконних операцій з використанням електронно-обчислювальної техніки заволоділи грошовими коштами клієнтів вказаної банківської установи.

Оперативним шляхом встановлено, що до вчинення вказаного злочину може бути причетна ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешкає за адресою: АДРЕСА_1 .

29.11.2023 р. під час проведення досудового розслідування на підставі ухвали слідчого судді Ковпаківського районного суду міста Суми ОСОБА_7 проведено обшук за місцем проживання ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_1 .

У ході обшуку за вищевказаною адресою було вилучено мобільний телефон Iphone 13 синього кольору, ІМЕІ1: НОМЕР_1 , ІМЕІ2: НОМЕР_2 , із сім-карткою Vodafone НОМЕР_3 , Lifecell НОМЕР_4 .

Вказані речі були вилучені та запаковані до пакетів, які містять пояснювальні написи та скріплені підписами понятих і слідчого.

Аналізуючи матеріали кримінального провадження, слідством отримано інформацію, що вилучені об`єкти мають значення для доказування вини особи.

Необхідність застосування арешту зазначеного майна полягає у позбавленні можливості сховати, знищити чи іншим чином розпорядитися ним з метою уникнути кримінальної відповідальності, знищити сліди, необхідні для встановлення істини у кримінальному провадженні, повного, всебічного та неупередженого розслідування кримінального провадження.

Враховуючи викладене, та те, що вилучений під час обшуку мобільний телефон має суттєве значення для встановлення усіх обставин вчиненого кримінального правопорушення, з метою забезпечення збереження речових доказів, що може містити відомості щодо особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, виникла необхідність у накладенні арешту на вилучене майно.

У судовому засіданні слідчий Сумського РУП ГУНП в Сумській області ОСОБА_3 клопотання підтримала, просила задовольнити.

Захисник ОСОБА_5 у судовому засіданні проти задоволення клопотання заперечував, просив відмовити у задоволенні клопотання.

Власник майна ОСОБА_4 у судовому засіданні проти задоволення клопотання заперечувала.

Заслухавши думки учасників кримінального провадження, дослідивши матеріали клопотання, перевіривши додані до нього матеріали, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Слідчим суддею встановлено, що 13.09.2021 р. у Єдиному реєстрі досудових розслідувань за № 0000215 зареєстровано кримінальне провадження за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України, досудове розслідування у якому здійснює Сумський РУП ГУНП в Сумській області.

Арешт майна є одним із заходів забезпечення кримінального провадження, передбачений п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України. Частиною 1 ст. 131 КПК України встановлено, що заходи кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 132 КПК України, застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора.

Згідно ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна, а згідно ч.2 вказаної статті, арешт майна допускається з метою забезпечення, крім іншого: 1) збереження речових доказів.

Згідно ч. 3 ст.170 КПК України, у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним ст.98 цього Кодексу (матеріальні об`єкти та документи, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження та інше).

Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 ст.170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених п.п. 3 і 4 ч. 2 ст.170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому п. 4 ч. 2 ст.170 цього Кодексу).

Як вбачається з матеріалів клопотання, метою накладення арешту на вказане майно є забезпечення збереження його, як речового доказу, які на думку слідчого відповідають критеріям ст. 98 КПК України.

Долученими до матеріалів клопотання відомостями не доведена відповідність вказаного майна, на який просить накласти арешт критеріям, визначеним ст. 98 КПК України.

При цьому, долучена до матеріалів клопотання постанова про визнання такого майна речовим доказам у кримінальному провадженні, також таких даних не містить.

Таким чином, слідчий приймаючи таке рішення обмежився виключно цитуванням ст. 98 КПК України, без будь-якої вказівки про можливу належність цього майна до речових доказів.

Тобто, з постанови слідчого про визнання майна речовими доказами не вбачається зв`язку між обставинами, які розслідуються у кримінальному провадженні та майном третьої особи, на яке просить слідчий накласти арешт з метою збереження речових доказів.

Крім того, у кримінальному провадженні нікому не повідомлено про підозру, за твердженням слідчого ОСОБА_4 не має на даний час процесуального статусу у кримінальному провадженні, зокрема, матеріали клопотання не містять відомостей про допит її у якості свідка.

Відповідно до ч. 2 ст. 64-2 КПК України права третьої особи, щодо майна якої вирішується питання про арешт, виникають з моменту звернення прокурора до суду із клопотанням про арешт майна. При виникненні питання про обмеження права власності у кримінальному провадженні, особа, яка не є підозрюваною, набуває статусу третьої особи, щодо якої вирішується питання про арешт. Чинним кримінальним процесуальним законодавством визначена можливість арешту майна третьої особи лише за клопотанням прокурора.

Разом з тим, ініціатором клопотання є слідчий, який є неналежним суб`єктом на звернення з клопотанням про арешт майна в розумінні ст. 64-2 КПК України.

З огляду на викладене, клопотання слідчого задоволенню не підлягає з вищевказаних підстав.

Керуючись ст. 131, 132, 167, 170, 172, 173 КПК України

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні клопотання слідчого Сумського РУП ГУНП в Сумській області ОСОБА_6 про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000215 від 13.09.2021 р. за ч. 3 ст. 190 КК України відмовити.

Мобільний телефон Iphone 13, синього кольору, ІМЕІ 1: НОМЕР_1 , ІМЕІ 2: НОМЕР_2 , із сім-карткою Vodafone НОМЕР_3 , Lifecell НОМЕР_4 повернути ОСОБА_4 .

Ухвала слідчого судді оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1