Провадження № 1-в/643/366/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.12.2023

18 грудня 2023 року м. Харків Московський районний суд м. Харкова в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Харкові подання начальника Салтівського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Харківській області ОСОБА_4 відносно засудженої на підставі вироку Московського районного суду м. Харкова від 08.10.2020 за ч.1 ст. 309 КК України до покарання у вигляді штрафу в розмірі 1700грн., ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , про звільнення від відбування покарання у зв`язку із закінченням строку давності виконання обвинувального вироку,

в с т а н о в и в:

До суду надійшло подання начальника Салтівського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Харківській області ОСОБА_4 , яким просить розглянути питання про звільнення від відбування покарання із закінченням строку давності виконання обвинувального вирку відносно ОСОБА_5 .

Подання мотивовано тим, що 03.07.2023 до Салтівського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Харківській області надійшов вирок Московського районного суду м. Харкова від 08.10.2020 відносно ОСОБА_5 . Вирок набрав законної сили 04.01.2021. 05.07.2023 фахівцем відділу пробації здійснено вихід за адресою проживання засудженої, де батько ОСОБА_5 повідомив, що доньки дома не має, надавати будь-які документи, пояснення відмовився, виклик категорично відмовився приймати, у зв`язку з цим виклик до уповноваженого відділу з питань пробації на 14.07.2023 залишено у дверях. Станом на 14.07.2023 засуджена за викликом не з`явилась, причини нявки не повідомила. У телефонному режимі ОСОБА_5 пояснила, що до відділу не з`явилась через сімейні обставини, зобов`язалась з`явитися до відділу до 28.07.2023 та надати пояснення з приводу сплати штрафу, при цьому зазначила, що квитанції про сплату штрафу не має. На 18.07.2023 відділом надісланий виклик ОСОБА_5 . Станом на 31.07.2023 ОСОБА_5 до відділу не з`явилась, про причини неявки не повідомила, документ, що підтверджує оплату штрафу не надала. 31.07.2023 відділом знов здійснено телефонний дзвінок ОСОБА_5 та у телефонній розмові остання повідомила про погане почуття, зобов`язавшись з`явитися до відділу 01.08.2023. Станом на 02.08.2023 відділу з питань пробації не отримав від засудженої документів про сплату штрафу за вироком суду, у зв`язку з чим відділом пробації направлено до суду подання на підставі ч.3 ст. 26 КВК України відносно ОСОБА_5 04.10.2023 до відділу надійшла ухвала Московського районного суду м. Харкова від 21.09.2023, якою у поданні відмовлено через те, що з дня набрання чинності вироку суду, його не було виконано у визначені законом строки. Згідно вимоги Управління інформаційно-аналітичної підтримки ГУНП в Харківській області від 06.11.2023 відомості про притягнення ОСОБА_5 до кримінальної відповідальності після винесення вироку Московського районного суду м. Харкова від 30.10.2023 відсутні.

В судове засідання представник Салтівського районного відділу ДУ «Центр пробації» не з`явився, надавши заяву про розгляд подання без його участі, подання підтримує та просить задовольнити.

ОСОБА_5 в судове засідання також не з`явилась, будучи належним чином повідомлена про дату, час та місце розгляду справи, заяв про поважні причини своєї відсутності до суду е надійшло.

Від прокурора надійшла заява, якою останній просить подання задовольнити та розглянути його без своєї участі.

Суд, вивчивши доводи подання, дослідивши матеріали справи, вважає подання таким, що підлягає задоволенню, виходячи із такого.

Так, встановлено, що вироком Московського районного суду м. Харкова від 08.10.2020 ОСОБА_5 визнано винною та засуджено за вчинення кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст. 309 КК України у вигляді штрафу в розмірі 100 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 1700грн.

Вирок набрав законної сили 04.01.2021 та направлений на виконання до Салтівського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації», який отримано 03.07.2023.

03.08.2023 Салтівський районний відділ філії Державної установи «Центр пробації» Харківській області звернувся до суду із поданням на підставі ч.3 ст. 26 КВК України.

Ухвалою суду від 21.09.2023 в задоволені подання начальника Салтівського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Харківській області на підставі ч.3 ст. 26 Кримінально-виконавчого кодексу України про заміну покарання засудженої ОСОБА_5 , відмовлено, через те, що санкція ч.1 ст. 309 КК України не передбачає покарання у вигляді громадських робіт.

У відповідності до п.1.ч.1 ст. 80 КК України особа звільняється від відбування покарання, якщо з дня набрання чинності обвинувальним вироком його не було виконано в такі строки: два роки у разі засудження до покарання менш суворого, ніж обмеження волі.

Отже, строк давності виконання обвинувального вироку починає спливати з моменту набрання вироком законної сили і триває весь час, доки вирок не виконується з причин, не пов`язаних з ухиленням особи від його виконання.

Далі, ч.4 ст. 80 КК України визначено, що перебіг давності переривається, якщо до закінчення строків, зазначених у частинах першій та третій цієї статті, засуджений вчинить новий середньої тяжкості, тяжкий або особливо тяжкий злочин. Обчислення давності в цьому випадку починається з дня вчинення нового злочину.

Встановлено, що розпорядження Московського районного суду м. Харкова про виконання ухвали (вироку), що набрала законної сили до Салтівського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Харківській області надійшло 03.07.2023.

Обчислення строків погашення судимості визначено положеннями ст. 90 КК України, відповідно до якої строки погашення судимості обчислюються з дня відбуття основного і додаткового покарання. До строку погашення судимості зараховується час, протягом якого вирок не було виконано, якщо при цьому давність виконання вироку не переривалася. Якщо вирок не було виконано, судимість погашається по закінченні строків давності виконання вироку.

Отже, особа звільняється від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку (ст. 80 КК України), а судимість за вироком, який не було виконано, погашається по закінченні строків давності виконання вироку (ч. 2 ст. 90 КК України).

Отже, вищевикладене свідчить, що виконання вироку почалося вже після закінчення строків в розумінні правил ст.ст.80,90 КК України.

Будь-якої інформації про причини невиконання вироку суду відділ пробації та суд не мають.

Доказів про ухилення засудженої від виконання вироку до спливу строку його виконання, матеріали справи не містять.

Далі, як встановлено, вирок суду відносно ОСОБА_5 набрав законної сили 04.01.2021, строк його виконання сплив 04.01.2023: два роки у разі засудження до покарання менш суворого, ніж обмеження волі, як визначено п.1 ч.1 ст.80 КК України, і до надходження вироку для виконання до уповноваженого органу з питань пробації - 03.07.2023.

Відтак, положення ст.80 КК України застосуються у разі, якщо у встановлений законом строк вирок суду не був виконаний за умови, що засуджений не ухиляється від його виконання, що є підставою для зупинення перебігу такого строку давності та до закінчення строку виконання вироку не вчинив нового злочину, що є підставою для переривання строків давності.

Згідно вимоги Управління інформаційно-аналітичної підтримки ГУНП в Харківській області від 06.11.2023 відомості про притягнення ОСОБА_5 до кримінальної відповідальності після винесення вироку Московського районного суду м. Харкова від 30.10.2023 відсутні.

Стаття 80 КК України окреслює нормативне рулювання інституту звільнення від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку та встановлює імперативні строки, сплив яких є безумовною підставою для звільнення засудженого від відбування призначеного йому покращання.

Правова природа вказаного виду звільнення від відбування призначеного покарання зумовлюється одностороннім обов`язком держави примусово реалізувати через спеціально уповноважені нею органи призначене особі покарання протягом певних строків. Особа, засуджена до певного виду покарання, не несе правового обов`язку застосовувати право обмеження, які входять до його змісту, сама до себе це виключна одностороння компенсація спеціальних державних органів, які виконують покарання.

Водночас засуджена до певного виду покарання особа не може перебувати в потенційному очікуванні виконання покарання невизначений проміжок часу, у зв`язку із чим законодавчо встановлюються імперативні строки, сплив яких припиняє наявні між державою і засудженою особою кримінальні правовідносини, а отож, унеможливлює виконання покарання.

Вказані положення свідчать, що держава втрачає право на виконання призначеного засудженого покращання лише у тих випадках, коли засуджений своєю поведінкою не перешкоджав процедурі його виконання.

Ухилення від відбування покарання як підстава для зупинення строків давності виконання обвинувального вироку є особливим юридичним фактом, питання вирішення якого належить до компетенції суду, а отже, цей факт слід встановлювати з дотриманням вимог процесуальної форми (Постанова ВСУ від 24.12.2015 (справа №5-324кс15).

Також, зазначена Постанова ВСУ у справі № 5-324кс15 від 24.12.2015 містить правовий висновок і про те, що ухилення від відбування покарання, як підстава для зупинення строків давності виконання обвинувального вироку, є особливим юридичним фактом, який може бути підтверджений лише обвинувальним вироком, що набрав законної сили, яким особа буде визнана винною в ухиленні від відбування покарання.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, зокрема у рішенні по справі «Монкорне де Комон проти Франції», процедури, які стосуються виконання вироків не підпадають під дію статті 6 Конвенції (право на справедливий суд) в її кримінальному аспекті розгляду, оскільки рішення з питань застосування, яке набрало законної сили, не зачіпає «спору ... про цивільні права і обов`язки» та не має відношення до «пред`явлення кримінального обвинувачення».

Таким чином, аналізуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про те, що з моменту винесення вироку Московським районним судом м. Харкова від 08.10.2020 у відношенні ОСОБА_5 та набранням ним законної сили сплинув термін більш, ніж два роки, відсутні дані про те, що засуджена вчинила нові злочини, відсутні докази про ухилення від виконання призначеного покарання, і те, що в розшуку не перебувала, давність виконання вироку не переривалась тощо, а тому суд вважає, що закінчився строк давності виконання обвинувального вироку відносно ОСОБА_5 .

На підставі викладеного, керуючись ст. 152 КВК України, ст.ст. 12, 53, 80 КК України, суд,

п о с т а н о в и в:

Подання начальника Салтівського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Харківській області ОСОБА_4 відносно засудженої ОСОБА_5 , задовольнити.

Звільнити ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від відбування призначеного покарання на підставі вироку Московського районного суджу м. Харкова від 08.10.2020 у зв`язку із закінченням строку давності виконання обвинувального вироку.

Ухвала може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду через Московський районний суд м. Харкова протягом семи днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1