Кропивницький апеляційний суд
№ провадження 11-сс/4809/689/23 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Категорія Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.12.2023 року. колегія суддів судової палати у кримінальних справах Кропивницького апеляційного суду у складі:

Головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку письмового провадження в залі суду в м. Кропивницькому апеляційну скаргу захисника адвоката ОСОБА_5 в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Ленінського районного суду м.Кіровограда від 02 грудня 2023 року, якою стосовно:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Апатіти Мурманської області рф, громадянина України, одруженого, не маючого утриманців, зареєстрованого та проживаючого АДРЕСА_1 , раніше не судимого, підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.4 ст.185 КК України,

застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів тобто, з 03 год. 00 хв. 01.12.2023 до 03 год. 00 хв. 29.01.2024, із визначенням розміру застави в сумі 671 000 грн.

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою слідчого судді Ленінського районного суду м.Кіровограда від 02 грудня 2023 року, задоволено клопотання слідчого та застосовано відносно підозрюваного ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів тобто, з 03 год. 00 хв. 01.12.2023 до 03 год. 00 хв. 29.01.2024, із визначенням розміру застави в сумі 671 000 грн.

Органом досудового розслідування ОСОБА_6 повідомлено про підозру у тому, що 03.05.2023, в період з 02:15 по 03:57, ОСОБА_6 за попередньою змовою з ОСОБА_7 , та ОСОБА_8 , шляхом відчинення дверей фургону вантажного автомобіля «Вольво», державний номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_9 , який рухався автодорогою М-12 сполученням Стрий Тернопіль Кропивницький Знам`янка, а саме на відрізку дороги розташованої на території Кропивницького району Кіровоградської області, проникли в середину, звідки таємно викрали посилки ТОВ «Нова Пошта» в середині яких знаходився товар різного характеру:

- посилка номер ТТН/ШК 2953, пошкодження відсутнє, оголошена вартість 70,00 грн.;

- посилка номер ТТН/ШК 4829, пошкодження відсутнє, оголошена вартість 200,00 грн.;

- посилка номер ТТН/ШК 1594, пошкодження відсутнє, оголошена вартість 200,00 грн.;

- посилка номер ТТН/ШК 3131, пошкодження відсутнє, оголошена вартість 1279,00 грн.;

- посилка номер ТТН/ШК 4048, пошкодження відсутнє, оголошена вартість 328,00 грн.;

- посилка номер ТТН/ШК 3884, пошкодження відсутнє, оголошена вартість 75,00 грн.;

- посилка номер ТТН/ШК 3311, пошкодження відсутнє, оголошена вартість 290,00 грн.;

- посилка номер ТТН/ШК 5296, пошкодження відсутнє, оголошена вартість 200,00 грн. та інше майно вказане в клопотанні.

Після чого ОСОБА_6 , ОСОБА_8 та ОСОБА_7 з місця вчинення злочину зникли, викраденим розпорядились на власний розсуд, чим завдали ТОВ «Нова Пошта» майнової шкоди на загальну суму 108 679,00 гривні.

Таким чином, ОСОБА_6 вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжку), вчинене за попередньою змовою групою осіб, в умовах воєнного стану, поєднане з проникненням у сховище, тобто кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 185 КК України.

Крім того, 30.11.2023, в період з 18:15 по 23:00, ОСОБА_7 за попередньою змовою з ОСОБА_6 , та ОСОБА_8 , шляхом відчинення дверей напівпричепу державний номерний знак НОМЕР_2 , вантажного автомобіля «MAN», державний номерний знак НОМЕР_3 , під керуванням ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який рухався автодорогою М-12 сполученням Стрий Тернопіль Кропивницький Знам`янка, а саме на відрізку дороги розташованої на території Кропивницького району Кіровоградської області, проникли в середину, звідки таємно викрали товар належний ТОВ «ФУДКОМ» (ідентифікаційний код 40982829), а саме:

- чай чорний Мінутка, в кількості 12 шт., кожна вартістю 28,99 гривень, загальною вартістю 347,88 гривень;

- батончик шоколадний з начинкою Рошен, в кількості 30 шт., кожна вартістю 13,55 гривень, загальною вартістю 406,5 гривень;

- яйце з іграшкою-сюрпризом з молочного шоколаду Аха, в кількості 14 шт., кожна вартістю 22,99 гривень, загальною вартістю 551,76 гривень;

- сироп шоколад 0,7л сировина, в кількості 12 шт., кожна вартістю 64 гривень, загальною вартістю 768 гривень та інше вказане в клопотанні майно.

Після чого, ОСОБА_7 , ОСОБА_6 , та ОСОБА_8 з місця вчинення злочину зникли, викраденим розпорядились на власний розсуд, чим завдали ТОВ «ФУДКОМ» (ідентифікаційний код 40982829), майнової шкоди на загальну суму 9 145,14 гривні.

Таким чином, ОСОБА_6 вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжку), вчинене за попередньою змовою групою осіб, в умовах воєнного стану, поєднане з проникненням у сховище, тобто кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 185 КК України.

Рішення слідчого судді мотивовано тим, що застосування відносно підозрюваного запобіжного заходу у виді тримання під вартою за вказаних обставин справи, серйозністю висунутої проти нього підозри, зважаючи на те, що злочин вчинено в умовах воєнного стану, з урахуванням встановлених ризиків, характеризуючих даних на підозрюваного, на думку слідчого судді, не є надмірним та таким, що принижує його гідність у розумінні Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а тому усі наведені обставини у їх сукупності, не дають достатніх підстав застосувати відносно нього більш м`який запобіжний захід, ніж тримання під вартою.

В апеляційній скарзі захисник адвокат ОСОБА_5 просив скасувати ухвалу слідчого судді, постановити нову, якою обрати стосовно підозрюваного ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту.

Свої вимоги обґрунтував тим, що слідчим суддею винесена ухвала поза розумінням положень статей 176, 177, 178 КПК України, так як слідством не доведено жодного пункту статей 177 і 178 КПК України які б свідчили про те, що саме цей запобіжний захід потрібен в даному кримінальному провадженні.

Прокурор, підозрюваний та його захисник, клопотань про участь сторін під час розгляду апеляційної скарги не заявляли, повідомили шляхом телефонограми про розгляд справи без їх участі, а тому, апеляційний розгляд здійснюється без участі сторін кримінального провадження.

Заслухавши доповідача, зваживши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали клопотання, колегія суддів доходить висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з таких підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

У відповідності до п.4 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчинені злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Відповідно до ст. 5 ч. 1, ч. 3 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на свободу та особисту недоторканість. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом: с) законний арешт або затримання особи, здійснене з метою допровадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчинення нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.

Частиною 3 ст. 5 вказаної Конвенції передбачено, що кожен, кого заарештовано або затримано згідно з положеннями підпункту «с» пункту 1 цієї статті, має негайно постати перед суддею чи іншою посадовою особою, якій закон надає право здійснювати судову владу, і йому має бути забезпечено розгляд справи судом упродовж розумного строку або звільнення під час провадження. Таке звільнення може бути обумовлене гарантіями з`явитися на судове засідання.

Згідно ст. 6 ч. 2 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначено, що кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди України при розгляді справ застосовують Конвенцію та практику Європейського суду як джерела права.

Відповідно ст. 9 КПК України, кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Згідно правової позиції викладеній у рішенні Європейського суду з прав людини від 10 лютого 2011 року по справі «Харченко проти України» (п. 80), при розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обов`язково має бути розглянуто можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів.

Також, відповідно правової позиції викладеній у рішенні Європейського суду з прав людини від 01.06.2006 року по справі «Мамедов проти Росії», суд при перевірці законності та обґрунтованості запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, має враховувати не тільки тяжкість обвинувачення, як на визначальний чинник при оцінці ймовірності ризиків, і хоча суворість покарання є визначальним, потребу позбавлення когось волі не можна оцінювати з винятково абстрактного погляду, беручи до уваги тільки тяжкість злочину.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Рішенням Європейського суду з прав людини у справі «Попков проти Росії» від 06.12.2007 року визначено, що підозрюваний повинен бути звільнений на час розгляду справи, якщо державні органи не можуть надати достатньо підстав, які виправдовують його утримання під вартою. Влада зобов`язана надати переконливі підстави для будь-якого мінімального строку тримання під вартою.

У справі "Нечипорук та Йонкало проти України" ЄСПЛ відзначив, що термін "обґрунтована підозра" означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.

Як вбачається з матеріалів клопотання, що у провадженні слідчого управління Головного управління Національної поліції в Кіровоградській області знаходяться матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000446 від 29.06.2023 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185 КК України (а.к. 6 витяг з ЄРДР).

В рамках вказаного кримінального провадження 01.12.2023 ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185 КК України (а.с. 96-100).

Враховуючи мету і підстави застосування запобіжних заходів, колегія суддів доходить висновку, що при обранні запобіжного заходу слідчий суддя обґрунтовано врахував наявність обґрунтованої підозри, обставини, передбачені ст. 178 КПК України.

Крім того, слід зазначити, що обґрунтованість підозри у вчиненні вказаного кримінального правопорушення підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме протоколом огляду місця події (а.с.17-18), протоколом перегляду відеозапису (а.к. 24-25), протоколами про проведення НСРД (а.к.28-31, 32-33, 34-35, 38-51, 52-53), протоколом допиту представника потерпілого (а.к. 54-55), протоколом обшуку (а.к. 59-65), протоколом допиту свідка (а.к. 71-72), повідомленням про підозру (а.к. 96-100) та іншими матеріалами.

Також слідчим суддею правильно враховано ризики передбачені ч.1 ст. 177 КПК України, а саме: з огляду на обставини кримінального провадження та тяжкість інкримінованого підозрюваному кримінального правопорушення, на даний час існують ризики того, що підозрюваний може ухилятись від кримінальної відповідальності шляхом переховування від органів досудового розслідування та/або суду, маючи при цьому всі можливості та засоби, немає стійких соціальних зв`язків, а також можливості незаконного виїзду за межі території України, тому в будь-який час має можливість залишити межі території України. Усвідомлюючи тяжкість кримінального правопорушення та розуміючи міру покарання, яка може бути до нього застосована, у разі ухвалення обвинувального вироку, останній може переховуватися від органів досудового розслідування та суду. Усвідомлюючи тяжкість кримінального правопорушення та розуміючи міру покарання, яка може бути до нього застосована, у разі " ухвалення обвинувального вироку, ОСОБА_6 може переховуватися від органів досудового розслідування та суду.

Практика ЄСПЛ не вбачає тяжкість обвинувачення або підозри самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення або підозра у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Крім того, підозрюваний ОСОБА_6 може незаконно впливати на свідків, у цьому ж кримінальному провадженні.

Оцінюючи обґрунтованість даного ризику, із передбаченої кримінальним процесуальним законом процедури отримання свідчень від осіб, які є свідками, у кримінальному провадженні, а саме спочатку на стадії досудового розслідування свідчення отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акту до суду на стадії судового розгляду - усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (частини 1, 2 статті 23, стаття 224 КПК). Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на свідченнях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 КПК. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них (частина 4 статті 95 КПК), оскільки жоден доказ не має наперед встановленої сили.

Так, ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й продовжує існувати на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом.

Рішенням ЄСПЛ у справі «Водяник проти України» від 02 жовтня 2014 року зазначено, що допустимими для взяття й утримання особи під вартою є наявність таких загроз як: перешкоджання розслідуванню, вплив на свідків та інших осіб, ухилення від слідства та суду або повторне вчинення злочину.

За таких обставин, оскільки допит свідків на стадії судового розгляду у цьому кримінальному провадженні ще не здійснено, то доведеним є ризик незаконного впливу підозрюваного ОСОБА_6 на свідків в даному кримінальному провадженні, з метою зміни чи відмови від раніше наданих ними показань.

Крім того, слідчим у клопотанні про продовження запобіжного заходу та прокурором у судовому засіданні з розгляду даного клопотання доведено наявність ризиків, передбачених п.п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України підозрюваний ОСОБА_6 може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, а саме укривати від слідства дійсні обставини скоєння злочину та обставини необхідні для встановлення істини у провадженні в т.ч. інформацію щодо своєї ролі та конкретних дій, а також про інші факти чи об`єкти, що мають значення; підозрюваний може вчинити інше кримінальне правопорушення. оскільки ОСОБА_6 постійного джерела доходу не має, раніше не судимий, а отже, у разі застосування більш м`якого запобіжного заходу, є підстави, вважати, що він може вчинити новий злочин, що свідчить про наявність, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України. На даний час протиправні дії, підозрюваного викриті з причин, що не залежали від його волі, у зв`язку із чим останній може вчинити протиправні дії на продовження кримінального правопорушення, у якому підозрюється.

Також слідчий суддя дійшов до правильного висновку з яким погоджується колегія суддів, що застосування відносно підозрюваного запобіжного заходу у виді тримання під вартою за вказаних обставин справи, серйозністю висунутої проти нього підозри, зважаючи на те, що злочин вчинено в умовах воєнного стану, з урахуванням встановлених ризиків, характеризуючих даних на підозрюваного, на думку слідчого судді, не є надмірним та таким, що принижує його гідність у розумінні Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а тому усі наведені обставини у їх сукупності, не дають достатніх підстав застосувати відносно нього більш м`який запобіжний захід, ніж тримання під вартою.

Частиною 5 статті 182 КПК України встановлено, що розмір застави визначається у таких межах: щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

У виключних випадках, якщо слідчий суддя, суд встановить, що застава у зазначених межах не здатна забезпечити виконання особою, що підозрюється, обвинувачується у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого злочину, покладених на неї обов`язків, застава може бути призначена у розмірі, який перевищує вісімдесят чи триста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб відповідно.

Крім того, колегія суддів доходить висновку, що слідчий суддя правильно врахував суспільну небезпеку кримінального правопорушення, в якому особа підозрюється, майновий та сімейний стан підозрюваного, наявність утриманців, стан здоров`я, інші дані про його особу, як того вимагають вимоги ч.4 ст.182 КПК України, наявність ризиків, передбачених ст.177 КПК України, а також те, що утримання під вартою є винятковим запобіжним заходом та, як у виключному випадку, з урахуванням того, що кримінальне правопорушення підозрюваний вчинив у період воєнного стану, правильно визначив підозрюваному ОСОБА_6 заставу в розмірі, що становить 250 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Доводи захисника викладені в апеляційній скарзі стосовно того, що підозра та ризики зазначені в клопотанні, передбачені ст.177 КПК України не доведені, є необґрунтованими та безпідставними, оскільки обґрунтованість підозри підтверджується дослідженими доказами по справі, а ризики у даному кримінальному провадженні встановлені судом першої інстанції знайшли своє об`єктивне підтвердження в суді апеляційної інстанції та в повній мірі підтверджуються зібраними у кримінальному провадженні доказами доданими до клопотання.

Враховуючи вищевикладене, наявність обґрунтованих ризиків, враховуючи особу підозрюваного, та вищевикладені обставини, колегія суддів доходить висновку, що належна поведінка останнього на досудовому слідстві, може бути забезпечена лише шляхом застосування до нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою із визначеним розміром застави.

Беручи до уваги викладене, колегія суддів, також із урахуванням наявності вищевказаних ризиків, не вбачає підстав для скасування ухвали суду першої інстанції та обрання підозрюваному більш м`якого запобіжного заходу не пов`язаного із триманням під вартою або зменшення розміру застави.

Порушень вимог кримінального процесуального закону, які б стали підставою для скасування по суті правильного прийнятого слідчим суддею рішення не встановлено.

За таких підстав, апеляційна скарга захисника адвоката ОСОБА_5 в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 183, 376, 407,422 КПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційна скаргу захисника адвоката ОСОБА_5 в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Ленінського районного суду м.Кіровограда від 02 грудня 2023 року, якою задоволено клопотання слідчого та застосовано відносно підозрюваного ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів тобто, з 03 год. 00 хв. 01.12.2023 до 03 год. 00 хв. 29.01.2024, із визначенням розміру застави в сумі 671 000 грн. залишити без зміни.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з дня її проголошення, є остаточною та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4

(підписи)