Провадження № 1-в/635/41/2024
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 січня 2024 року селище Покотилівка

Харківський районний суд Харківської області у складі:

головуючий суддя ОСОБА_1

секретар судового засідання ОСОБА_2

прокурор ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду подання Державної установи «Темнівська виправна колонія (№ 100)» про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Харкова, громадянина України, який має середню освіту, неодружений, не працевлаштований, засуджений за вироком Дзержинського районного суду міста Харкова від 22 січня 2001 року за ч. 1 ст. 229-6 КК України до 2 років позбавлення волі, на підставі ст. 45 КК України вважати засудженим умовно з іспитовим строком 1 рік, штраф у розмірі 170 грн.; вироком Фрунзенського районного суду міста Харкова від 25 липня 2001 року, зміненим ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 27 травня 2002 року, за ч. 2 ст. 309, ст. 229-16, ч. 2 ст. 42, ст. 43 КК України до 3 років 3 місяців позбавлення волі, звільнений 26 липня 2002 року умовно-достроково на невідбутий строк 7 місяців 6 днів; вироком Орджонікідзевського районного суду міста Харкова від 09 червня 2003 року за ч. 1 ст. 186, ст. 395, ст. 70, ст. 71 КК України до 1 року 6 місяців позбавлення волі, звільнений 15 липня 2004 року умовно-достроково на невідбутий строк 2 місяці; вироком Київського районного суду міста Харкова від 10 січня 2005 року за ст. 15, ч. 2 ст. 186 КК України до 4 років позбавлення волі; вироком Фрунзенського районного суду міста Харкова від 29 березня 2005 року за ч. 3 ст. 185, ч. 4 ст. 70 КК України до 4 років 6 місяців позбавлення волі, 27 лютого 2009 року звільнений на підставі ст. 3 ЗУ «Про амністію»; вироком Фрунзенського районного суду міста Харкова від 18 березня 2010 року за ч. 2 ст. 190 КК України до 1 року обмеження волі; вироком Комінтернівського районного суду міста Харкова від 30 липня 2010 року за ч. 2 ст. 190, ст. 71 КК України до 1 року 1 місяця позбавлення волі, звільнений 08 червня 2011 року за відбуттям строку покарання; вироком Шевченківського районного суду міста Києва від 30 березня 2017 року за ч. 1 ст. 187 КК України до 3 років позбавлення волі, звільнений 08 червня 2017 року за відбуттям строку покарання; вироком Шевченківського районного суду міста Києва від 20 вересня 2017 року за ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 15, ч. 2 ст. 185, ч. 1 ст. 70, ч. 4 ст. 70 КК України до 3 років позбавлення волі, звільнений 01 лютого 2019 року за відбуттям строку покарання; вироком Фрунзенського районного суду міста Харкова від 18 лютого 2020 року за ч. 2 ст. 185 КК України, до 4 місяців арешту, звільнений 21 серпня 2020 року за відбуттям строку покарання; вироком Фрунзенського районного суду міста Харкова від 07 травня 2021 року за ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі, вироком Орджонікідзевського районного суду міста Харкова від 25 червня 2021 року за ч. 3 ст. 185, ч. 4 ст. 70 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі, проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 засуджений за вироком Орджонікідзевського районного суду міста Харкова від 25 червня 2021 року за ч. 3 ст. 185, ч. 4 ст. 70 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі.

Початок строку покарання 05 лютого 2021 року. Кінець строку покарання 05 серпня 2024 року.

Адміністрація державної установи «Темнівська виправна колонія (№100)» звернулася до суду із поданням про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_4 , визначеного вироком суду на не відбутий строк посилаючись на те, що за період відбування покарання характеризується позитивно; порушень режиму тримання не допускає; за виконання обов`язків покладених КВК України та ПВР установи, виконання правил трудового розпорядку та дотримання вимог пожежної безпеки праці заохочувався адміністрацією установи 4 рази.

Прокурор в судовому засіданні проти умовно-дострокового звільнення засудженого ОСОБА_4 заперечував, посилаючись на те, що він раніше 12 разів засуджений за вчинення корисливих злочинів різного ступеню тяжкості; до нього вже застосовувались заохочувальні норми: амністія та умовно дострокове звільнення від відбування покарання, проте належних висновків засуджений не зробив; мав стягнення; за період відбування покарання з 2021 року, заохочення отримав лише у 2023 році, у цьому ж році комісією йому відмовлено в застосуванні заохочувального заходу; процесуальні витрати у повному обсязі у добровільному порядку не відшкодовані; не працевлаштований.

Представник державної установи «Темнівська виправна колонія (№100)» в судове засідання не з`явився, подав суду заяву про розгляд без його участі подання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання ОСОБА_4

ОСОБА_4 подав суду заяву про розгляд без його участі подання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

Суд, заслухавши прокурора, розглянувши заяви представника державної установи «Темнівська виправна колонія (№100)» та засудженого, дослідивши матеріали особової справи ОСОБА_4 приходить до наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, за даними характеристики на засудженого, ОСОБА_4 в місцях позбавлення волі перебуває з 05 лютого 2021 року; за час тримання в державній установі «Харківський слідчий ізолятор» порушень вимог режиму тримання не допускав, стягнень та заохочень не мав, до праці не залучався. З 22 липня 2021 року відбував покарання в державній установі «Темнівська виправна колонія (№100)», за час відбування покарання один раз притягувався до дисциплінарної відповідальності, заохочень не мав. З 10 лютого 2022 року тримався в державній установі «Харківський слідчий ізолятор», де характеризувався посередньо, порушень вимог режиму тримання не допускав, стягнень та заохочень не мав, до праці не залучався. З 05 травня 2022 року відбуває покарання в державній установі «Темнівська виправна колонія (№100)», за період відбування покарання характеризується позитивно; порушень режиму тримання не допускає; за виконання обов`язків покладених КВК України та ПВР установи, виконання правил трудового розпорядку та дотримання вимог пожежної безпеки праці заохочувався адміністрацією установи 4 рази. Питання щодо можливого застосування ст. 100, 101 КВК України було розглянуто 26 квітня 2023 року та засудженому відмовлено у застосуванні передбаченої законодавством заохочувальної норми як особі, що не стає на шлях виправлення; питання щодо можливого застосування заміни не відбутої частини покарання більш м`яким згідно статті 82 Кримінального кодексу України розглянуто 26 квітня 2023 року та засудженому відмовлено у застосуванні передбаченої законодавством заохочувальної норми як особі, що не стала на шлях виправлення; питання щодо можливого застосування ст. 81 КК України було розглянуто 07 червня 2023 року та засудженому відмовлено у застосуванні передбаченої законодавством заохочувальної норми, як особі, що не довела свого виправлення; за вироком суду має заборгованість за процесуальними витратами всього на загальну суму 7948,49 гривень.

За даними довідок про працевлаштування та про заробітну плату ОСОБА_4 , засуджений за час відбування покарання в Державній установі «Темнівська виправна колонія (№100)» працював у період з серпня 2021 року до січня 2022 року, з червня 2022 року до серпня 2022 року, в листопаді 2022 року, та у вересні 2023 року, в іншій період відбування покарання не працював.

Станом на 30 січня 2024 року ОСОБА_4 відбув 2 роки 11 місяців 25 днів фактичного строку покарання, до відбуття залишилось 6 місяців 6 днів.

Статтею 81 КК України, зокрема частинами 1 і 2 передбачено, що до осіб, що відбувають покарання у виді позбавлення волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

За змістом вказаного кримінального закону умовно-дострокове звільнення від відбування покарання є правом, а не обов`язком суду і можливе лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого, а умовно-достроковому звільненню підлягають лише ті засуджені, які протягом всього, а не певного періоду часу, сумлінною поведінкою і ставленням до праці довели своє виправлення. Для цього всі дані про особу беруться у сукупності, в тому числі й дані, що характеризують ступінь тяжкості вчиненого злочину і особу засудженого в цілому. При цьому вирішальним є не факт відбуття певної частини покарання, а саме виправлення засудженого.

Згідно до роз`яснень Пленуму Верховного Суду України «Про умовно дострокове звільнення від відбування покарання і заміни не відбутої частини покарання більш м`яким» № 2 від 26 квітня 2002 року, умовно-дострокове звільнення від покарання можливе лише після повного і всебічного вивчення даних про особу засудженого і переконання в тому, що він сумлінною поведінкою, ставленням до праці та навчання довів своє виправлення.

Матеріали про умовно-дострокове звільнення, які подають органи, що відають виконанням покарання мають відображати процес виправлення засудженого на протязі всього періоду відбування ним покарання, у зв`язку з чим орган має надати дані про попередні судимості, відшкодування матеріальних збитків та витяг із рішення спостережної ради. При цьому, прийняття рішення про умовно-дострокове звільнення, не є обов`язковим, а залежить від переконаності суду в тому, що цілі покарання досягнуті в більш короткий термін, ніж це було визначено вироком.

У відповідності до положень п. 17 вказаної Постанови Пленуму Верховного Суду України суду слід ретельно з`ясувати: ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях, а також його наміри щодо прилучення до праці. Висновок суду про виправлення засудженого повинен бути зроблений і з урахуванням ступеню тяжкості вчиненого злочину, а також даних, що характеризують його особу.

Як вбачається з матеріалів справи засуджений відбуває покарання за вчинення тяжкого злочину проти власності та раніше неодноразово засуджений за вчинення злочинів проти власності і до нього вже застосовувались заохочувальні норми: амністія та умовно дострокове звільнення від відбування покарання; характеризується позитивно, проте за час відбування покарання не мав жодного заохочення за сумлінну поведінку та ставлення до праці та заохочувався адміністрацією установи лише за виконання обов`язків покладених КВК України та ПВР установи, виконання правил трудового розпорядку та дотримання вимог пожежної безпеки тільки у 2023 році, хоча відбуває покарання з 2021 року; не працевлаштований, тому вказані обставини у їх сукупності не є цілком переконливим для суду, що цілі покарання досягнуті в більш короткий термін, ніж це було визначено вироком Орджонікідзевського районного суду міста Харкова від 25 червня 2021 року і що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення, тому відсутні передбачені ст. 81 КК України підстави для застосування до ОСОБА_4 умовно-дострокового звільнення від відбування покарання та суд відмовляє в задоволенні подання державної установи «Темнівська виправна колонія (№100)» про умовно-дострокове звільнення засудженого від відбування покарання.

Керуючись ст. ст. 537, 539 КПК України, ст. 81 КК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

в задоволенні подання державної установи «Темнівська виправна колонія (№100)» про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання ОСОБА_4 - відмовити.

Ухвала протягом семи днів з дня її проголошення може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду через Харківський районний суд Харківської області.

Суддя ОСОБА_1