Справа № 451/1524/23
Провадження № 1-кп/451/118/23
ВИРОК

іменем України

28 листопада 2023 року місто Радехів

Радехівський районний суд Львівської області

в складі: головуючого судді - ОСОБА_1

при секретарі - ОСОБА_2

Справа № 451/1524/23

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Радехів матеріали кримінального провадження за № 0000909 від 13.09.2023 про обвинувачення

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Корчин Радехівського району Львівської області, громадянина України, із середньою освітою, військовозобов`язаного, розлученого, офіційно не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше неодноразово судимого, останній раз - 10.03.2022 Радехівським районним судом Львівської області за ч. 3 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі із застосуванням ст. 75 КК України - іспитовим терміном 3 роки, під вартою по даній справі не перебував,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України

де сторонами виступають з боку:

обвинувачення - прокурор ОСОБА_4

захисту - обвинувачений ОСОБА_3

учасники провадження - потерпілі ОСОБА_5 , ОСОБА_6

за участю прокурора, обвинуваченого

встановив:

Обвинувачений ОСОБА_3 , достовірно знаючи про те, що в Україні введено та діє правовий режим воєнного стану, який введений 24.02.2022 Указом Президента України № 64/2022 ( із подальшими змінами), повторно, оскільки попередня судимість за аналогічні злочини не знята та не погашена у встановленому законом порядку - 08.09.2023, близько 23 год. 30 хв. маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, з корисливих мотивів, діючи протиправно, з метою власного збагачення, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння та його суспільно-небезпечні наслідки, і бажаючи їх настання, перебуваючи в будинку потерпілого ОСОБА_5 по АДРЕСА_2 шляхом вільного доступу, таємно викрав зі столу в приміщенні кухні мобільний телефон марки «Samsung SM -F042F Galaxy A04e» imei НОМЕР_1 вартістю 2 909, 40 грн., який належить потерпілому та розпорядився ним на власний розсуд.

Своїми умисними протиправними діями ОСОБА_3 заподіяв потерпілому ОСОБА_5 матеріальну шкоду на загальну суму 2909, 40 грн.

Матеріальна шкода відшкодована, шляхом повернення грошових коштів 4500 грн., цивільний позов потерпілим не заявлений.

Такими діями, обвинувачений ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 185 КК України - таємне викрадення чужого майна (крадіжку), вчинене повторно в умовах воєнного стану.

Крім того, обвинувачений ОСОБА_3 , достовірно знаючи про те, що в Україні введено та діє правовий режим воєнного стану, який введений 24.02.2022 Указом Президента України № 64/2022 ( із подальшими змінами), повторно, оскільки попередня судимість за аналогічні злочини не знята та не погашена у встановленому законом порядку - 12.09.2023, близько 12 год. 00 хв. маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, з корисливих мотивів, діючи протиправно, з метою власного збагачення, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння та його суспільно-небезпечні наслідки, і бажаючи їх настання, перебуваючи в господарстві потерпілого ОСОБА_6 по АДРЕСА_3 таємно викрав із території господарства потерпілого велосипед марки «Славутич Україна» вартістю 1600 грн. та спінінг для вилову риби вартістю 455, 41 грн., які належали потерпілому.

Своїми умисними протиправними діями ОСОБА_3 заподіяв потерпілому ОСОБА_6 матеріальну шкоду на загальну суму 2055, 41 грн.

Матеріальна шкода відшкодована, шляхом повернення викраденого, цивільний позов потерпілим не заявлений.

Такими діями, обвинувачений ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 185 КК України - таємне викрадення чужого майна (крадіжку), вчинене повторно в умовах воєнного стану.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні, передбаченого ч. 4 ст.185 КК України визнав повністю, не заперечив фактичних обставин кримінального правопорушення, викладених в обвинувальному акті. Додатково зазначив, що 08.09.2023, близько 23 год. 30 хв. перебуваючи в будинку потерпілого ОСОБА_5 по АДРЕСА_2 таємно викрав зі столу в приміщенні кухні мобільний телефон марки «Samsung SM -F042F Galaxy A04e» imei НОМЕР_1 та в подальшому продав у ломбарді; за викрадений мобільний телефон повернув потерпілому 4500 грн.. Крім того, 12.09.2023, близько 12 год. 00 хв. перебуваючи в господарстві потерпілого ОСОБА_6 по АДРЕСА_3 таємно викрав із території господарства велосипед марки «Славутич Україна» та спінінг для вилову риби, викрадене повернув. Викрадаючи у потерпілих мобільний телефон, велосипед та спінінг чітко усвідомлював те, що вчиняє крадіжку і знав, що в Україні війна і введений воєнний стан. Розкаюється у вчиненому, просив суворо не карати.

Потерпілі в судове засідання не з`явились, подали заяви про розгляд справи у їх відсутності, шкода їм відшкодована, претензій до обвинуваченого не мають, просять суворо не карати.

За згодою сторін, згідно ч. 3 ст. 349 КПК України судом було визнано недоцільним дослідження доказів, зібраних в ході досудового розслідування стосовно фактичних обставин справи, оскільки учасники судового розгляду правильно розуміють зміст цих обставин, немає сумнівів в добровільності їх позицій, а також фактичні обставини справи ніким не оспорюються. При цьому судом сторонам було роз`яснено, що в цьому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку. Тому суд обмежився допитом обвинуваченого та дослідженням матеріалів, що характеризують особу обвинуваченого.

Оцінивши показання обвинуваченого, які він надав вільно, без примусу та тиску, будучи ознайомленим із правилами ст. ст. 349, 394 КПК України, і які узгоджуються між собою та не суперечать обвинувальному акту, суд приходить до висновку, що ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 185 КК України.

Його дії органом досудового розслідування вірно кваліфіковано за ч. 4 ст.185 КК України, оскільки такий вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжки), повторно, в умовах воєнного стану.

Відповідно до ч. 2 ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. При призначенні покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання.

При призначенні покарання обвинуваченому суду слід суворо дотримуватись принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, маючи на увазі, що метою покарання засудженого є його виправлення, перевиховання та соціальна реабілітація, запобігання вчиненню нових злочинів.

В даній справі, суд, призначаючи покарання ОСОБА_3 при виборі останньому заходу примусу і порядку його відбування разом зі ступенем тяжкості вчиненого злочину, враховує дані про особу обвинуваченого та всі інші обставини, які відповідно до положень КК України, у тому числі статей 66, 67 цього Кодексу, впливають на вибір заходу примусу та порядок його відбування.

Відповідно до положень ст. 50 КК України до особи, визнаної винною за вироком суду у вчиненні кримінального правопорушення застосовується покарання, яке є заходом примусу і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого.

Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Згідно із ч. 1 ст. 65 КК України суд призначає покарання: в межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, за винятком випадків, передбачених ч. 2 ст. 53 цього Кодексу; відповідно положень Загальної частини цього Кодексу; враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особи винного, обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання.

Обвинувачений вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 185 КК України, яке відповідно до ст. 12 КК України є тяжким злочином.

Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого, у відповідності до п. 1 ст. 66 КК України суд визнає його щире каяття, яке в свою чергу знайшло прояв у тому, що обвинувачений дійсно жалкує про вчинене і готовий понести призначене судом покарання.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого у відповідності до ст. 67 КК України судом не встановлено.

Відповідно до досудової доповіді Червоноградського районного сектору філії ДУ «Центр пробації» у Львівській області на ОСОБА_3 від 27.11.2023, ризик вчинення повторного кримінального правопорушення обвинуваченим є середній; ризик небезпеки для суспільства обвинуваченого оцінюється як середній. На думку органу пробації, виправлення цієї особи без позбавлення або обмеження волі на певний строк може становити середню небезпеку для суспільства.

Досліджуючи дані, які характеризують особу обвинуваченого суд бере до уваги, що він раніше судимий, судимість не погашена, на обліку в нарколога та психіатра не перебуває, характеризується посередньо, офіційно не працевлаштований, розлучений.

Враховуючи вищенаведене та конкретні обставини, за яких вчинене діяння, беручи до уваги дані про особу обвинуваченого, відсутність обставин, які обтяжують покарання, ОСОБА_3 слід визначити покарання в межах санкції ч. 4 ст.185 КК України у виді позбавлення волі.

Разом з тим, відповідно до ч. 1 ст. 71 КК України, якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив нове кримінальне правопорушення, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує не відбуту частину покарання за попереднім вироком.

Згідно із ч. 3 ст. 78 КК України, у разі вчинення засудженим протягом іспитового строку нового кримінального правопорушення суд призначає йому покарання за правилами, передбаченими в ст. ст. 71, 72 КК України, тобто за сукупністю вироків.

Відповідно до п.10 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року "Про практику призначення судами покарання" у разі вчинення особою під час іспитового строку нового злочину суди мають розцінювати це як порушення умов застосування статті 75 КК України про звільнення від відбування покарання з випробуванням і призначати покарання за сукупністю вироків на підставі статті 71 КК України. У таких випадках повторне звільнення від відбування покарання з випробуванням є неприпустимим. Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 14.09.2021 року (справа № 127/25037/17), яким наголошено, що в разі вчинення особою під час іспитового строку нового злочину повторне звільнення від відбування покарання з випробуванням суперечить точному змісту кримінального закону.

При цьому, не відбутою частиною покарання за попереднім вироком, відповідно до роз`яснень, що містяться у п. 26 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» від 24.10.2003, треба вважати покарання, від відбування якого особу звільнено з випробуванням.

Як встановлено судом, ОСОБА_3 раніше судимий вироком Радехівського районного суду Львівської області від 10.03.2022 за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, та засуджений до покарання у виді 3 років позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_3 звільнений від відбування покарання з іспитовим терміном 3 роки.

Нове кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 185 КК України, вчинив в період 08.09.2023 та 12.09.2023, тобто під час іспитового строку, який відповідно до вимог ч. 1 ст. 165 КВК України обчислюється з моменту проголошення вироку - тобто з 10.03.2022.

Отже, має місце порушення ОСОБА_3 умов іспитового строку, відтак йому слід на підставі ст. 71 КК України визначити остаточне покарання шляхом приєднання частково невідбутого покарання за вироком Радехівського районного суду Львівської області від 10.03.2022 до покарання за даним вироком.

При обранні виду покарання судом ураховано позицію прокурора, висловлену в судових дебатах, щодо призначення обвинуваченому остаточного покарання у виді позбавлення волі із застосуванням ст. 71 ч. 1 КК України.

Цивільний позов не заявлений.

Питання про долю речових доказів слід вирішити відповідно до статті 100 КПК України, про що зазначити в резолютивній частині цього вироку.

Відповідно до ч.2 ст.124 КПК України, у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.

В ході досудового розслідування ухвалою слідчого судді Червоноградського міського суду Львівської області від 05.10.2023 обвинуваченому ОСОБА_3 обрано запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання до 04.12.2023. Запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання, суд вважає за необхідне продовжити до набрання вироком законної сили, однак не більше ніж 60 днів.

Заходи забезпечення кримінального провадження слід вирішити відповідно до статті 174 КПК України, про що зазначити в резолютивній частині цього вироку.

Керуючись ст. ст. 370, 373, 374 КПК України, суд -

ухвалив :

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України та призначити йому покарання за ч. 4 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років.

На підставі ч.1 ст.71 КК України, до покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років, призначеного за даним вироком, частково приєднати невідбуте покарання за вироком Радехівського районного суду Львівської області від 10.03.2022, визначивши ОСОБА_3 остаточне покарання за сукупністю вироків у виді 5 (п`яти) років 6 місяців позбавлення волі.

Обраний запобіжний захід ОСОБА_3 у вигляді особистого зобов`язання, продовжити до набрання вироком законної сили, але не більше ніж на 60 днів, тобто до 26.01.2024 включно.

Строк відбування покарання ОСОБА_3 рахувати з моменту звернення вироку до виконання.

Стягнути із ОСОБА_3 на користь держави процесуальні витрати за проведення товарознавчих експертиз: - висновок експерта № СЕ-19/114-23/19178-ТВ від 04.10.2023) - 956, 00 грн.; - висновок експерта № СЕ-19/114-23/18484-ТВ від 27.09.2023) - 1434,00 грн.; - висновок експерта № СЕ-19/114-23/18483-ТВ від 26.09.2023) - 1434,00 грн., а всього 3824,00 гривень.

Речові докази - 1) велосипед «Славутич Україна», спінінг для вилову риби, які згідно постанови про визнання предмета речовим доказом від 22.09.2023 визнані речовим доказом та передані на зберігання потерпілому ОСОБА_6 повернути ОСОБА_6 ; 2) два диски СD із відеозаписами з камер спостережень, які згідно постанов про прилучення речових доказів від 22.09.2023 визнані речовими доказами та приєднані до матеріалів кримінального провадження - зберігати при матеріалах кримінального провадження;

Арешт накладений ухвалою слідчого судді Червоноградського міського суду Львівської області від 21.09.2023 після набрання вироком законної сили - скасувати.

Вирок відповідно до ст. 532 КПК України набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано.

Вирок може бути оскаржений до Львівського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення, шляхом подачі апеляції через Радехівський районний суд Львівської області.

Вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювались під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень ч.3 статті 349 КПК України.

Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому і прокурору.

Вирок виготовлено в одному примірнику в нарадчій кімнаті - 28.11.2023.

Головуючий суддяОСОБА_7