ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 вересня 2023 року

м. Хмельницький

Справа № 681/512/23

Провадження № 11-кп/4820/581/23

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Хмельницького апеляційного суду у складі:

судді-доповідача ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю секретаря

судового засідання ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Хмельницькому кримінальне провадження, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001290 від 06 грудня 2022 року, за апеляційною скаргою захисника обвинуваченого ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 на вирок Полонського районного суду Хмельницької області від 22 червня 2023 року,

в с т а н о в и л а :

Цим вироком

ОСОБА_6 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 громадянина України, з середньою спеціальною освітою, неодруженого, не працює, має на утриманні малолітню дитину, в силу ст.89 КК України не має судимостей;

визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого за ч.1 ст.246 КК України, та призначено йому покарання у виді арешту строком на 3 (три) місяці.

Початок строку відбування покарання обвинуваченому ОСОБА_6 ухвалено обчислювати з моменту фактичного затримання обвинуваченого для доставлення до арештного дому.

Прийнято відмову представника Державного спеціалізованого господарського підприємства «Ліси України» в особі Філії «Шепетівське лісове господарство» ОСОБА_8 від заявленого цивільного позову.

Судом вирішено питання речових доказів та процесуальних витрат.

За вироком суду, 06 грудня 2022 року приблизно о 13 год 00 хв ОСОБА_6 з метою незаконної порубки лісу, взявши з собою заздалегідь підготовлену для вчинення злочину бензопилу марки «Stil моделі ms 180/C» с/н 827378895, прийшов до лісового масиву неподалік смт Понінка Шепетівського району Хмельницької області, де в кварталі № 11, виділі № 10, який входить до земель лісового фонду, наданих у постійне користування ДП «Ліси України», всупереч вимог ч.1 ст.69 Лісового кодексу України, відповідно до якої спеціальне використання лісових ресурсів на виділеній лісовій ділянці проводиться за спеціальним дозволом лісорубним квитком або лісовим квитком, умисно, за допомогою вищевказаної бензопили шляхом спилювання та відокремлення від пня, здійснив незаконну порубку 38 сироростучих дерев породи «Граб» різних діаметрів, завдавши навколишньому природному середовищу істотну шкоду в розмірі 52 113 грн 56 коп.

Указаними діями обвинувачений вчинив кримінальне правопорушення передбачене ч.1 ст.246 КК України незаконна порубка дерев у лісах, що заподіяла істотну шкоду.

В апеляційній скарзі захисник обвинуваченого ОСОБА_6 адвокат ОСОБА_7 просив вирок Полонського районного суду від 22 червня 2023 року змінити в частині призначеного покарання, а саме призначити ОСОБА_6 покарання у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн.

Зазначав, що справу судом першої інстанції розглянуто в порядку, передбаченому ч.3 ст.349 КПК України, а тому відповідно до ч.2 ст.394 КПК України висновки суду першої інстанції щодо фактичних обставин справи не оспорювалися і стосовно них докази судом не досліджувалися та відповідно не підлягають оскарженню в апеляційному порядку.

Водночас уважав, що зазначений вирок суду в частині призначеного покарання є незаконним і необґрунтованим і підлягає зміні, оскільки ухвалений з порушенням вимог кримінального процесуального законодавства на підставі неповного з`ясування даних про особу винного та обставин, що пом`якшують і обтяжують покарання.

Стверджував, що призначене покарання є надто суворим і таким, що не відповідає принципам достатності покарання для виправлення винної особи.

Зазначав, що ОСОБА_6 вчинив нетяжкий злочин в силу збігу тяжких обставин, зокрема, зрізав дикоростучі самонасіяні дерева граба на узбіччі соснового лісу для опалення будинку в зимовий період, де проживає з малолітньою донькою, яку сам утримує та виховує, щиро розкаявся, сприяв розкриттю злочину, не перебуває на обліках у нарколога та психіатра чи інших обліках, позитивно характеризується за місцем проживання, має постійне місце проживання та роботи, що свідчить про відсутність критеріїв про його суспільну небезпечність.

Зауважував, що санкція ч.1 ст.246 КК України передбачає як альтернативне основне покарання у вигляді штрафу від тисячі до тисячі п`ятсот неоподаткованих мінімумів доходів громадян.

Тому, на думку захисту, з урахуванням усіх обставин, що пом`якшують покарання, обвинуваченому ОСОБА_6 можливо призначити покарання у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду з узагальненим викладом змісту судового рішення та доводів апеляційної скарги; обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника ОСОБА_7 на підтримання апеляційної скарги з викладених у ній мотивів; прокурора ОСОБА_5 , який заперечив проти її задоволення; перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про таке.

Відповідно до вимог ст.370 КПК України вирок суду повинен бути законним, обґрунтованим і вмотивованим, ухваленим згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених КПК України.

Висновок суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, за яке він засуджений, відповідає фактичним обставинам провадження, докази на підтвердження встановлених судом обставин судом не досліджувалися відповідно до вимог ст.349 КПК України та ніким з учасників судового провадження не оспорюються.

Статтею 65 КК України визначено загальні засади призначення покарання, яких суди повинні суворо дотримуватися, оскільки саме через них реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Зокрема, суд призначає покарання в межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинене кримінальне правопорушення призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень.

Призначення покарання в межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини КК України, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, означає, що суд має виходити із санкції тієї статті, за якою кваліфіковано вчинене. У санкції такої статті (частини чи пункту статті) визначається один чи кілька основних видів покарання і, як правило, його межі. Усі санкції статей КК України є альтернативними або відносно визначеними. У них передбачено кілька основних, різних за своєю суворістю покарань. Тому суд, виходячи з принципу справедливості покарання, має застосувати більш суворий вид покарання серед передбачених за вчинене кримінальне правопорушення призначається лише тоді, коли менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень.

У кожному конкретному випадку суди зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого, дані про особу винного та обставини справи, що пом`якшують чи обтяжують покарання. Якщо санкція закону, за яким особу визнано винною, нарівні з покаранням, пов`язаним з ізоляцією від суспільства на певний строк, передбачає більш м`які види покарання, при ухваленні вироку потрібно обговорювати питання про призначення покарання, не пов`язаного з ізоляцією від суспільства. У разі обрання покарання у виді ізоляції від суспільства це рішення також має бути вмотивовано у вироку.

Додержання цих вимог закону вимагає, що в кожному конкретному випадку суд, призначаючи покарання, повинен мотивувати у вироку чому саме цей вид покарання він вважає за необхідне призначити обвинуваченому і чому саме обрана ним конкретна міра цього виду покарання є достатньою для досягнення цілей, сформульованих у ч.2 ст.50 КК України.

Колегія суддів уважає, що при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_6 суд першої інстанції вказаних вимог закону не дотримався в повному обсязі, тому вважає слушними доводи апеляційної скарги сторони захисту про невідповідність призначеного покарання ОСОБА_6 тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та його особі через суворість.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_6 у виді 3 (трьох) місяців арешту, суд першої інстанції відповідно до вимог ст.65 КК України врахував: ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, дані про особу обвинуваченого, сімейний та матеріальний стран, висновки органу пробації, його позитивну характеристику з місця проживання, обставини, що пом`якшують покарання щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, відсутність обставин, які обтяжують покарання та призначив один з тяжчих видів покарання, передбачений санкцією ч.1 ст.246 КК України, а саме, у виді арешту.

Зокрема, суд першої інстанції не навів у вироку мотивів про те, чому мети покарання неможливо досягти при застосуванні одного із заходів примусу, передбачених ч.1 ст.246 КК України, які не пов`язані з ізоляцією від суспільства.

Колегія суддів, ураховуючи конкретні обставини вчиненого, його наслідки, всі дані про особу обвинуваченого, який на спеціальних обліках не перебуває, працевлаштований, має постійне місце роботи, має дохід, сам виховує та утримує малолітню дитину ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ), а також пом`якшуючі покарання обставини та відсутність обтяжуючих обставин, уважає за можливе застосувати до обвинуваченого покарання у виді штрафу в розмірі 1 000 (однієї тисячі) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. Таке покарання забезпечить дотримання засад призначення покарання, зокрема, його індивідуалізації, буде справедливим, адекватним матеріальному стану засудженого, необхідним і достатнім для його виправлення.

Відповідно до вимог п.4 ч.1 ст.409 КПК України, підставою для зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.408 КПК України суд апеляційної інстанції змінює вирок у разі пом`якшення призначеного покарання, якщо визнає, що покарання за своєю суворістю не відповідає тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.

Таким чином, оскаржуваний вирок суду першої інстанції підлягає зміні в частині призначеного покарання обвинуваченому ОСОБА_6 .

Керуючись ст.ст.404, 407, 408, 409, 418, 419 КПК України, колегія суддів,

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 задовольнити.

Вирок Полонського районного суду Хмельницької області від 22 червня 2023 року щодо ОСОБА_6 змінити в частині призначеного покарання.

Призначити ОСОБА_6 за ч.1 ст.246 КК України покарання у виді 1 000 (однієї тисячі) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) грн.

В іншій частині вирок залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Ухвала може бути оскаржена до Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду протягом трьох місяців з моменту її проголошення.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3