Справа № 646/558/24
Провадження № 1-кс/646/225/2024
УХВАЛА

іменем України

17.01.2024 року слідчий суддя Червонозаводського районного суду м. Харкова ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду м. Харкова клопотання прокурора Куп`янської окружної прокуратури ОСОБА_3 про арешт майна по кримінальному провадженню за № 0000002 від 01.01.2024 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України,

в с т а н о в и в :

Прокурор Куп`янської окружної прокуратури ОСОБА_3 через систему «Електронний суд» звернулась до суду із вказаним клопотанням, в обґрунтування якого зазначила, що у провадженні СВ Куп`янського РВП ГУНП в Харківській області перебувають матеріали кримінального провадження, відомості про яке, внесені до Єдиного реєстру досудового розслідувань за №0000002 від 01.01.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

01.01.2024 року о 11 год. 25 хв. до чергової частини СПД №1 Куп`янського РВП ГУНП в Харківській області надійшла письмова заява ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про те, що з липня 2023 року по теперішній час, невідома особа здійснила крадіжку грошових коштів з її банківської картки АТ «Приватбанк» № НОМЕР_1 , чим спричинила заявниці матеріальний збиток (ЄО №2 від 01.01.2024).

15.01.2024 в ході огляду місця події, проведеного на відкритій ділянці місцевості, навпроти домоволодіння, за адресою: АДРЕСА_1 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , добровільно видав пластикову банківську картку, чорного кольору, з логотипом АТ «Приватбанк», із цифровим зображенням у вигляді: « НОМЕР_1 », яка знаходиться у полімерному прозорому пакеті, де мається надпис чорнилом синього кольору у вигляді «4373».

З допиту свідка ОСОБА_5 слідує, що у жовтні 2023 року до нього прийшов ОСОБА_6 та розповів, що у вересні 2023 року він забрав до свого будинку ОСОБА_4 , яка до того моменту проживала у родині ОСОБА_7 та саме у вересні 2023 повернули її додому, у розбитий будинок, тому проживати там не можливо. ОСОБА_8 , за проханням ОСОБА_4 , звернувся до ОСОБА_5 з метою зняття з її банківської картки належних їй грошових коштів, у вигляді пенсії та дав йому банківську картку, проте в ході перевірки залишку на картці, грошових коштів там не було. ОСОБА_5 повідомив ОСОБА_9 , що на картці ОСОБА_10 не має грошових коштів, на що ОСОБА_8 попрохав залишити його карту та у подальшому при наявності на ній коштів, зняти їх.

Власником вилученого майна є ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_2 , тимчасово перебуває у ШЕЛТЕРІ для представників маломобільних груп населення та людей з інвалідністю за адресою: АДРЕСА_3 .

Постановою слідчого від 15.01.2024 року вилучене майно визнано речовим доказом у кримінальному провадженні.

З урахуванням викладеного, з метою забезпечення збереження речового доказу, який є знаряддям кримінального правопорушення, та який визнано на даний час речовим доказом та який має суттєве значення для кримінального провадження, прокурор звернулась до суду з вищезазначеним клопотанням про арешт майна.

Прокурор, власник майна ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , у якого було вилучено вказане майно, у судове засідання не з`явились, повідомлялись про час та місце розгляду клопотання своєчасно та належним чином. Прокурор надала заяву, про розгляд клопотання без її участі. Клопотання підтримала та просила задовольнити.

Неприбуття в судове засідання власника майна, прокурора, відповідно до вимог ч. 1 ст. 172 КПК України не перешкоджає розгляду клопотання. Володілець майна, який не був присутнім при розгляді клопотання про арешт майна, має право заявити клопотання про скасування арешту майна в порядку та на підставах, визначених ст. 174 КПК України.

Слідчий суддя, дослідивши витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань щодо кримінального провадження, в рамках якого подається клопотання та інші матеріали, якими слідчий обґрунтовує доводи клопотання, доходить висновку про наявність підстав для задоволення клопотання.

Відповідно до ч. 5 ст. 171 КПК України, клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено. У разі тимчасового вилучення майна під час обшуку, огляду, здійснюваних на підставі ухвали слідчого судді, передбаченої статтею 235 цього Кодексу, клопотання про арешт такого майна повинно бути подано слідчим, прокурором не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено.

Слідчим суддею встановлено, що Куп`янським районним відділом поліції Головного управління Національної поліції в Харківській області здійснюється досудове розслідування, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000002 від 01.01.2024 року.

Згідно постанови старшого слідчого СВ №3 Куп`янського РВП ГУНП в Харківській області від 15.01.2023 року пластикова банківська картка, чорного кольору, з логотипом АТ «Приватбанк», із цифровим зображенням у вигляді: « НОМЕР_1 », яка знаходиться у полімерному прозорому пакеті, де мається надпис чорнилом синього кольору у вигляді «4373», визнано речовим доказом у даному кримінальному провадженні.

На виконання вимог абз. 1 ч. 5 ст. 171 КПК України, прокурор через систему «Електронний суд» звернулась до суду не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, а саме 16.01.2024 року, тобто, в передбачений кримінальним процесуальним законодавством строк стороною обвинувачення, як встановлено вище, подано до суду клопотання про арешт майна.

Порядок тимчасового вилучення майна врегульовано у ст. 168 КПК України. Зокрема, відповідно до ч. 2 ст. 168 КПК України, тимчасове вилучення майна може здійснюватися під час огляду.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Згідно вимог п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

За змістом ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 цього Кодексу, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 цього Кодексу.

Згідно ч. 1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно ч. 2 ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини 2 статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу).

Згідно ч. 11 ст. 170 КПК України, заборона на використання майна, а також заборона розпоряджатися таким майном можуть бути застосовані лише у випадках, коли їх незастосування може призвести до зникнення, втрати або пошкодження відповідного майна або настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню.

Слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абз. 2 ч. 1 ст. 170 цього Кодексу (ч. 1 ст. 173 КПК України).

Згідно п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України, заходом забезпечення кримінального провадження є арешт майна. Відповідно до ч. 5 ст. 132 КПК України, під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді докази обставин, на які вони посилаються.

Згідно вимог ч. 6 ст. 132 КПК України, до клопотання слідчого, прокурора про застосування заходу забезпечення кримінального провадження додається витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань щодо кримінального провадження, в рамках якого подається клопотання.

Більш того, в ст. 223 КПК України викладені вимоги до проведенні слідчих (розшукових) дій. Так, відповідно до ч. 1, 2 ст. 223 КПК України слідчі (розшукові) дії є діями, спрямованими на отримання (збирання) доказів або перевірку вже отриманих доказів у конкретному кримінальному провадженні; підставами для проведення слідчої (розшукової) дії є наявність достатніх відомостей, що вказують на можливість досягнення її мети.

Так, прокурором доведено необхідність арешту зазначеного в клопотанні майна, оскільки відповідно до ст. ст. 91 та 98 КПК України можливе його використання як доказу, що має важливе доказове значення в рамках даного кримінального провадження, а також наявність ризиків, передбачених абз. 1 ч. 1 ст. 170 КПК України. З матеріалів кримінального провадження вбачається, що вищевказане майно, яке було вилучене під час огляду, має значення для забезпечення кримінального провадження, за існування розумних підозр вважати, що це майно є предметом вчинення кримінального правопорушення та існує можливість його використання, як доказу у кримінальному провадженні. Слідчий суддя вважає розумним та співрозмірним обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Враховуючи викладене, з метою запобігання можливості приховування зазначеного майна, його пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі та відчуження, слідчий суддя вважає необхідним задовольнити клопотання прокурора про накладення арешту на зазначене в клопотанні майно шляхом позбавлення права на користування, відчуження та розпорядження даним майном.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 98, 131, 170-175 КПК України, слідчий суддя

у х в а л и в:

Клопотання прокурора Куп`янської окружної прокуратури ОСОБА_3 про арешт майна по кримінальному провадженню за № 0000002 від 01.01.2024 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України задовольнити.

Накласти арешт на тимчасово вилучене майно під час огляду місця події від 15.01.2024, а саме на: пластикову банківську картку, чорного кольору, з логотипом АТ «Приватбанк», із цифровим зображенням у вигляді: « НОМЕР_1 », яка знаходиться у полімерному прозорому пакеті, де мається надпис чорнилом синього кольору у вигляді «4373», власницею якої є ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , шляхом заборони відчуження, розпорядження, із подальшим зберіганням вказаного майна, відповідно до «Інструкції про порядок вилучення, обліку, зберігання та передачі речових доказів у кримінальних справах, цінностей та іншого майна органами дізнання, досудового слідства і суду», затвердженої наказом № 51/401/649/471/23/125 від 27.08.2010 року, до скасування арешту майна у встановленому нормами КПК України порядку.

Контроль за виконанням ухвали покласти на прокурора Куп`янської окружної прокуратури ОСОБА_3 .

Ухвала про арешт майна виконується негайно.

Роз`яснити особам, які не були присутні під час розгляду клопотання, що вони не позбавлені можливості звернутись до суду у передбаченому законом порядку з клопотанням про скасування арешту майна.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя