Справа № 756/9633/23
Номер провадження № 1-кп/756/1428/23
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 вересня 2023 року місто Київ

Оболонський районний суд міста Києва в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань № 6 Оболонського районного суду міста Києва судове провадження у відношенні:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця Житомирської області, громадянина України, який має професійно-технічну освіту, працює охоронцем в ТОВ «ОПЕРКОМ», зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчинені кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України,

УСТАНОВИВ:

1. Формулювання обвинувачення у кримінальному провадженні, визнане судом доведеним.

1.1. 10.06.2023, близько 19:09 год., ОСОБА_4 перебував на своєму робочому місці в приміщенні ТЦ «Оазис», що за адресою: м. Київ, просп. Оболонський, буд. 47/42, а саме на третьому поверсі, де на той час знаходився малолітній потерпілий ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зі своїми друзями.

У цей же день та час, на ґрунті раптово виниклих особистих неприязних відносин через поведінку малолітнього ОСОБА_5 та інших осіб, які перебували разом із ОСОБА_5 , у ОСОБА_4 виник умисел, спрямований на спричинення легких тілесних ушкоджень малолітньому ОСОБА_5 .

Реалізуючи вказаний умисел, ОСОБА_4 усвідомлюючи та свідомо припускаючи настання наслідків у вигляді тілесних ушкоджень та бажаючи їх настання, умисно наніс один удар долонею лівої руки в ділянку обличчя справа малолітньому ОСОБА_5 .

Унаслідок учинення кримінального правопорушення, ОСОБА_4 заподіяв потерпілому ОСОБА_5 легке тілесне ушкодження, а саме синець в правій підочній ділянці.

1.2. Отже, ОСОБА_4 учинив кримінальний проступок, передбачений ч. 1 ст. 125 КК України, а саме спричинення умисного легкого тілесного ушкодження.

2. Підстави доведеності винуватості поза розумним сумнівом.

2.1. Позиції сторони обвинувачення та захисту.

2.1.1. У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою винуватість у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України визнав повністю, у вчиненому щиро покаявся, підтвердивши обставини, а саме: час, місце та спосіб вчинення ним інкримінованого йому органом досудового розслідування кримінального проступку, викладені в обвинувальному акті, які відповідають дійсності, він їх у повному обсязі підтверджує та пояснив, що 10.06.2023 перебув на робочому місці в приміщенні ТЦ «Оазис», а саме за адресою м. Київ, просп. Оболонський, буд. 47/42, де працює охоронцем. На третьому поверсі знаходиться ресторан «Пузата Хата». У цьому ресторані за столом знаходився малолітній ОСОБА_5 . Він побачив, як за цим столом малолітні особи почали палити сигарету. Він підійшов та зробив зауваження, однак малолітні особи почали поводити себе зухвало, але все ж таки пішли з ресторану. Пізніше, декілька малолітніх осіб, зокрема і ОСОБА_5 , повернулись, почали знову порушувати порядок в ресторані. Він знов зробив зауваження, однак у цей раз ОСОБА_5 висловився щодо нього нецензурною лайкою. Після чого він наздогнав ОСОБА_5 та вдарив один раз лівою ладонею в лице.

Наразі розуміє помилковість своїх дій, про вказане шкодує, просить суворо не карати, зокрема просить призначити покарання у вигляді мінімального штрафу, чим надати шанс виправити свою поведінку.

2.1.2. Прокурор у судовому засіданні зазначив, що у судовому засіданні достеменно встановлено, що інкриміноване протиправне діяння вчинено обвинуваченим, тому просить суд визнати ОСОБА_4 винуватим та призначити покарання за ч. 1 ст. 125 КК України у виді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн.

2.1.3. Потерпілий та законний представник в судове засідання не з`явились, повідомлялись належним чином про час, дату та місце розгляду судового провадження, однак заяв та клопотань про відкладення чи проведення судового розгляду за їх відсутності не надходило. Сторони про проведення судового розгляду за відсутності потерпілого та його законного представника не заперечували.

2.2. Підстави, за яких суд не досліджує докази сторони обвинувачення та захисту, а також уважає доведеною винуватість поза розумним сумнівом.

2.2.1. У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 в повному обсязі визнав свою винуватість у вчиненні інкримінованого йому органом досудового слідства кримінального проступку при обставинах, викладених у обвинувальному акті. Тож, беручи до уваги, що прокурор не оспорював фактичні обставини провадження, і судом встановлено, що учасники судового провадження, в тому числі обвинувачений ОСОБА_4 правильно розуміє зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності його позиції. При цьому суд роз`яснив обвинуваченому положення ч. 3 ст. 349 КПК України про те, що у такому випадку він буде позбавлений права оспорювати фактичні обставини провадження у апеляційному порядку.

Вислухавши думку учасників судового провадження, які не заперечували проти розгляду кримінального провадження в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнає недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким не оспорюються.

Суд також пересвідчився в добровільності позиції обвинуваченого та не знайшов підстави вважати, що останній себе оговорює або в інший спосіб викривлює визнані ним у судовому засіданні обставини, чи визнає під примусом.

2.2.2. Ураховуючи викладене, суд, допитавши обвинуваченого, дослідивши матеріали кримінального провадження, що характеризують особистість обвинуваченого, дійшов висновку, щодо доведеності винуватості ОСОБА_4 поза розумним сумнівом у вчиненні інкримінованого кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, а саме в спричиненні умисного легкого тілесного ушкодження.

3. Обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання.

3.1. Вивченням обставин справи, оцінкою особистості ОСОБА_4 установлено, що обставиною, яка відповідно до ст. 66 КК України пом`якшує покарання останнього є щире каяття, а обставиною, яка згідно зі ст. 67 КК України обтяжує покарання - учинення кримінального правопорушення щодо малолітньої дитини.

3.2. Ці висновки суду ґрунтуються на тому, що як свідчать матеріали досудового розслідування, ОСОБА_4 беззаперечно визнавав свою винуватість, співпрацював з органом досудового розслідування, повністю повідомив обставини, які мали місце 10.06.2023 в ТЦ «Оазис». Наведені відомості є достатніми, аби вважати дії ОСОБА_4 як каяття, а отже підставою для врахування їх як обставину, що пом`якшує покарання.

Також суд бере до уваги, що і державне обвинувачення в особі прокурора ОСОБА_3 , уважає наявність такої обставини, що пом`якшує покарання, - щире каяття та вказана в обвинувальному акті.

3.3. Судом також встановлено, що потерпілим є ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , а отже станом на 10.06.2010 останній не досягнув 14 років. А отже, ОСОБА_4 вчинено кримінальне правопорушення щодо малолітньої дитини, що утворює обставину, відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 67 КК України обставину, яка обтяжує покарання.

4. Мотиви призначення покарання.

4.1. Суд, призначаючи обвинуваченому ОСОБА_4 покарання, ураховує, що покарання, як захід державного реагування на осіб, котрі вчинили кримінальне правопорушення, є головною і найбільш поширеною формою реалізації кримінальної відповідальності, роль і значення якого багато в чому залежать від обґрунтованості його призначення і реалізації. Застосування покарання є одним із завершальних етапів кримінальної відповідальності, на якому суд вирішує питання, визначені ч. 1 ст. 368 КПК України, та яке виступає правовим критерієм, показником негативної оцінки як самого правопорушення, так і особи, котра його вчинила. Покарання завжди має особистий, індивідуалізований характер, а його призначення і виконання можливе тільки щодо особи, визнаної винуватою у вчиненні кримінального правопорушення. При цьому призначення необхідного і достатнього покарання певною мірою забезпечує відчуття справедливості як у потерпілого, так і суспільства.

За змістом статей 50, 65 КК України, особі, яка скоїла кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для виправлення та попередження скоєння нових кримінальних правопорушень. Це покарання має відповідати принципам законності, обґрунтованості, справедливості, співмірності та індивідуалізації, що є системою найбільш істотних правил і критеріїв, які визначають порядок та межі діяльності суду під час обрання покарання. Суд повинен ураховувати ступінь тяжкості кримінального правопорушення, конкретні обставини його скоєння, форму вини, наслідки цього діяння, дані про особу, обставини, що впливають на покарання, ставлення особи до своїх дій, інші особливості справи, які мають значення для забезпечення відповідності покарання характеру та тяжкості кримінального правопорушення.

Покарання завжди призначається як відповідний захід примусу держави за вчинене кримінальне правопорушення, виконує виправну функцію і водночас запобігає вчиненню нових кримінальних правопорушень як самим засудженим, так і іншими особами, а індивідуалізація покарання ґрунтується на прогностичній діяльності суду, що покарання є необхідним у тому обсязі, який був би достатнім для досягнення найближчої мети покарання - виправлення засудженого.

4.2. При цьому в судовому засіданні при дослідженні особистості обвинуваченого відповідно до положень ст. 50 КК України, підстав для призначення покарання в порядку передбаченому статями 69, 69-1 КК України, не встановлено.

4.3. Отже, обираючи вид та строк покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд відповідно до ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, який відноситься до категорій кримінальних проступків. Обставину, що пом`якшує покарання та наявність обставини, що обтяжує покарання. Вид кримінального правопорушення та його суспільна небезпечність. Разом з цим суд враховує і те, що обвинувачений раніше не судимий, офіційно працює на посаді охоронця в ТОВ «ОПЕРКОМ», тобто займається суспільно-корисною працею, а отже суд приходить до висновку, що виправлення та перевиховання обвинуваченого можливо без ізоляції від суспільства, шляхом призначення ОСОБА_4 покарання у виді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн 00 коп.

4.4. Зазначене судом покарання, на переконання суду, відповідає положенням статей 65-67 КК України та буде необхідним для виправлення обвинуваченого, запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень та відповідатиме особистості обвинуваченого.

Бо примус зі сторони держави здійснити платіж на користь останньої, є не лише дієвим інструментом перевиховання, а й нагадуванням, негативним досвідом, з метою утриматися в майбутньому учинення повторних дій, що відповідає меті притягнення до кримінальної відповідальності, визначеної ст. 50 КК України.

4.5. Оскільки судом призначено обвинуваченому покарання в виді штрафу, підстави для застосування положень ст. 75 КК України, відсутні.

5. Мотиви ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку, та положення закону, якими керувався суд.

2.1. Ураховуючи те, що стосовно обвинуваченого запобіжний захід не застосовувався, а сторони провадження не заявили клопотання про застосування відносно нього запобіжного заходу, суд не вбачає підстав для застосування запобіжного заходу до набрання вироком законної сили.

2.2. Цивільний позов у рамках даного кримінального провадження не заявлено.

2.3. Питання речових доказів суд вирішує на підставі ст. 100 КПК України, зокрема оптичний носій інформації DVD-R диск, який зберігається в матеріалах досудового розслідування, які перебувають в Оболонській окружній прокуратурі міста Києва, слід залишити в матеріалах вказаного досудового розслідування протягом усього строку їх зберігання.

5.4 Процесуальні витрати у провадженні, а саме витрати на проведення експертизи № 042/1-253-2023 від 12.06.2203 у сумі 1198 грн 00 коп., які відповідно до ст. 124 КПК України підлягають стягненню з обвинуваченого ОСОБА_4 на користь держави.

Керуючись статтями 7, 17, 100, 124, 301, 302, 368-371, 374, 381, 382, 615 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України та призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі 50 (п`ятдесяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) грн 00 коп.

Запобіжний захід ОСОБА_4 до набрання вироком законної сили - не обирати.

Речові докази: оптичний носій інформації DVD-R диск, який зберігається в матеріалах досудового розслідування, які перебувають в Оболонській окружній прокуратурі міста Києва, слід залишити в матеріалах вказаного досудового розслідування протягом усього строку їх зберігання.

Процесуальні витрати за проведення експертизи № 042/1-253-2023 від 12.06.2203 у сумі 1198 грн 00 коп. стягнути з ОСОБА_4 на користь держави.

Вирок може бути оскаржений до Київського апеляційного суду через Оболонський районний суд міста Києва протягом 30 (тридцяти) днів з дня проголошення вироку.

Відповідно до ч. 2 ст. 394 КПК України цей вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.

Вирок набирає законної сили після спливу закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого ч. 2 ст. 395 КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку суду негайно після його проголошення вручити обвинуваченому, прокурору в порядку, визначеному статтями 376, 615 КПК України.

Суддя ОСОБА_1