ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/803/235/24 Справа № 215/4/24 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 січня 2024 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

Судді доповідача ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу прокурора Криворізької Північної окружної прокуратури ОСОБА_5 на ухвалу слідчого судді Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 03 січня 2024 року у кримінальному провадженні № 0000001, про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, щодо:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кривого Рогу, громадянина України, українця, з середньо-спеціальною освітою, не одруженого, не маючого на утриманні дітей, не працюючого, не є особою з інвалідністю, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, -

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_7

в режимі відеоконференції

захисника ОСОБА_8

підозрюваного ОСОБА_6

прокурора ОСОБА_5

В С Т А Н О В И Л А:

За ухвалою слідчого судді Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 03 січня 2024 року частково задоволено клопотання слідчого СВ ВП № 5 КРУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_9 та застосовано до підозрюваного ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту на строк до 01 березня 2024 року включно.

Слідчий суддя дійшов висновку про обґрунтованість підозри ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, а також про наявність ризиків того, що останній може переховуватися від органу досудового розслідування та суду або незаконно впливати на свідків та потерпілих у кримінальному провадженні.

В той же час слідчий суддя врахував, що підозрюваний має постійне місце мешкання, раніше не судимий, не одружений, та вважав за можливе запобігти визначеним ризикам шляхом застосування до підозрюваного цілодобового домашнього арешту.

В апеляції:

- прокурор просить ухвалу слідчого судді скасувати та застосувати до підозрюваного ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

В обґрунтування вказує, що про існування ризику переховування свідчить поведінка підозрюваного під час вчинення кримінального правопорушення, зокрема те, що останній нанесення потерпілому ударів ножем залишив місце вчинення злочину та розуміючи можливі загрозливі для життя потерпілого наслідки, не вжив заходів для надання йому допомоги.

Крім того зазначає, що підозрюваний має змоги упливати на потерпілого та свідків, які які є його сусідами по будинку.

Вказує, що слідчий суддя не в повній мірі врахував суспільну небезпеку злочину, а саме умисне заподіяння з малозначних мотивів із використанням ножа тяжких тілесних ушкоджень потерпілому.

Заслухавши сторони кримінального провадження, прокурора, який підтримав доводи та вимоги апеляційної скарги, просив її задовольнити, підозрюваного та його захисника, які просили відмовити в задоволенні апеляційних вимог прокурора, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступного висновку.

Згідно до вимог ч. 1, п. 3 ч. 2 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу. Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється чи обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до п`яти років, - виключно у разі, якщо прокурором, крім наявності підстав, передбачених ст. 177 цього Кодексу, буде доведено, що перебуваючи на волі, ця особа переховувалася від органу досудового розслідування чи суду, перешкоджала кримінальному провадженню або їй повідомлено про підозру у вчиненні іншого злочину.

За ст. 181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби і може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

За положеннями ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Вирішуючи це питання стосовно підозрюваного ОСОБА_6 , слідчий суддя належно дослідив обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; особу підозрюваного та обставини вчинення інкримінованого злочину, а також наявність достатніх підстав вважати, що існують ризики, передбачені ст. 177 цього Кодексу, на які вказує слідчий, та дійшов обґрунтованого висновку про можливість застосування до підозрюваного ОСОБА_6 більш м`якого запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту.

Так, за матеріалами, долученими до клопотання, вбачається, що 01 січня 2024 року до ЄРДР за № 0000001 внесені відомості за ч. 1 ст. 121 КК України.

01 січня 2024 року ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, а саме в умисному тяжкому тілесному ушкодженні, тобто тілесному ушкодженні, небезпечному для життя в момент заподіяння.

Розглядаючи питання обґрунтованості підозри як підставу для застосування запобіжного заходу, колегія суддів зважає на відсутність законодавчого визначення поняття «обґрунтованість підозри» та усталену практику Європейського суду з прав людини щодо поняття «обґрунтованості підозри» та критеріїв її визначення. Зокрема, як зазначено у рішенні ЄСПЛ «Нечипорук, Йонкало проти України» від 21.04.2011р., наявність обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів або відомостей, на підставі яких об`єктивний спостерігач зробив би висновок, що дана особа могла б скоїти злочин.

З наданих суду апеляційної інстанції матеріалів слідує, що наведені в клопотанні слідчого дані свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_6 інкримінованого йому злочину, з огляду на наявність відповідних доказів, а саме: протоколами огляду місця події від 01 січня 2024 року; протоколом допиту свідка ОСОБА_10 від 01 січня 2024 року; протоколами пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 01 січня 2024 року; протоколом допиту свідка ОСОБА_11 від 01 січня 2024 року, які в достатній мірі вказують на причетність підозрюваного до вчинення інкримінованого йому злочину.

Крім того, враховуються встановлені обставини, передбачені ст. 178 КПК України, а саме те, що підозрюваний ОСОБА_6 вчинив кримінальне правопорушення, яке згідно ст. 12 КК України, відносяться до категорії тяжкого злочину, проти життя та здоров`я особи, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до восьми років, що свідчить про існування ризиків переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, та незаконного впливу на свідків та потерпілих у кримінальному провадженні.

Поряд із наведеними вище обставинами, слідчий суддя також врахував, що підозрюваний ОСОБА_6 має постійне місце мешкання, раніше не судимий, та вважав за можливе обмежитись застосуванням до підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту.

При цьому прокурором, а ні в апеляційній скарзі, а ні в судовому засіданні апеляційного суду не наведено досить переконливих обставин і доводів щодо недостатності застосування до підозрюваного запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього домашнього арешту для запобігання визначеним ризикам.

Сама по собі тяжкість інкримінованого підозрюваному злочину, та тяжкість можливого покарання, не є виключними і достатніми обставинами для підтвердження неможливості застосування до ОСОБА_6 , при вказаних обставинах, більш м`якого запобіжного заходу.

Таким чином, часткове задоволення клопотання про застосування до підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою і застосування до нього більш м`якого запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього домашнього арешту, відповідає вимогам вищевказаних норм закону, і, зокрема, правовій позиції, викладеній у рішенні Європейського суду у справі «Харченко проти України», та є дієвим механізмом контролю його поведінки під час здійснення досудового розслідування та відповідає завданням кримінального провадження.

З урахуванням вищевказаних обставин кримінального провадження, положень кримінального процесуального закону, відсутні підстави для скасування чи зміни ухвали слідчого судді з мотивів наведених прокурором в апеляційній скарзі.

Порушень вимог кримінального процесуального закону, які б давали підстави для скасування чи зміни ухвали слідчого судді не встановлено. Запобіжний захід щодо підозрюваного ОСОБА_6 обраний у відповідності з наведеними вище вимогами норм кримінального процесуального закону, тому вимоги апеляційної скарги прокурора слід залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді без змін.

Керуючись ст. ст. 405, 407, 419, 422 КПК, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу прокурора Криворізької Північної окружної прокуратури ОСОБА_5 , - залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 03 січня 2024 року у кримінальному провадженні № 0000001, про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, щодо ОСОБА_6 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4