Справа № 754/7241/22 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/824/2318/2023 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_2
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 листопада 2023 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого - судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

з участю прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

потерпілого ОСОБА_9 ,

представника потерпілого ОСОБА_10 ,

представника цивільного відповідача ПрАТ «Страхова компанія «АРКС» ОСОБА_11 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження за апеляційними скаргами обвинуваченого та представника Приватного акціонерного товариства «Страхової компанії «АРКС» - адвоката ОСОБА_12 на вирок Деснянського районного суду міста Києва від 26 грудня 2022 року, яким

ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, українця, громадянина України, освіта середня-спеціальна, не працюючого, не одруженого, проживаючого за адресою АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

засуджено за ч. 1 ст. 286 КК України до покарання у виді одного року обмеження волі, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік. На підставі ст.75,76 КК України звільнено від відбування призначеного основного покарання, якщо він протягом одного року іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання та роботи. В задоволенні цивільного позову ОСОБА_14 про стягнення матеріальної шкоди відмовлено. Стягнуто з ПрАТ «СК «AРКС» на користь ОСОБА_9 535 785 грн. у рахунок відшкодування матеріальної шкоди. Вироком вирішено питання щодо речових доказів та процесуальних витрат.

В С Т А Н О В И Л А:

За вироком суду, ОСОБА_13 04.06.2022 року, близько 18год.05хв., керуючи автомобілем "Шкода Октавія" державний номер НОМЕР_1 рухаючись по проїзній частині по вул. Бальзака зі сторони вул. Градинської в напрямку вул. Лаврухіна в м. Києві в порушення вимог п.2.3 «б`Правил дорожнього руху - для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі; п.10.1 - перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що де буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху; п.10.4 перед поворотом праворуч та ліворуч, у тому числі в напрямку головної дороги, або розворотом водій повинен завчасно зайняти відповідне крайнє положення на проїзній частині, призначеній для руху в цьому напрямку, крім випадків, коли здійснюється поворот у разі в`їзду на перехрестя, де організовано круговий рух, напрямок руху визначено дорожніми знаками чи дорожньою розміткою або рух можливий лише в одному напрямку, установленому конфігурацією проїзної частини, дорожніми знаками чи розміткою. Водій, що виконує поворот ліворуч або розворот поза перехрестям з відповідного крайнього положення на проїзній частині даного напрямку, повинен дати дорогу зустрічним транспортним засобам, а при виконанні цих маневрів не з крайнього лівого положення на проїзній частині - і попутним транспортним засобам. Водій, що виконує поворот ліворуч, повинен дати дорогу попутним транспортним засобам, які рухаються попереду нього і виконують розворот; п.1.1 (вузька суцільна лінія) - поділяє транспортні потоки протилежних напрямків (осьова розмітка) на дорогах з двома чи трьома смугами руху в обох напрямках, позначає межі смуг руху у попутному напрямку (розділювальна розмітка), позначає межі проїзної частини, на які в`їзд заборонено (напрямні острівці та острівці безпеки); розділяє пішохідний і велосипедний рух на суміжних пішохідних та велосипедних доріжках, позначених знаком 4.18; розділяє смуги на велосипедних доріжках з двостороннім рухом у разі наближення до велосипедного переїзду, позначеного розміткою 1.15; перед початком зміни напрямку руху пов`язаного з виконанням маневру перестроювання у сусідню, ліву, смугу руху, не був уважним, не переконався, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, продовжив виконання маневру та не надав дорогу транспортному засобу, що рухався в попутному напрямку по тій смузі, на яку ОСОБА_13 мав намір перестроїтись, та в подальшому почав виконувати маневр розвороту у зустрічному напрямку, при цьому пересікаючи вузьку суцільну лінію розмітки, де в цей час позаду рухався в попутному напрямку електромотоцикл «LikeBike KTM», під керуванням водія ОСОБА_9 , внаслідок чого відбулось зіткнення транспортних засобів. В результаті порушення зазначених правил безпеки дорожнього руху водієм ОСОБА_13 водію електромотоциклу ОСОБА_9 були заподіяні тілесні ушкодження, у вигляді: закритої травми тазу у вигляді перелому передніх відділів вертлюгової западини, розриву лонного зчленування з наявністю кісткового фрагменту в проекції зчленування - перелому лівої лонної кістки та відкриту травму лівого колінного суглобу у вигляді розривів колатеральної латеральної зв`язки, передньої та задньої хрестоподібних зв`язок, підколінного м`язу, забою кісткового мозку медіального виростку стегнової кістки, підшкірної гематоми параартикулярних м`яких тканин, забійної рани передньої медіальної поверхні суглобу, що проникає в порожнину суглобу, що відносяться до тілесних ушкоджень середньої тяжкості, що спричинили тривалий розлад здоров`я.

Дії ОСОБА_13 кваліфіковано за ч. 1 ст. 286 КК України як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесні ушкодження.

В апеляційній скарзі обвинувачений просить змінити вирок суду та виключити застосування додаткового покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами на строк один рік.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи, неправильно застосовано закон України про кримінальну відповідальність, а призначене покарання не відповідає тяжкості покарання та особі обвинуваченого, вирок суду не містить будь-якого мотивування для застосування додаткового покарання. Вказує, що застосування додаткового покарання становить особистий надмірний тягар для нього, оскільки використання транспортного засобу в інтересах його сім`ї та інтересах громади в умовах воєнного стану є єдиним засобом для його існування.

В апеляційній скарзі представник АТ «СК «АРКС» просить скасувати вирок суду в частині задоволення цивільного позову ОСОБА_9 та стягнення з АТ «СК «АРКС» матеріальної шкоди в розмірі 535 785,00 грн. та відмовити в задоволенні позовних вимог ОСОБА_9 в повному обсязі.

В обґрунтування апеляційної скарги посилається на істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, а також неповноту судового розгляду та невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, що призвело до прийняття незаконного та необґрунтованого вироку в частині задоволення вимог цивільного позову.

Вказує, що судом не було залучено АТ «СК «АРКС» до участі у справі в якості цивільного відповідача, не було надіслано позовної заяви з додатками, чим позбавлено можливості подати відзив, викласти свої заперечення, пояснення, докази, а також не повідомлено про дату та час розгляду справи. Окрім того, відповідно до цивільного позову ОСОБА_9 жодних позовних вимог до АТ «СК «АРКС» пред`явлено не було, у зв`язку з чим стягнення з АТ «СК «АРКС» (особи, яка не є цивільним відповідачем у справі) матеріальної шкоди в розмірі 535,785,00 грн. на користь ОСОБА_9 суперечить засадам кримінального процесуального закону.

Вважає, що суд безпідставно стягнув з АТ «СК «АРКС» 535 785 грн. матеріальної шкоди, оскільки вказана сума не була підтверджена документально жодними належними, достатніми, допустимими та достовірними доказами. Вказує також, що страхове відшкодування ОСОБА_9 за шкоду, пов`язану з лікуванням на загальну суму 248 518,04 грн. було виплачено страховиком (28.12.2022 р - виплата в розмірі 229 699,22 грн., 17.01.2023 р. - виплата в розмірі 18 815,82 грн.), окрім благодійного внеску у сумі 3 100,00 грн. який не підлягає сплаті Страховиком, а також не була відшкодована сума відповідно до Рахунку на оплату № 797а від 15.06.2022р. на суму 49 960,00 грн., оскільки не було надано підтверджуючих платіжних документів щодо сплати.

Окрім того, зазначає, що 28.12.2022 р. Страховиком також було сплачено ОСОБА_9 моральну шкоду в розмірі 11 484,96 грн. (5% розраховано від суми витрат, понесених на лікування в розмірі 229 699,22 грн.) та вказує, що ліміт страхової виплати за шкоду, заподіяну здоров`ю, передбачений Полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №ЕР204623488 від 25.06.2021 у розмірі 260 000,00 грн. було вичерпано.

Також вважає, що вимоги позивача ОСОБА_9 щодо відшкодування шкоди, заподіяної пошкодженням КТМ електроскутера, є не підтвердженими та передчасними, оскільки право власності ОСОБА_9 не підтверджено наданими документами, а також не підтверджено розміру збитків завданих пошкодженням вказаного транспортного засобу.

Заслухавши доповідь судді, обвинуваченого та його захисника, які підтримали апеляційну скаргу, подану в інтересах ОСОБА_7 , представника АТ «СК «АРКС», який підтримав апеляційну скаргу цивільного відповідача, прокурора,потерпілого, представника потерпілого, які заперечували проти задоволення обох апеляційних скарг, перевіривши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення за обставин, викладених у вироку, правильність кваліфікації його дій за ч. 1 ст. 286 КК України, розмір та вид призначеного основного покарання із звільненням від його відбування з випробуванням сторонами у апеляційному порядку не оскаржується.

Згідно з положеннями ст. 414 КПК невідповідним ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого визнається таке покарання, яке хоч і не виходить за межі, встановлені відповідною статтею (частиною статті) закону України про кримінальну відповідальність, але за своїм видом чи розміром є явно несправедливим через м`якість або через суворість.

Термін «явно несправедливе покарання» означає не будь-яку можливу відмінність в оцінці виду та розміру покарання з погляду суду апеляційної чи касаційної інстанції, а відмінність у такій оцінці принципового характеру. Це положення вказує на істотну диспропорцію, неадекватність між визначеним судом, хоча й у межах відповідної санкції статті, видом та розміром покарання й тим видом і розміром покарання, яке мало бути призначене, враховуючи обставини, що повинні братися до уваги при призначенні покарання.

Посилання в апеляційній скарзі на відсутність будь-якого мотивування при призначенні додаткового покарання, є безпідставним з огляду на вищезазначені обставини.

Згідно санкції ч.1 ст.286 КК України застосування додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами є обов`язковим.

Колегія суддів вважає, що при призначенні обвинуваченому ОСОБА_13 додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами строком на 1 рік суд першої інстанції дотримався загальних засад призначення покарання, передбачених Кримінальним кодексом України та визначив покарання, яке є необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів.

Під час призначення додаткового покарання судом було враховано характер та тяжкість наслідків заподіяних водієм, також слід врахувати, що обвинувачений вчинив нетяжкий злочин, який хоч і є необережним, однак становить підвищену суспільну небезпеку, врахував обставини, що пом`якшують покарання, відсутність обставин, що обтяжують покарання, а також враховано вимоги санкції ч.1 ст.286 КК України.

Підстав вважати призначене обвинуваченому покарання явно несправедливим через суворість або призначеним у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність колегія суддів не вбачає.

Таким чином, доводи апеляційної скарги про неврахування судом даних про особу винного з посиланням на необхідність використання транспортного засобу в інтересах сім`ї на матеріалах кримінального провадження не ґрунтуються.

Доводи захисника щодо безпідставного застосування додаткового покарання, колегія суддів вважає необґрунтованими, оскільки апеляційна скарга не містить вагомих та переконливих доводів, підтверджених відповідними доказами, які б давали можливість суду апеляційної інстанції пом`якшити призначене обвинуваченому покарання, у тому числі і застосуванням вимог ст.69 КК України, шляхом зміни вироку.

Підстав вважати, що судом першої інстанції ОСОБА_13 призначене покарання без дотримання вимог ст.ст.50,65 КК України, колегія суддів не вбачає.

У той же час вимоги апеляційної скарги представника цивільного позивача підлягають частковому задоволенню.

Як встановлено з вироку, із ПрАТ «СК «АРКС» стягнуто на користь ОСОБА_9 535 785, 68 грн. у рахунок відшкодування матеріальної шкоди.

Як випливає з матеріалів кримінального провадження , потерпілим ОСОБА_9 у кримінальному провадженні заявлений цивільний позов до обвинуваченого ОСОБА_13 про відшкодування майнової шкоди на суму 535 785, 68 грн. ( а.25-26).

Під час судового розгляду ОСОБА_9 до суду подана уточнена позовна заява аналогічного змісту, але із зазначенням у якості третьої особи ПрАТ «СК «АРКС» (а.97-98).

Зазначене свідчить про те, що до ПрАТ «СК «АРКС» потерпілим ОСОБА_9 будь-яких вимог майнового характеру не висувалося.

Також матеріалами кримінального провадження не підтверджується та обставина, що ПрАТ «СК «АРКС» була притягнута до участі у справі у якості співвідповідача з покладенням на підприємство відповідних процесуальних обов`язків.

Чинним ЦПК України не передбачено можливості покладати на третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, будь-які матеріально-правові обов`язки , а також установлювати чи захищати їх права, тобто винести рішення або ухвалу суду про права чи обов`язки цих третіх осіб, про що також роз`яснено у висновку Великої Палати Верховного суду від 25.06.2019 року у справі № 910/17792/17.

З огляду на наведене судове рішення про стягнення з ПрАТ «СК «АРКС» на користь ОСОБА_9 майнової шкоди не ґрунтується на вимогах процесуального закону і підлягає скасуванню.

Оскільки позовних вимог до ПрАТ «СК «АРКС» не пред`являлося, то є безпідставними твердження апеляційної скарги цивільного відповідача про необхідність ухвалення рішення про відмову у їх задоволенні.

Виходячи з наведеного судове рішення підлягає скасуванню у частині стягнення з ПрАТ «СК «АРКС» на користь ОСОБА_9 майнової шкоди.

Керуючись ст.ст.404,405,407,419 КПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу обвинуваченого залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу представника АТ «СК «АРКС» задовольнити частково.

Вирок Деснянського районного суду м. Києва від 26 грудня 2022 року щодо ОСОБА_13 у частині стягнення з ПрАТ «СК «АРКС» на користь ОСОБА_9 грошових коштів в рахунок відшкодування матеріальної шкоди скасувати.

В іншій частині вирок залишити без зміни.

На ухвалу може бути подана касаційна скарга до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення.

Суддя: Суддя: Суддя: