УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 листопада 2023 року м. Київ

Слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду клопотання слідчого СВ Шевченківського УП ГУНП у місті Києві ОСОБА_6 , погоджене прокурором Шевченківської окружної прокуратури ОСОБА_3 , про продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Київ, громадянина України, непрацюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, -

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.ч. 2, 3 ст. 307, ч. 1 ст. 306 КК України, у кримінальному провадженні № 0000461 від 09.02.2023,-

ВСТАНОВИВ:

Слідчий за погодженням з прокурором звернувся до слідчого судді з клопотанням про продовження підозрюваному ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, у межах строку досудового розслідування, тобто до 17.12.2023.

В обґрунтування клопотання зазначено, що слідчим відділенням ВП № 2 Шевченківського УП ГУНП у місті Києві здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000461, розпочатому 09.02.2023 за ознаками складу кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 та ч. 3 ст. 307, ч.1 ст. 306 КК України.

ОСОБА_7 підозрюється у незаконному придбанні, зберіганні з метою збуту особливо небезпечної психотропної речовини в особливо великих розмірах, а також незаконному збуті особливо небезпечної психотропної речовини, вчиненому за попередньою змовою групою осіб, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України, та у використанні коштів, здобутих від незаконного обігу наркотичних засобів, з метою продовження незаконного обігу наркотичних засобів та психотропних речовин, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 306 КК України.

16 вересня 2023 року ОСОБА_5 затримано в порядку ст. 208 КПК України.

17 вересня 2023 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України.

18 вересня 2023 року ОСОБА_5 повідомлено про зміну раніше повідомленої підозри та про нову підозру у вчиненні ним кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 та ч. 3 ст. 307 КК України.

18 вересня 2023 ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва відносно ОСОБА_5 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

27 вересня 2023 року ОСОБА_5 повідомлено про зміну раніше повідомленої підозри та про нову підозру у вчиненні ним кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307,ч. 3 ст. 307, ч. 1 ст. 306 КК України.

Обґрунтованість підозри ОСОБА_5 у інкримінованому кримінальному правопорушенні підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами у їх сукупності.

Згідно матеріалів кримінального провадження ОСОБА_5 може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на свідків та підозрюваних у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інші кримінальні правопорушення що відповідно до вимог п. 4 ч. 1ст. 184 КПК України є ризиками, передбаченими п.п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.

Прокурор у судовому засіданні підтримав клопотання у повному обсязі.

Захисник заперечував щодо задоволення клопотання, посилаючись що стороною обвинувачення не вірно кваліфіковано дії підозрюваного за ч.3 ст. 307 КК України. Інкримінований ОСОБА_5 злочин за ч.1 ст. 306 КК України не обгрунтовано. Також посилався на необгрунтованість ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України.

Підозрюваний у судовому засіданні підтримав доводи захисника, та зазначив, що вину у вчиненні інкримінованихправопорушень, не визнає.

Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши клопотання та додані до нього матеріали, слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання підлягає задоволенню з наступних підстав.

У цьому кримінальному провадженні ОСОБА_5 , повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2, 3 ст. 307, ч. 1 ст. 306 КК України.

Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 18.09.2023 підозрюваному ОСОБА_5 застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою, строком до 14.11.2023, без визначення розміру застави.

Згідно із ч.3 ст.197 КПК України строк тримання під вартою може бути продовжений слідчим суддею в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому цим Кодексом. Сукупний строк тримання під вартою підозрюваного, обвинуваченого під час досудового розслідування не повинен перевищувати:

1) шести місяців - у кримінальному провадженні щодо нетяжкого злочину;

2) дванадцяти місяців - у кримінальному провадженні щодо тяжких або особливо тяжких злочинів.

З огляду на приписи ч.4 ст.199 КПК України слідчий суддя зобов`язаний розглянути клопотання про продовження строку тримання особи під вартою згідно з правилами, передбаченими для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу. Тобто при вирішенні цього питання слідчий суддя керується загальними приписами, які регулюють застосування відповідного запобіжного заходу, однак з урахуванням додаткових відомостей і спливу строку досудового розслідування.

Загальні підстави і порядок застосування запобіжного заходу визначені у ст.194 КПК України, конструкція якої передбачає три рівня дослідження слідчим суддею обставин (фактів):

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Щодо обґрунтованої підозри слідчий суддя зазначає, що оскільки чинне законодавство не розкриває це поняття, враховуючи ст.ст.8, 9 КПК України, слід керуватися позиціями Європейського суду з прав людини. З точки зору практики ЄСПЛ обґрунтованість підозри - це певний стандарт доказування, який означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі "Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства" від 30 серпня 1990 року, п. 32, Series A, N 182). При чому факти, які викликали підозру, не обов`язково мають бути одного рівня з тими, які необхідні для того, щоб не лише обґрунтувати засудження, а й пред`явити обвинувачення, що є наступною стадією в процесі розслідування кримінальної справи (рішення у справі «Murrаyv.UnitedKingdom», 14310/88, 28.10.1994, п. 55).

У цьому кримінальному провадженні йдеться про причетність ОСОБА_5 до кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2, 3 ст. 307, ч. 1 ст. 306 КК України.

Описана у клопотанні фабула у сукупності з наданими прокурором поясненнями та представленими матеріалами кримінального провадження дає слідчому судді можливість дійти висновку про наявність ознак кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2, 3 ст. 307, ч. 1 ст. 306 КК України.

Досліджені у судовому засіданні відомості переконують слідчого суддю в тому, що підозрюваний міг вчинити кримінальні правопорушення, отже на даному етапі підозра є обґрунтованою. Разом з тим, слідчий суддя не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, оцінювати докази з точки зору їх достатності та допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення. Слідчий суддя на підставі розумної оцінки сукупності отриманих відомостей повинен визначити лише чи є причетність особи до вчинення кримінального правопорушення вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувальних заходів.

Щодо ризиків кримінального провадження, то слідчий у клопотанні та прокурор у судовому засіданні зазначають про ризики, передбачені п.п.1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України:

- з метою уникнення покарання за вчинений злочини підозрювана може переховуватися від органу досудового розслідування та в подальшому від суду;

- може незаконно впливати шляхом підбурювання, вмовляння чи залякування потерпілих та свідків у даному кримінальному провадженні;

- вчинити інше кримінальне правопорушення.

Під час розгляду клопотання слідчим суддею було встановлено, що ризики, які існували на час обрання ОСОБА_5 запобіжного заходу не зменшилися та продовжують існувати.

Так, наразі обґрунтованими є ризик переховування, оскільки ОСОБА_5 не будучи ізольованою від суспільства, може переховуватись від органу досудового розслідування та/або суду, про що свідчить те, що остання обґрунтовано підозрюється у вчиненні інкримінованих кримінальних правопорушень, які караються позбавленням волі на строк до дванадцяти років. Отже, очікування можливого суворого вироку може мати значення. При чому ризик втечі повинен оцінюватися у світлі таких факторів, як характер людини, її моральні принципи, місце проживання, робота, засоби до існування, сімейні зв`язки, а також будь-які інші зв`язки з країною, в якій особу притягнуто до кримінальної відповідальності (рішення у справі «Becciev v. Moldova», п. 58). Тому слідчий суддя, вирішуючи питання щодо продовження строку запобіжного заходу враховує тяжкість злочинів, в яких підозрюється ОСОБА_5 , у сукупності з іншими обставинами. Крім того, слідчий суддя оцінює також ті обставини, що відсутні на його перебуванні утриманці, непрацевлаштований, що свідчить про відсутність міцних соціальних зв`язків.

Отже, надаючи оцінку можливості підозрюваного переховуватися від органу досудового розслідування, слідчий суддя вважає такі дії цілком вірогідними. Співставлення можливих негативних для підозрюваного наслідків переховування у вигляді його можливого ув`язнення у невизначеному майбутньому із засудженням до покарання у виді позбавлення волі у найближчій перспективі доводять, що цей ризик є достатньо високим. Тому з метою нівелювання такого ризику переховування, подальше застосування до підозрюваного запобіжного заходу вбачається обґрунтованим.

Крім того, встановлено продовження існування ризику передбаченого п.3 ч.1 ст.177 КПК України, а саме, що в разі обрання запобіжного заходу не пов`язаного з триманням під вартою, підозрюваний ОСОБА_5 з метою уникнення кримінальної відповідальності може незаконно шляхом підбурювання, вмовляння, залякування впливати на показання свідків.

При встановленні наявності ризику впливу на свідків слід враховувати встановлену КПК процедуру отримання показань від осіб, які є свідками у кримінальному провадженні, а саме: спочатку на стадії досудового розслідування показання отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акту до суду на стадії судового розгляду усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (частини 1, 2 статті 23, стаття 224 КПК України).

Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання, або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 цього Кодексу. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них, крім порядку отримання показань, визначеного статтею 615 цього Кодексу (частина 4 статті 95 КПК України).

За таких обставин ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й продовжує існувати на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом, крім випадків неможливості отримання безпосередньо судом таких показань внаслідок обставин, пов`язаних із введенням воєнного стану на території України.

Також прокурором доведено про продовження існування ризику щодо можливого вчинення іншого кримінального правопорушення (п.5 ч.1 ст. 177 КПК України).

З огляду на наведене, з урахуванням складності кримінального провадження та обсягу матеріалів кримінального провадження, необхідністю проведення слідчих, процесуальних дій, слід продовжити строк тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_5 , що у даному випадку, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи.

При цьому, враховуючи, що ОСОБА_5 , обґрунтовано підозрюється у скоєнні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 306, ч. 3 ст. 307 КК України, тому підстав для визначення розміру застави, як альтернативного запобіжного заходу у даному випадку слідчий суддя не вбачає.

Керуючись ст.ст.176-178, 183, 193, 194, 196, 195, 205, 309 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання, - задовольнити.

Продовжити відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Строк дії ухвали про продовження строку тримання підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , під вартою визначити в межах строку досудового розслідування, терміном до 17.12.2023.

На ухвалу слідчого судді безпосередньо до Київського апеляційного суду прокурором, підозрюваним, його захисником, протягом п`яти днів з дня її оголошення може бути подана апеляційна скарга.

Повний текст ухвали складено 13.11.2023.

Слідчий суддя ОСОБА_1