Справа № 141/547/23
Провадження №1-кп/141/42/23
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 жовтня 2023 року смт Оратів

Оратівський районний суд Вінницької області в складі головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

потерпілої ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000009 від 12.07.2023 за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця смт Оратів Вінницького району Вінницької області, проживає по АДРЕСА_1 , освіта середня, неодруженого, не працюючого, раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 128 КК України,

У С Т А Н О В И В:

11.07.2023 ОСОБА_4 , приблизно о 16 годині, перебував у стані алкогольного сп`яніння та знаходився за місцем свого проживання в АДРЕСА_1 , разом зі своєю співмешканкою ОСОБА_5 .

У подальшому, між ОСОБА_4 та ОСОБА_5 розпочалась словесна суперечка, яка виникла на побутовому ґрунті через те, що остання вживає алкогольні напої та не займається роботою по домогосподарству.

В ході суперечки ОСОБА_4 , діючи із злочинною недбалістю, тобто не передбачаючи можливості настання суспільно-небезпечних наслідків у вигляді шкоди для здоров`я ОСОБА_5 , хоча повинен був і міг їх передбачити, підійшов до останньої, взяв її за ліву руку своїми двома руками та почав тягнути, намагаючись витягти з приміщення будинку, при цьому потерпіла пручалася, а тому, в подальшому ОСОБА_4 відпустив ОСОБА_5 , припинивши свої дії, та вийшов із приміщення будинку.

Внаслідок неправомірних дій ОСОБА_4 потерпіла ОСОБА_5 отримала тілесні ушкодження у вигляді закритого внутрішньо-суглобного гвинтоподібного перелому нижньої третини лівої плечової кістки зі значним зміщенням, які згідно висновку експерта № 88 від 14.07.2023 відноситься до категорії середнього ступеня важкості тілесних ушкоджень, за відсутністю небезпеки для життя та які спричинили тривалий (понад 21 день) розлад здоров`я, згідно п.2.2.2. «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень».

Дії ОСОБА_4 кваліфіковано за ст. 128 КК України, як необережне середньої тяжкості тілесне ушкодження.

В судовому засіданні 05.10.2023 обвинувачений ОСОБА_4 заявив усне клопотання про звільнення його від кримінальної відповідальності, у зв`язку з примиренням із потерпілою ОСОБА_5 . Також ОСОБА_4 суду пояснив, що вину у скоєному кримінальному правопорушенні визнав повністю та щиро кається у вчиненому, кримінальне провадження просив закрити.

Потерпіла ОСОБА_5 в судовому засіданні пояснила, що в неї дійсно виникла конфліктна ситуація з обвинуваченим ОСОБА_4 , який є її співмешканцем, проте наразі ОСОБА_4 попросив у неї вибачення та вони примирилися, будь-яких претензій матеріального та морального характеру до обвинуваченого не має та не заперечує щодо закриття кримінального провадження відносно обвинуваченого ОСОБА_4 .

Прокурор ОСОБА_3 проти задоволення усного клопотання обвинуваченого ОСОБА_4 не заперечував, та зауважив, що оскільки обвинувачений з потерпілою примирився, клопотання обвинуваченого підлягає задоволенню, а кримінальне провадження - закриттю у зв`язку з примиренням обвинуваченого з потерпілою на підставі положень ст. 46 КК України.

Суд, заслухавши учасників кримінального провадження, розглянувши усне клопотання обвинуваченого ОСОБА_4 про звільнення від кримінальної відповідальності, у зв`язку з примиренням з потерпілою, та матеріали кримінальної справи № 141/547/23, доходить наступних висновків.

Відповідно до вимог статті 8 КПК України кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Згідно з положеннями ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка відповідно до вимог ч. 1 ст. 9 Конституції України ратифікована Законом від 17.07.1997 року "Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2,4,7 та 11 Конвенції" та є частиною національного законодавства України, кожен при встановленні обґрунтованості будь-якого кримінального обвинувачення, висунутого проти нього, має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Згідно із ст. 17 Закону України "Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію і практику Суду як джерело права.

У пункті 113 рішення ЄСПЛ в справі "Коваль проти України" від 19.10.2006 року, суд наголосив, що "основна мета статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод у рамках кримінального провадження забезпечити справедливий розгляд справи судом, який встановить обґрунтованість "будь - якого кримінального обвинувачення".

Також стаття 6 Конвенції гарантує обвинуваченому ефективну участь у кримінальному провадженні. Основним аспектом права на справедливий суд є те, що розгляд кримінальної справи, включаючи елементи кримінального провадження, які відносяться до процедури, повинен бути змагальним і в ньому має забезпечуватись рівність сторін обвинувачення і захисту (див. рішення від 16 лютого 2000 року у справі "Роув і Дейвіс проти Сполученого Королівства"). У рішеннях по справах "Леонід Лазаренко проти України" від 28.10.2010 року та "Боротюк проти України" від 16.12.2010 року, а саме у пунктах 52 та 80, відповідно, зазначено, що " … ані буква, ані дух статті 6 Конвенції не перешкоджають особі добровільно відмовитися у відкритий чи мовчазний спосіб від свого права на гарантії справедливого судового розгляду. Однак для того, щоб така відмова була дійсною для цілей Конвенції, вона має бути виражена у недвозначній формі і має супроводжуватися мінімальними гарантіями, співмірними з важливістю такої відмови (див. рішення у справі "Сейдович проти Італії")".

Судом установлено, що органами досудового розслідування дії обвинуваченого ОСОБА_4 кваліфіковано за ст. 128 КК України, як необережне середньої тяжкості тілесне ушкодження.

Згідно ст. 44 КК України особа, яка вчинила кримінальне правопорушення, звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених цим Кодексом. Звільнення від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених цим Кодексом, здійснюються виключно судом. Порядок звільнення від кримінальної відповідальності встановлюється законом.

Як вбачається із пояснень потерпілої ОСОБА_5 , остання підтверджує, що примирилася з обвинуваченим ОСОБА_4 , будь-яких претензій матеріального та немайнового (морального) характеру не має та в подальшому мати не буде, та просить звільнити обвинуваченого ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності, у зв`язку з її примиренням з обвинуваченим, а також просить кримінальне провадження відносно ОСОБА_4 за ст. 128 КК України закрити.

У відповідності до роз`яснень Пленуму Верховного Суду України, що містяться у п. 1 постанови «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності» №12 від 23.12.2005 року, згідно яких, звільнення особи від кримінальної відповідальності із закриттям справи можливе на будь-яких стадіях судового розгляду справи, за умови вчинення особою суспільно-небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбачений Особливою частиною Кримінального кодексу України, та за наявності визначених законом матеріально-правових підстав звільнення особи від кримінальної відповідальності.

Параграфом 2 глави 24 КПК України регламентується порядок звільнення особи від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Відповідно до ч. 3 ст. 288 КПК України суд своєю ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Згідно п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Відповідно до ч. 8 ст. 284 КПК України закриття провадження з підстави передбаченої пунктом 1 частини 2 даної статті не допускається, якщо обвинувачений проти цього заперечує. В цьому разі кримінальне провадження продовжується в загальному порядку, передбаченому цим Кодексом.

Судом установлено, що 05.10.2023 обвинуваченим ОСОБА_4 в судовому засіданні заявлено усне клопотання про звільнення його від кримінальної відповідальності у зв`язку з примиренням з потерпілою та закриття кримінального провадження. Поряд з цим, судом роз`яснено обвинуваченому право наполягати на загальному порядку розгляду справи та наслідки такого закриття кримінального провадження.

Відповідно до вимог ч. 4 ст. 286 КПК України, якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 285 КПК України, особа звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Статтею 46 КК України передбачено, що особа, яка вперше вчинила кримінальний проступок або необережний нетяжкий злочин, крім корупційних кримінальних правопорушень, кримінальних правопорушень, пов`язаних з корупцією, порушень правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, звільняється від кримінальної відповідальності, якщо вона примирилася з потерпілим та відшкодувала завдані нею збитки або усунула заподіяну шкоду.

Так, за правовим змістом ст. 46 КК України передумовою цього виду звільнення від кримінальної відповідальності є вчинення особою вперше кримінального проступку або необережного нетяжкого злочину. Особливістю такого проступку або злочину в даному випадку є обов`язкова наявність потерпілого, тобто особи, якій завдано моральної, фізичної або майнової шкоди і яка визнана потерпілим відповідно до ст. 55 КПК.

Підставами (умовами) для звільнення особи від кримінальної відповідальності за ст. 46 КК є два складових елементи, взятих у своїй єдності: це примирення особи, яка вперше вчинила кримінальний проступок або необережний нетяжкий злочин, з потерпілим від цього кримінального правопорушення; відшкодування зазначеною особою завданих нею збитків або усунення заподіяної шкоди.

Примирення винної особи з потерпілим - це акт прощення ним цієї особи в результаті вільного волевиявлення. Внаслідок такого примирення потерпілий не наполягає на притягненні до кримінальної відповідальності винної особи, а остання відшкодовує завдані нею збитки або усуває заподіяну шкоду. При цьому, саме потерпіла особа в даному випадку пропонує конкретні форми та механізм такого відшкодування або усунення. Якщо ж потерпілий незадоволений відшкодуванням, то застосування ст. 46 КК України є неможливим.

Тобто, матеріально-правовими підставами звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із примиренням винного з потерпілим є вчинення кримінального проступку або необережного нетяжкого злочину вперше, факт примирення з потерпілим та відшкодування завданих збитків або усунення заподіяної шкоди (ст. 46 КК України). Процесуально-правовими підставами звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із примиренням винного з потерпілим є виключно згода обвинуваченого на таке звільнення від кримінальної відповідальності.

При цьому, закон не пов`язує можливість застосування правил ст. 46 КК України із визнанням особою вини, обов`язковою передумовою для закриття провадження у справі є наявність згоди особи на звільнення від кримінальної відповідальності з нереабілітуючих підстав.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, обвинувачений ОСОБА_4 раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, вчинив інкриміноване йому кримінальне правопорушення, передбачене ст. 128 КК України, вперше, яке згідно ст. 12 КК України є нетяжким злочином, заявив усне клопотання про звільнення від кримінальної відповідальності та дав згоду на закриття кримінального провадження з нереабілітуючих підстав, вказуючи на розуміння наслідків такого закриття.

Також судом було з`ясовано відповідно до вимог ч. 2 ст. 288 КПК України думку потерпілої ОСОБА_5 , яка підтримала усне клопотання обвинуваченого ОСОБА_4 у повному обсязі та підтвердила факт примирення з обвинуваченим.

Враховуючи наведене, а також позиції потерпілої та прокурора, які не заперечують щодо задоволення усного клопотання обвинуваченого ОСОБА_4 щодо його звільнення від кримінальної відповідальності у відповідності до ст. 46 КК України, за відсутності будь-яких перешкод для цього, суд вважає за можливе усне клопотання обвинуваченого ОСОБА_4 задовольнити, звільнивши останнього від кримінальної відповідальності за ст.128 КК України на підставі ст. 46 КК України, в порядку ст. ст. 284-288 КПК України, із закриттям даного кримінального провадження щодо нього.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся.

Речові докази та процесуальні витрати у кримінальному провадженні відсутні.

Заходи забезпечення кримінального провадження в ході досудового розслідування не застосовувались.

Керуючись ст. 46 КК України, п. 1 ч. 2 ст. 284, ст.ст.285, 286, 288, 369-372 КПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

1. Усне клопотання обвинуваченого ОСОБА_4 від 05.10.2023 про звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку з примиренням з потерпілою задовольнити.

2. ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , звільнити від кримінальної відповідальності за ст. 128 КК України, на підставі ст. 46 КК України у зв`язку з примиренням з потерпілою.

3. Кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000009 від 12.07.2023 за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 128 КК України, закрити на підставі п. 1 ч. 2 ст. 284 КК України, у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала суду, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Ухвала суду може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду через Оратівський районний суд Вінницької області протягом семи днів з дня її проголошення.

Суддя ОСОБА_1