КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/824/7488/2023 Суддя-доповідач у суді апеляційної інстанції - ОСОБА_2
Категорія: ст. ст. 170-173 КПК України
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 грудня 2023 року Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі судового засідання - ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали провадження за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні - прокурора відділу Київської міської прокуратури ОСОБА_6 , на ухвалу слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 22 листопада 2023 року, -

в с т а н о в и л а:

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 22 листопада 2023 року відмовлено в задоволенні клопотання прокурора відділу Київської міської прокуратури ОСОБА_6 про арешт майна.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням слідчого судді, прокурор відділу Київської міської прокуратури ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу в якій просить скасувати ухвалу слідчого судді Печерського районного суду міста Києва 22.11.2023 у справі №757/51428/23-к, якою відмовлено у задоволенні клопотання прокурора про арешт майна у кримінальному провадженні №0000182 та постановити нову ухвалу, якою задовольнити у повному обсязі клопотання прокурора про арешт майна у кримінальному провадженні №0000182.

На обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт зазначає, що оскаржувана ухвала слідчого судді є незаконною та необґрунтованою.

Апелянт вказує на те, що з метою недопущення втрати речових доказів у кримінальному провадженні, постановою слідчого від 23 жовтня 2023 року єдиний майновий комплекс ДП "Волиньторф" визнано речовим доказом у кримінальному провадженні, а тому з метою збереження речових доказів є необхідність у накладенні арешту на матеріальні об`єкти, на раніше вказане майно.

Крім того, апелянт зазначає, що незастосування арешту на зазначені матеріальні об`єкти, а саме речові докази, може призвести до приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження та настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню.

Одночасно, вважає, що доводи адвоката ОСОБА_7 про недопустимість накладення арешту на майно єдиного майнового комплексу ДП "ВОЛИНЬТОРФ", у зв`язку з тим, що це наносить матеріальну шкоду ТОВ "АГРОБІОСТАНДАРТ", що накладення арешту призведе до втрати майна, непереконливими, так як жодна заборона вчиняти реєстраційні дії стосовно вищевказаного майна не може призвести до втрати вказаного майна.

Однак слідчим суддею при розгляді клопотання про арешт майна не враховані обставини, викладені у клопотанні, не прийнято до уваги пояснення прокурора, не надано належним чином оцінку матеріалам, доданим до клопотання.

Прокурор в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги був повідомлений в установленому законом порядку, про причини неявки суд не повідомив.

Дані обставини дають суду апеляційної інстанції підстави розглядати справу у відсутність прокурора, з урахуванням положень ч. 1 ст. 172, ч. 4 ст. 405, ст. 422 КПК України.

Разом з цим, 19.12.2023 до Київського апеляційного суду надійшло клопотання прокурора відділу Київської міської прокуратури ОСОБА_8 у якому він просив апеляційну скаргу прокурора відділу Київської міської прокуратури ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 22.11.2022 у справі №757/51428/23-к, якою відмовлено у задоволенні клопотання прокурора про арешт майна у кримінальному провадженні №0000182, повернути прокурору для усунення недоліків.

Однак, у постанові Об`єднаної палати ККС ВС від 19.09.2022 року у справі №521/12324/18 зазначено, що положеннями ч. 2 ст. 422 та ст. 422-1 КПК передбачено особливий порядок апеляційної перевірки ухвал, як слідчих суддів (у тому числі щодо застосування та продовження певних запобіжних заходів, обраних під час досудового розслідування), так і ухвал суду про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою, а також про продовження строку тримання під вартою, постановлених під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті. Така, особливість становить: спрощений порядок подання апеляційної скарги безпосередньо до апеляційного суду; скорочений строк апеляційного оскарження; відсутність стадії відкриття апеляційного провадження; обмежені строки розгляду апеляційної скарги; невідкладність вирішення питання про відновлення порушених прав і свобод заінтересованих осіб. Наведеними нормами не визначено можливості залишення без руху апеляційних скарг, поданих у порядку статей 422, 422-1 КПК, без додержання вимог, передбачених ст. 396 КПК, а тому положення ст. 398 КПК, частин 1, 2, п. 1 ч. 3 ст. 399 КПК не можуть бути застосовані до таких апеляційних скарг.

Крім того, колегія суддів звертає увагу на те, що згідно ч. 3 ст. 403 КПК України до початку апеляційного розгляду особа, яка подала апеляційну скаргу, має право змінити та/або доповнити її.

Так, 24.11.2023 апеляційна скарга прокурора надійшла до Київського апеляційного суду, судове засідання було призначене на 19.12.2023, що дає підстави колегії суддів зробити висновок, що у прокурора було достатньо часу змінити або доповнити, подану ним апеляційну скаргу.

Отже, колегія суддів вважає за необхідне відмовити у задоволенні клопотання прокурора про повернення апеляційної скарги прокурору для усунення недоліків.

Заслухавши доповідь судді, перевіривши та обговоривши доводи апеляційної скарги, вивчивши матеріали судового провадження, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Як вбачається з матеріалів провадження, що Територіальним управлінням Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Києві, здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000182 ВІД 19.10.2023 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 364 КК України.

Під час досудового розслідування встановлено, що службові особи Фонду державного майна України, за попередньою змовою з керівниками/представниками/співробітниками/бенефіціарними власниками ТОВ "АГРОБІОСТАНДАРТ" (), умисно, з метою одержання неправомірної вигоди для себе та/або інших фізичних або юридичних осіб, всупереч інтересам служби, що спричинило тяжкі наслідки, вчиняють зловживання своїм службовим становищем шляхом відчуження (приватизації) єдиного майнового комплексу державного підприємства "ВОЛИНЬТОРФ" () на користь ТОВ "АГРОБІОСТАНДАРТ" (код за ) за заниженою вартістю.

З урахуванням вищевикладеного та положень ст. 98 КПК України, у кримінальному провадженні №0000182 від 19.10.2023 визнано речовим доказом єдиний майновий комплекс ДП "ВОЛИНЬТОРФ".

10.11.2023 прокурор відділу Київської міської прокуратури ОСОБА_6 звернувся до слідчого судді Печерського районного суду м. Києва з клопотанням про накладення арешту на майновий комплекс ДП "Волиньторф", згідно переліку зазначеному в даному клопотанні.

22.11.2023 ухвалою слідчого судді Печерського районного суду міста Києва відмовлено у задоволенні клопотання прокурора про арешт майна.

Колегія суддів звертає увагу, що наведені в клопотанні прокурора доводи про накладення арешту на майно перевірялись судом першої інстанції, при цьому було вислухано доводи прокурора та представника ТОВ "АГРОБІОСТАНДАРТ", досліджено матеріали судового провадження, а також з`ясовані обставини, які мають значення при вирішенні питання щодо арешту майна.

Відмовляючи у задоволенні клопотання прокурора про накладення арешту на майно, слідчий суддя суду першої інстанції послався на те, що за результатами розгляду клопотання не встановлено достатніх та допустимих, у розумінні ст. 86 КПК України, доказів, які б вказували на причетність саме ТОВ "АГРОБІОСТАНДАРТ" до вчинення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 364 КК України. Разом з тим, саме по собі винесення слідчим постанови про визнання речовим доказом у провадженні не є достатньою підставою для накладення арешту.

Також, слідчий суддя вказав, що відсутність цього арешту жодним чином не завадить розслідуванню кримінального провадження, оскільки згідно умов аукціону, власність має залишатись у покупця - ТОВ "АГРОБІОСТАНДАРТ " ще протягом мінімум одного року, і цього часу буде достатньо для розслідування провадження.

Розглядаючи клопотання про накладення арешту на майно, в порядку статей 170-173 КПК України, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для арешту майна або відмови у задоволенні клопотання про арешт майна.

Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та справедливого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати правову підставу для арешту майна, що має бути викладена у клопотанні та відповідати вимогам закону.

Вказана норма також узгоджується зі ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, відповідно до якої будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження повинен обґрунтувати свою ініціативу в контексті норм закону.

Колегія суддів вважає, що слідчий суддя, встановлюючи наявність правових підстав для арешту майна, виходячи з наданих органом досудового розслідування матеріалів, дійшов обґрунтованого висновку про відсутність таких підстав у цьому кримінальному провадженні.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Згідно з ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Як правильно зазначив в ухвалі слідчий суддя, у даному провадженні прокурор не навів достатніх та допустимих, у розумінні ст. 86 КПК України доказів, які б вказували на причетність саме ТОВ "АГРОБІОСТАНДАРТ" до вчинення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 364 КК України, а тому підстав, передбачених ч. 2 ст. 170 КПК України для накладення арешту на майно не вбачається.

Крім того, клопотання прокурора про арешт майна містить лише формальне посилання на наявність ризиків, передбачених абзацом 2 частини 1 статті 170 КПК України, запобігання яких є завданням такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна.

Не містить клопотання прокурора і жодних доказів того, що такий обсяг втручання держави у право власності виправдовує завдання кримінального провадження, з урахуванням того, що згідно умов аукціону, власність має залишатись у покупця - ТОВ "АГРОБІОСТАНДАРТ" протягом одного року, а тому відсутність такого арешту не завадить досудовому розслідуванню.

В ухвалі слідчого судді детально проаналізовано, з чим погоджується і колегія суддів апеляційної інстанції, що органом досудового розслідування жодним чином не доведено, що майно, на яке прокурор просить накласти арешт, має важливе доказове значення для доведення будь якої з обов`язкових ознак даного злочину, було знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегло на собі його сліди або містить інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

З огляду на викладене, зазначені в апеляційній скарзі доводи та підстави, з яких прокурор просить скасувати ухвалу слідчого судді, не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду справи і не є визначеними законом підставами для скасування оскаржуваного рішення.

Разом з цим, колегія суддів зазначає, що 26.10.2023 року ухвалою Печерського районного суду міста Києва вже було вирішено питання про накладення арешту на єдиний майновийкомплексДП "ВОЛИНЬТОРФ" та накладено арешт на вищевказане майно.

Відтак, істотних порушень вимог КПК України, які б перешкодили чи могли перешкодити слідчому судді місцевого суду постановити законну та обґрунтовану ухвалу, колегією суддів апеляційної інстанції - не виявлено.

Істотних порушень норм КПК України, які могли б стати підставою для скасування ухвали слідчого судді колегією суддів не вбачається.

З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що рішення суду прийнято у відповідності до вимог закону, слідчий суддя при розгляді клопотання з`ясував всі обставини, з якими закон пов`язує можливість накладення арешту на майно, а тому ухвалу слідчого судді необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу прокурора - без задоволення.

Керуючись ст.ст. 170, 171, 307, 309, 376, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду -

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні - прокурора відділу Київської міської прокуратури ОСОБА_6 - залишити без зміни, а ухвалу слідчого судді Печерськогоо районного суду м. Києва від 22 листопада 2023 року, - залишити без задоволення.

Ухвала апеляційного суду відповідно до правил, визначених ч. 4 ст. 424 КПК України, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

______________ ________________ __________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4