Справа № 487/1403/24
Провадження № 1-кс/487/1373/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.02.2024 року м. Миколаїв

Слідчий суддя Заводського районного суду м. Миколаєва ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду м. Миколаєва клопотання прокурора Окружної прокуратури міста Миколаєва ОСОБА_3 у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000051 від 11.05.2023 за ознаками складу кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України про арешт майна

встановив:

12.02.2024 прокурор Окружної прокуратури міста Миколаєва ОСОБА_3 в рамках здійснення досудового розслідування у кримінальному проваджені № 0000051 звернулася до слідчого судді з клопотанням, в якому просить накласти арешт на майно, вилучене в рамках розслідування кримінального провадження № 0000051 від 11.05.2023, в ході проведення огляду предмету 09.02.2024 за адресою: місто Миколаїв, вулиця Біла, 44, а саме: мобільний телефон сірого кольору Huawei MYA U 29 з SIM-картою мобільного оператору lifecell Україна НОМЕР_1 . Визнати місцем зберігання вищевказаного майна камеру зберігання речових доказів Миколаївського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Миколаївській області, розташованого за адресою: місто Миколаїв, вулиця Біла, 44, з метою уникнення приховування, пошкодження, псування чи знищення вказаних речей.

Вимоги клопотання обґрунтовує тим, що вилучене майно є речовим доказом у даному кримінальному провадженні, оскільки відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України, зберегло на собі сліди кримінального правопорушення та містить відомості, які використовуються як доказ факту та обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, у зв`язку з чим, на підставі ч. 3 ст. 170 КПК України нього необхідно накласти арешт.

Прокурор у судове засідання не з`явилася, надала заяву про розгляд справи у її відсутність, клопотання підтримала, просила про його задоволення.

На підставі ст. 172 КПК України клопотання розглянуто без участі власника майна.

Дослідивши клопотання та докази, якими воно обґрунтовується, слідчий суддя дійшов до такого висновку.

З матеріалів клопотання вбачається, що в провадженні СД Миколаївського РУП ГУНП в Миколаївській області перебувають матеріали кримінального провадження за № 0000051 від 11.05.2023 за ознаками кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України.

Крім того досудовим розслідуванням встановлено, що 03.04.2023 невідома особа, перебуваючи у невстановленому місці, шляхом обману, під приводом продажу одягу і взуття, в соціальній мережі Instagram заволоділа грошовими коштами у сумі 2850 грн., належних ОСОБА_4 , які остання переказала на номер банківської карти № НОМЕР_2 .

Відповідно до вимог ухвали слідчого судді Горохівського районного суду Волинської області проведено тимчасовий доступ до речей і документів, які містять банківську таємницю, та вилучено копії наявної в АТ «АКЦЕНТ-БАНК» інформації по банківській карті № НОМЕР_2 емітованій для громадянина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Одеси, паспорт громадянина України (ID-карта) серії НОМЕР_3 виданий (орган) 5115 від 05.07.2019, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , м.н. НОМЕР_4 (фінансовий номер НОМЕР_5 ).

Під час проведення досудового розслідування надано доручення оперативному підрозділу Миколаївського РУП ГУНП в Миколаївській області в порядку статті 40-1 КПК України щодо встановлення місцезнаходження вищевказаного громадянина та забезпечення прибуття останнього до дізнавача для проведення відповідних слідчих дій.

09.02.2024 під час опитування громадянин ОСОБА_5 надав такі покази:

У 2023 році, перебуваючи в м. Миколаєві, з метою покращення свого матеріального становища шляхом обману, за допомогою мобільного телефону в соціальній мережі Instagram ОСОБА_5 створив сторінку аккаунту « ОСОБА_6 », на якій розмістив інформацію про продаж одягу та взуття, з відповідним викладенням зображень товарів, яких в останнього взагалі не було в наявності.

Приблизно 03.04.2023 на сторінку вказаного вище аккаунту надійшло повідомлення від профіля жінки на ім`я ОСОБА_7 . Остання цікавилась продажом жіночого одягу та взуття. Між ОСОБА_7 та ОСОБА_5 розпочалась переписка (обмін повідомленнями) з приводу купівлі/продажу товарів, а саме костюму за ціною 1950 грн. та взуття вартістю 875 грн.

За вимогою ОСОБА_5 відправлення товару покупцеві відбудеться лише після повної сплати грошових коштів, та на ці умови ОСОБА_7 погодилась.

Потім на банківську карту ОСОБА_5 № НОМЕР_2 надійшли грошові кошти двома транзакціями від ОСОБА_7 .

Намагаючись ще заволодіти грошима ОСОБА_7 , ОСОБА_5 повідомив останній, що товар подорожчав та необхідно здійснити додаткову оплату у сумі 400 грн., але потерпіла відмовилась та почала вимагати скасування замовлення і повернення надісланих грошей.

У подальшому ОСОБА_5 ігнорував повідомлення потерпілої.

Також у ході проведення досудового розслідування було проведено огляд предмету, а саме мобільного телефону (смартфону) марки Huawei MYA U 29 з SIM-картою мобільного оператору lifecell Україна НОМЕР_1 , належного та добровільно виданого громадянином ОСОБА_5 .

Під час огляду предмету відповідно до протоколу від 09.02.2024 досліджено банківський мобільний додаток «АBank24» та встановлено здійснення численних транзакцій з рахунком ОСОБА_5 в АТ «А-Банк» НОМЕР_6 (карта кредитна № НОМЕР_2 ) щодо поповнення грошовими коштами (на різні суми) різними відправниками вказаний банківський рахунок, а також відправлення/перекази грошових коштів з цього рахунку.

Так 03.04.2023 здійснено зарахування переказу у сумі 1950 (одна тисяча дев`ятсот п`ятдесят) гривень. Відправник ОСОБА_8 .

Крім того 03.04.2023 здійснено зарахування переказу у сумі 875 (вісімсот сімдесят п`ять) гривень. Відправник POLISHCHUK TETIANA.

Дізнавач СД Миколаївського РУП ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_9 своєю постановою від 09.02.2024 вказаний вище мобільний телефон із сім-карткою визнав речовим доказом у кримінальному провадженні № 0000051.

У зв`язку з чим у прокурора виникла необхідність в арешті вилученого майна, яке є речовим доказам та має суттєве значення для встановлення обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні.

Частиною 1 ст. 170 КПК України передбачено, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Відповідно до положень п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

Частиною 3 ст. 170 КПК України передбачено, що у випадку, передбаченому пунктом 1 частини 2 цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього кодексу.

Згідно із положеннями ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Вимогами ст. 173 КПК України встановлено, що слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

При вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Так прокурором доведено, що вилучений під час огляду мобільний телефон (смартфон) марки Huawei MYA U 29 з SIM-картою мобільного оператору lifecell Україна НОМЕР_1 зберіг на собі сліди кримінального правопорушення та може бути використаний у якості доказів у кримінальному провадженні, а також доведено необхідність такого арешту та наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

Незастосування заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту може мати наслідком перешкоджання кримінальному провадженню та встановленню істини у ньому, шляхом знищення чи зміни вказаного майна.

Таке обмеження права власності є розумним та співрозмірним із завданням кримінального провадження.

Вказане у своїй сукупності свідчить про обґрунтованість клопотання та наявність достатніх підстав для застосування заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна.

Із урахування викладеного слідчий суддя дійшов до висновку, що клопотання прокурора підлягає задоволенню.

Керуючись ст. 98, 131-132, 167, 170-173, 309, 395 КПК України, слідчий суддя

постановив:

Клопотання прокурора Окружної прокуратури міста Миколаєва ОСОБА_3 задовольнити.

Накласти арешт на майно, вилучене 09.02.2024 у ході проведення огляду предмету за адресою: АДРЕСА_3 , а саме: мобільний телефон сірого кольору Huawei MYA U 29 з SIM-картою мобільного оператору lifecell Україна НОМЕР_1 .

Ухвала підлягає негайному виконанню, яке доручити прокурору Окружної прокуратури міста Миколаєва ОСОБА_3 .

Ухвала може бути оскаржена до Миколаївського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково.

Оскарження ухвали не зупиняє її виконання.

Слідчий суддя ОСОБА_1