Провадження № 1-кп/470/27/24
Справа № 470/796/23
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 лютого 2024 року смт Березнегувате

Березнегуватський районний суд Миколаївської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 , за участю прокурора Миколаївської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону ОСОБА_2 , обвинуваченого ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 27 листопада 2023 року за № 0001540 по обвинуваченню:

ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Василівка Фрунзівського району Одеської області, українця, громадянина України, з професійно технічною освітою, не одруженого, утриманців не маючого, працюючого за домовленістю, раніше не судимого, учасника бойових дій, військовозобов`язаного, військовослужбовця, який проходив військову службу за призовом під час мобілізації, на посаді стрільця 2 стрілецького відділення 1 стрілецького взводу 3 стрілецької роти військової частини НОМЕР_1 відряджений до військової частини НОМЕР_2 , військове звання «солдат», зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,

у вчиненні злочину передбаченого ч.5 ст.407 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Обвинувачений ОСОБА_3 будучи військовозобов`язаним який після проходження служби у військовій частині НОМЕР_3 , з 25.03.2021 року був зарахований до резерву першої черги, на виконання Указу Президента України №64/2022 від 24.02.2022 «Про введення воєнного стану в Україні», Указу Президента України №69/2022 від 24.02.2022 року «Про загальну мобілізацію» та у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, 14 березня 2022 року був призваний на військову службу за призовом під час мобілізації на період дії воєнного стану ІНФОРМАЦІЯ_2 та направлений для проходження військової служби до військової частини НОМЕР_4 при військовій частині НОМЕР_5 .

Наказом командира військової частини НОМЕР_5 № 2 (по стройовій частині) від 23.03.2022 року солдата ОСОБА_3 було призначено на посаду стрільця 2 стрілецького відділення 1 стрілецького взводу 3 стрілецької роти військової частини НОМЕР_1 при військовій частині НОМЕР_5 ( АДРЕСА_1 ), зараховано до списків особового складу військової частини, поставлено на всі види забезпечення та з 14.03.2022 року обвинувачений вважався таким, що справи і посаду прийняв і приступив до виконання військових обов`язків.

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 №183 (по стройовій частині) від 19.09.2022 року, на підставі бойового розпорядження командира військової частини НОМЕР_5 №360 від 14.09.2022 року, обвинуваченого ОСОБА_3 було відряджено до окремого розпорядження, для виконання бойових завдань у складі зведеної батальйонно тактичної групи НОМЕР_6 окремої бригади сил територіальної оборони (військова частина НОМЕР_5 ) та з метою покращення тактичного положення підрозділів НОМЕР_7 окремої мотопіхотної бригади (військова частина НОМЕР_8 ).

Відповідно до положень п.2 ч.4 ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», початком проходження військової служби резервістів під час мобілізації вважається день зарахування до списків особового складу військової частини (військового навчального закладу, установи, тощо).

Відтак, з 14 березня 2022 року, тобто з моменту зарахування обвинуваченого ОСОБА_3 до списків особового складу військової частини НОМЕР_1 , останній набув статусу військовослужбовця - особи, яка проходить військову службу та з цього ж дня розпочав виконання військового обов`язку - проходження військової служби.

Згідно зі ст. 65 Конституції України, захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності є обов`язком громадян України.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» особливий період це період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудований період після закінчення воєнних дій.

За статтею 1 Закону України «Про оборону України» - воєнний стан це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози та забезпечення національної безпеки, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

З моменту видання Указу Президента України «Про введення в Україні воєнного стану» № 64/2022 від 24.02.2022, затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» № 2102-ІХ від 24.02.2022, в Україні введено воєнний стан, який триває дотепер.

Згідно з п.п. 1,2, 3 ч. 4 ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», військовослужбовці вважаються такими, що виконують обов`язок військової служби на території військової частини або в іншому місці роботи (занять) протягом робочого (навчального) часу, включаючи перерви, встановлені розпорядком (розкладом занять) чи поза військовою частиною, якщо перебування там відповідає обов`язкам військовослужбовця або його направлено туди за наказом відповідного командира (начальника).

Про запровадження в Україні воєнного стану та порядок проходження військової служби в умовах воєнного стану солдату ОСОБА_3 достеменно було відомо і до часу самовільного залишення місця служби, останній дотримувався встановленого порядку несення служби та виконував покладені на нього завдання.

Проходячи військову службу, солдат ОСОБА_3 відповідно до вимог ст.ст. 17, 65, 68 Конституції України, ст.ст. 9, 11, 16, 49, 127 -128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст. 2-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, повинен був свято і беззаперечно дотримуватися Конституції України і законів України, Військової присяги, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, дорожити честю і гідністю військовослужбовців, берегти військову честь і поважати гідність інших людей, не допускати негідних вчинків, виконувати свої службові обов`язки, які визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою та дотримуватися вимог статутів Збройних сил України.

Проте, 23 жовтня 2022 року о 7 год. солдат ОСОБА_3 , будучи військовослужбовцем військової служби за мобілізацією на період дії воєнного стану, проходячи військову службу на посаді стрільця 2 стрілецького відділення 1 стрілецького взводу 3 стрілецької роти військової частини НОМЕР_1 , відряджений до військової частини НОМЕР_2 , діючи умисно, з метою тимчасово ухилитися від обов`язків військової служби в умовах воєнного стану, самовільно залишив місце несення військової служби, а саме район зосередження зведеної тактичної групи військової частини НОМЕР_1 , у складі військової частини НОМЕР_2 в межах АДРЕСА_3 та незаконно перебував поза його межами, проводив час на власний розсуд, приховуючи свою належність до Збройних Сил України, до моменту затримання, а саме до 12 год. 35 хв. 09 листопада 2023 року.

Таким чином, судом в межах судового розгляду, визначених ст. 337 КПК України, встановлено, що обвинувачений ОСОБА_3 будучи військовослужбовцем, самовільно залишив місця служби, в умовах воєнного стану, тобто вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.5 ст.407 КК України.

Обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.5 ст.407 КК України фактично визнав частково. Суду показав, що з 2019 року проходив військову службу за контрактом, після чого був зарахований до резерву, нарікань на стан здоров`я не мав. З 14 березня 2022 року він пішов добровольцем до складу територіальної оборони, однак в подальшому був направлений до військової частини. Звідти у серпні 2022 року був відряджений для виконання бойових завдань до АДРЕСА_3 . Однак перебувати там йому було психологічно важко, через постійні обстріли та страх за власне життя, тому 23 жовтня 2022 року, він самовільно залишив місце служби та повернувся до місця проживання, де і перебував до моменту затримання. Після надання пояснень Військовій службі правопорядку 26 жовтня 2022 року, до військової частини та місця служби не повернувся. Вважав, що мав служити виключно в межах Одеської області, за дотриманням такої умови, висловив думку продовжити військову службу.

Незважаючи на фактично часткове визнання вини обвинуваченим ОСОБА_3 , його винуватість у вчиненому підтверджується також іншими доказами дослідженими під час судового розгляду.

Даними копії витягу з наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 № 100 від 14 березня 2022 року «Про проведення призову резервістів та військовозобов`язаних на військову службу під час проведення мобілізації» відповідно до якого з 14 березня 2022 року обвинуваченого військовозобов`язаного ОСОБА_3 було направлено для проходження військової служби під час проведення загальної мобілізації до складу військової частини НОМЕР_4 ( т.1 а.п.200).

Даними копії витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_5 №2 (по стройовій частині) від 23 березня 2022 року згідно якого обвинуваченого ОСОБА_3 з 14 березня 2022 року було визнано таким, що прибув для проходження військової служби та зараховано на всі види забезпечення за прийнятою ним посадою стрільця 2 стрілецького відділення 1 стрілецького взводу, 3 стрілецької роти військової частини НОМЕР_5 ( АДРЕСА_1 ) (т.1 а.п.173).

Даними копії витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_1 № 183 (по стройовій частині) від 19 вересня 2022 року, за якими солдата ОСОБА_3 з 19 вересня 2022 року було відряджено у військову частину НОМЕР_2 до окремого розпорядження для виконання бойових завдань ( т.1 а.п.164,177).

Даними копії витягу із наказу військової частини НОМЕР_2 (по стройовій частині) №214 від 23 жовтня 2022 року за яким солдата ОСОБА_3 було визнано вважати таким, що вибув з району безпосереднього ведення бойових дій під час забезпечення здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії у зв`язку із самовільним залишенням місця служби ( т.1 а.п.178).

Копією витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_2 (з адміністративно господарської діяльності) № 228 від 23 жовтня 2022 року, «Про призначення службового розслідування» на підставі якого було призначено службове розслідування за фактом самовільного залишення 23 жовтня 2022 року, без зброї, місця служби обвинуваченим ОСОБА_3 ( т.1 а.п.156).

Даними акту службового розслідування, затвердженого 23 листопада 2022 року командиром військової частини НОМЕР_2 за якими було встановлено, що за інформацією командира 2 стрілецького взводу зведеної тактичної групи військової частини НОМЕР_1 , 23 жовтня 2022 року стрілець 2 стрілецького відділення 1 стрілецького взводу 3 стрілецької роти військової частини НОМЕР_1 солдат ОСОБА_3 самовільно (без зброї) залишив місце служби ( т.1 а.п.152-162).

Даними копії витягу із наказу командира військової частини НОМЕР_2 (з основної діяльності) №10 від 23 листопада 2022 року «Про результати службового розслідування» згідно якого службове розслідування за фактом самовільного залишення військової частини обвинуваченим ОСОБА_3 було завершено та наказано повідомити про факт вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення Військову службу правопорядку для прийняття рішення відповідно до ст. 214 КПК України (т.1 а.п.165-167).

Даними листа ІНФОРМАЦІЯ_4 від 16 листопада 2023 року № 5726/ГРР, за яким при прибутті 26 жовтня 2022 року ОСОБА_3 до територіального управління ВСП, у обвинуваченого було відібрано пояснення про причини і обставини самовільного залишення місця служби та рекомендовано у найкоротший термін повернутися до військової частини або місця несення служби з метою припинення факту самовільного залишення, та проінформовано про види відповідальності за вчинення вказаного протиправного діяння ( т.1 а.п.217).

Таким чином, суд доходить висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_3 , у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення є доведеною та кваліфікує його дії в межах пред`явленого обвинувачення за ч.5 ст.407 КК України, як самовільне залишення місця служби військовослужбовцем, вчинене в умовах воєнного стану.

Доводи захисника про відсутність в діях ОСОБА_3 складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.407 КК України, оскільки він не є суб`єктом даного злочину, через те що його придатність до військової служби за станом здоров`я, у встановленому порядку не перевірялась, суд вважає помилковими.

Суб`єктом кримінального правопорушення передбаченого ч.5 ст.407 КК України є військовослужбовець (крім строкової служби). Військовослужбовцем є громадянин України, який проходить дійсну військову службу у складі Збройних Сил України та інших військ відповідно до Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992 №2232-ХІІ. Відповідно до положень п.2 ч.4 ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», початком проходження військової служби резервістів під час мобілізації вважається день зарахування до списків особового складу військової частини (військового навчального закладу, установи, тощо). З матеріалів кримінального провадження убачається, що 14 березня 2022 року ОСОБА_3 було призвано на військову службу, під час проведення мобілізації як резервіста та військовозобов`язаного на підставі Указу Президента України «Про загальну мобілізацію» № 69 від 24.02.2022 року та направлено для проходження військової служби до складу військової частини НОМЕР_4 , в подальшому його було призначено на посаду стрільця 2 стрілецького відділення 1 стрілецького взводу 3 стрілецької роти, та відряджено до інших військових частин для виконання бойових завдань. Тобто статус військовослужбовця ОСОБА_3 набув у зв`язку з мобілізацією на підставі вказаного вище Указу Президента України «Про загальну мобілізацію» і на момент вчинення інкримінованого діяння був військовослужбовцем (крім строкової служби) та відповідно суб`єктом кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.407 КК України. Посилання захисника на не визначення придатності обвинуваченого до військової служби за станом здоров`я, є необґрунтованими, оскільки за інформацією ІНФОРМАЦІЯ_3 від 25 липня 2023 року №1/3021 придатність до військової служби на початку повномасштабного вторгнення, під час призову на військову службу під час мобілізації, визначалась на підставі військово облікових документів та опитування військовозобов`язаних, наявності скарг на стан здоров`я, однак за даними облікової картки до військового квитка обвинувачений ОСОБА_3 придатний до військової служби (т.1а.п.191,195,198-199), за період проходження військової служби за медичною допомогою не звертався, крім цього під час судового розгляду обвинувачений підтвердив, що нарікань та скарг на стан здоров`я не має.

Вивченням особи обвинуваченого ОСОБА_3 судом встановлено, що він за місцем проживання в смт Захарівка Роздільнянського району Одеської області характеризується позитивно, має стійкі соціальні зв`язки, а саме проживає однією сім`єю без реєстрації шлюбу з ОСОБА_6 яка має новонароджену дитину, раніше неодноразово притягався до адміністративної відповідальності за порушення Правил дорожнього руху, до кримінальної відповідальності притягається вперше, на обліках лікаря нарколога та психіатра не перебуває, є учасником бойових дій, за участь в Антитерористичній операції мав грамоти і відзнаки, є військовослужбовцем, що проходив військову службу за мобілізацією, за досудовою доповіддю Роздільнянського РС філії ДУ «Центр пробації» в Одеській області, має середні ризики вчинення повторного кримінального правопорушення та небезпеки для суспільства, у тому числі окремих осіб ( т.1 а.п.237-241).

Обставин пом`якшуючих або обтяжуючих покарання обвинуваченому судом встановлено не було.

Відповідно до ч.1, 2 ст. 65 КК України, особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. При призначенні покарання судом повинні враховуватись тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

При призначені покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ОСОБА_3 кримінального правопорушення, що відповідно до ч.5 ст.12 КК України відноситься до тяжкого злочину, особу обвинуваченого, який вперше притягається до кримінальної відповідальності, його молодий вік, відсутність пом`якшуючих та обтяжуючих обставин, та доходить висновку про призначення обвинуваченому покарання в мінімальних межах санкції ч.5 ст.407 КК України, у виді позбавлення волі.

Процесуальні витрати у кримінальному провадженні відсутні.

Керуючись ст.ст. 368, 370, 374 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.407 КК України і призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років.

Строк відбуття покарання рахувати обвинуваченому ОСОБА_3 з 09 листопада 2023 року.

Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_3 залишити до набрання вироком законної сили.

Арешт тимчасово вилученого майна накладений ухвалою слідчого судді Заводського районного суду м.Миколаєва від 14 листопада 2023 року (справа № 487/5930/23, провадження № 1-кс/487/4559/23) скасувати.

Речові докази по справі: мобільний телефон марки Redmi 12 Хiaomi, ІМЕІ 1: НОМЕР_9 , ІМЕІ: НОМЕР_10 ( сейф - пакет Державного бюро розслідувань № S2049220) повернути обвинуваченому ОСОБА_3 , як власнику.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Вирок може бути оскаржений до Миколаївського апеляційного суду через Березнегуватський районний суд Миколаївської області протягом 30 днів з дня його проголошення, а обвинуваченим у той же строк з моменту вручення йому копії вироку.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1