ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 552/953/23 Номер провадження 11-кп/814/2481/23Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 листопада 2023 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду у складі:

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

із секретарем ОСОБА_5 ,

за участі прокурора ОСОБА_6 ,

захисника адвоката ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції кримінальне провадження №0000751 за апеляційною скаргою захисника адвоката ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 на ухвалу Київського районного суду м. Полтави від 21 вересня 2023 року,

встановила:

Цією ухвалою щодо

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт Варва Чернігівської області, громадянина України, українця, із середньою освітою, працюючого різноробочим в ТОВ «Віола», зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого, обвинуваченого за ч. 2 ст. 121 КК України,

продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 18.11.2023.

ОСОБА_8 обвинувачується в тому, що він 27.08.2022, після 15 год., перебуваючи за місцем проживання ОСОБА_9 за адресою: АДРЕСА_3 , під час вживання спиртних напоїв, на грунті раптово виниклих неприязних стосунків, наніс ОСОБА_9 не менше 10 ударів кистями обох рук стиснутими в кулак в район тулубу, чим спричинив тяжкі тілесні ушкодження, що потягли смерть потерпілого.

Своє рішення про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд першої інстанції мотивував наявністю обгрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_8 тяжкого злочину, за який передбачено покарання від 7 до 10 років позбавлення волі, і наявністю ризиків, передбачених п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

На ухвалу суду захисник подав апеляційну скаргу, у якій просить ухвалу скасувати, постановити нову, якою відмовити у задоволенні клопотання прокурора про застосування запобіжного заходу ОСОБА_8 .

Свої вимоги захисник мотивував, що він не отримав копію клопотання прокурора про застосування запобіжного заходу, яке було подано до місцевого суду з пропуском строку на його подання та суд першої інстанції відмовив у задоволенні усного клопотання адвоката про надання часу для ознайомлення зі змістом клопотання.

При цьому суд не обгрунтував ухвалу в частині неможливості застосування щодо обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу.

Інші учасники провадження ухвалу не оскаржували.

Заслухавши доповідача, пояснення обвинуваченого та його захисника в підтримку поданої апеляційної скарги, прокурора, який просив залишити ухвалу без змін, перевіривши доводи апеляційних скарг та матеріали кримінального провадження, колегія суддів дійшла такого висновку.

Апеляційним судом встановлено, що на розгляді суду першої інстанції перебуває кримінальне провадження №0000751 за обвинуваченням ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України.

У відповідності до ч. 1 ст. 331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Нормами ч. 2 цієї статті визначено, що вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Розглядаючи питання про продовження строку тримання під вартою, для прийняття законного та обґрунтованого рішення суд повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для застосування цього запобіжного заходу та умови, за яких таке продовження можливе.

Відповідно до вимог ст. 194 КПК України, під час розгляду питання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним стороною обвинувачення.

За змістом ст. 199 КПК України, при розгляді клопотання про продовження строку тримання під вартою суд досліджує матеріали провадження на предмет законності й обґрунтованості застосування даного запобіжного заходу, з`ясовує конкретні причини тривалого строку розгляду справи і тримання особи під вартою, інші обставини, необхідні для вирішення справи, чи не з`явилися причини, що дозволяють скасувати тримання під вартою та обрати інший запобіжний захід, тощо.

Суд першої інстанції, оцінивши в сукупності всі обставини, що враховуються при розгляді питання про продовження строку тримання під вартою, постановив ухвалу з дотриманням приписів статей 177, 183, 197, 199 та 331 КПК України.

Ухвалюючи рішення, суд, проаналізувавши можливість застосування більш м`якого запобіжного заходу, врахував положення наведених вище норм процесуального закону та дійшов правильного висновку про доведеність наявності обставин, передбачених ч. 1 ст. 194 КПК України, обґрунтовано пославшись на те, що ризики, передбачені п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, які були встановлені під час застосування обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, на даний час не зменшилися та не перестали існувати.

Також, суд належним чином врахував, що ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні умисного тяжкого злочину, за який передбачено покарання від 7 до 10 років позбавлення волі, та обґрунтовано звернув увагу на можливе покарання, що загрожує обвинуваченому у разі визнання його винуватим в інкримінованому кримінальному правопорушенню, так як відповідно до висновків Європейського суду з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків.

Вказані вище обставини дають достатні підстави вважати про наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.

Доводи апеляційної скарги захисника щодо порушення порядку, передбаченого кримінальним процесуальним законом, подання прокурором клопотання про продовження строку запобіжного заходу та його розгляду судом першої інстанції, не можуть бути визнані достатніми підставами для скасування оскаржуваної ухвали, оскільки судом апеляційної інстанції не встановлено істотних порушень глави 18 КПК України при вирішенні судом питання щодо продовження ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, які б перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

Оскільки строк дії попередньої ухвали про продовження ОСОБА_8 строку тримання під вартою закінчувався 23.09.2023 то відповідно до вимог ч. 3 ст. 331 КПК України за наявності клопотань суд правомірно під час судового розгляду вирішив питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. При цьому суд забезпечив участь захисника в судовому засіданні під час розгляду клопотання, а тому обвинувачений мав можливість реалізувати свої процесуальні права, в тому числі і право на захист.

Порушення слідчим передбаченого ч. 1 ст. 199 КПК України строку звернення до суду з клопотанням про продовження строку тримання під вартою, всупереч доводам захисника не є підставою для відмови в задоволенні цього клопотання.

Крім того, беручи до уваги окремі складнощі, які виникають із повноцінною реалізацією положень Кримінального процесуального законодавства в умовах воєнного стану та збройної агресії, з огляду на положення ст. 615 КПК України та роз`яснення, що містяться у листі ВС № 1/0/2-22 від 03 березня 2022 року, невручення у визначений строк копії клопотання про продовження строку тримання під вартою, всупереч доводам апелянта, не є істотним порушенням, що тягне за собою неможливість розгляду такого клопотання та не є підставою для відмови в його задоволенні.

Отже, доводи апеляційної скарги щодо необґрунтованості ухвали є неспроможними, оскільки судом було належним чином перевірено наявні матеріали, а наведені захисником доводи, не можуть бути безумовними підставами для застосування іншого запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою.

З огляду на вказане, колегія суддів дійшла висновку, що ухвала суду є законною та обґрунтованою і підстави для її скасування відсутні, а тому у задоволенні апеляційної скарги захисника необхідно відмовити.

Керуючись ст.ст. 405, 419, 422-1 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу захисника адвоката ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 залишити без задоволення, а ухвалу Київського районного суду м. Полтави від 21 вересня 2023 року, щодо ОСОБА_8 без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

Головуючий ОСОБА_2

Судді ОСОБА_3

ОСОБА_4