ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 лютого 2024 року м. Чернівці

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Чернівецького апеляційного суду у складі:

Головуючого ОСОБА_1

Суддів ОСОБА_2

ОСОБА_3

за участю учасників судового провадження:

секретаря судового

засідання ОСОБА_4

прокурора ОСОБА_5

обвинуваченого ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

представника потерпілого ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні (в режимі відеоконференції) апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_6 та захисника ОСОБА_7 на вирок Шевченківського районного суду м.Чернівці від 11 грудня 2023 року у кримінальному провадженні №0003450 від 09.11.2022 за обвинуваченням:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця с.Стрілка Ягоднинського району, Магаданської області, РФ, мешканця АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 122 КК України,-

УСТАНОВИЛА:

Короткий зміст оскарженого судового рішення.

Вироком Шевченківського районного суду м.Чернівці від 11 грудня 2023 року ОСОБА_6 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КК України, і призначено покарання у виді 2 років і 6 місяців позбавлення волі.

Взято під варту ОСОБА_6 в залі суду негайно. Запобіжний захід у виді тримання під вартою залишено обраним до вступу вироку в законну силу. Строк відбування покарання ОСОБА_6 постановлено рахувати з моменту затримання.

Цивільний позов задоволено повністю. Стягнуто з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_9 37 633 грн матеріальної шкоди та 100 000 грн моральної шкоди.

Вирішено долю речового доказу.

Вимоги апеляційних скарг та узагальнені доводи апелянтів.

На вказаний вирок обвинувачений ОСОБА_6 та його захисник ОСОБА_10 подали апеляційні скарги, в яких просять змінити вирок, призначити покарання із застосуванням ст.ст.75,76 КК України, а також зменшити суму відшкодування за цивільним позовом.

На підтримку своїх доводів апелянти зазначають, що судом першої інстанції не взято до уваги характеризуючі дані про особу обвинуваченого, який раніше не судимий, ріс і виховувався без батьків, проживає один з дружиною, що має ІІ групу інвалідності і потребує постійного лікування та догляду, ряд позитивних характеристик за місцем проживання та роботи.

____________________________________________________________________________________________

ЄУНСС 727/5621/23 Головуючий в І інстанції: ОСОБА_11

Номер провадження 11-кп/822/80/24 Суддя-доповідач: ОСОБА_1 .

Вказують, що цивільний позов вирішено необґрунтовано, оскільки ОСОБА_6 відшкодував потерпілому частину матеріальної шкоди у сумі 25 000 грн, що підтверджується розпискою в матеріалах справи.

Захисник додатково зазначає, що саме ОСОБА_6 викликав на місце події потерпілому швидку медичну допомогу, а тому має місце обставина, що пом`якшує покарання надання медичної або іншої допомоги потерпілому.

Крім того, зауважує, що поза увагою суду першої інстанції залишилась поведінка потерпілого ОСОБА_9 , який тривалий час провокував своєю поведінкою конфлікти як з обвинуваченим, так і з іншими членами гаражного кооперативу.

Захисник також вважає необґрунтованим рішення суду щодо стягнення моральної шкоди на суму 100 000 грн, зазначаючи, що втрата здоров`я потерпілим та його потреба у лікуванні не пов`язана прямим причинно-наслідковим зв`язком з подією, що мала місце 08.11.2022 з обвинуваченим.

Таким чином, апелянти вважають покарання занадто суворим і таким, що не відповідає ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.

На апеляційні скарги представник потерпілого адвокат ОСОБА_8 подав заперечення, в якому просить змінити вирок в частині стягнення матеріальної шкоди за цивільним позовом, стягнувши на користь ОСОБА_9 12 633 грн., а у решті вирок залишити без змін.

Обставини, встановлені судом першої інстанції.

Згідно вироку суду, 08 листопада 2022 року, близько 19 год. 30 хв. ОСОБА_12 , перебуваючи в гаражному кооперативі № НОМЕР_1 , що по вул.Південно-Кільцева 2А, м. Чернівці, в ході раптово виниклого конфлікту із ОСОБА_9 , переслідуючи умисел, направлений на спричинення тілесних ушкоджень, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, умисно, протиправно наніс декілька ударів кулаками обох рук по різним частинам тіла потерпілого, внаслідок чого спричинив ОСОБА_9 , тілесні ушкодження, а саме: садна обличчя, волосистої частини голови; параорбітальна гематома зліва; перелом кісток носа; перелом нижньої щелепи в ділянці кута зліва та справа; переломи 1-8 ребер справа по передній та середній пахвинним лініям та 2-10, 12 ребер зліва по передній та середній пахвинним лініям; переломи множинні усіх стінок лівої гайморової пазухи, задньої стійки правої гайморової пазухи, латеральних стінок очниць та комірок решітчастої кістки; травматичний субарахноїдальний крововилив з вогнищевим забоєм головного мозку; багатоуламковий перелом крила лівої клубової кістки зі зміщенням відламків.

Відповідно до висновків експерта №87 мд від 02.03.2023 та № 181 д від 13.04.2023 наведені тілесні ушкодження відносяться до: легких тілесних ушкоджень, легких тілесних ушкоджень, що призвели до короткочасного розладу здоров`я, тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості, як такі що призвели до тривалого розладу здоров?я.

Позиції учасників апеляційного провадження.

Обвинувачений та захисник підтримали подану апеляційну скаргу та просили її задовольнити.

Прокурор заперечила проти задоволення апеляційної скарги та просила залишити без змін вирок районного суду.

Представник потерпілого підтримав заперечення на апеляційну скаргу, просив змінити вирок суду в частині цивільного позову щодо відшкодування матеріальної шкоди.

Потерпілий до апеляційного суду не з`явився, до початку апеляційного розгляду подав письмову заяву про розгляд справи без його участі. Підтримав подані представником заперечення.

Мотиви Суду.

Заслухавши суддю-доповідача, позиції учасників судового провадження стосовно поданої апеляційної скарги, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційної скарги, заслухавши учасників судового провадження у судових дебатах, надавши обвинуваченому останнє слово, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Згідно ч.1 ст. 404 КПК України, апеляційний суд переглядає вирок суду в межах апеляційної скарги.

Оскільки фактичні обставини кримінального провадження та доведеність вини ОСОБА_6 за ч.1 ст.122 КК України в апеляційній скарзі не оспорюються, то ці обставини колегією суддів не перевіряються, а вирок суду першої інстанції переглядається лише в частині призначеного покарання та цивільного позову.

Згідно вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених КПК України.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 КПК України.

Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Відповідно до ч. 2 ст. 65 КК України, особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

При цьому, згідно ч. 2 ст. 52 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

На переконання колегії суддів, суд першої інстанції не у повній мірі дотримався вказаних положень закону.

Мотивуючи призначені вид та міру покарання, районний суд зазначив у вироку, що ОСОБА_6 вчинив нетяжкий злочин, вину визнав частково, частково відшкодував заподіяну шкоду, раніше не судимий, не перебуває на обліках у нарколога та психіатра, посередньо характеризується за місцем проживання, позитивно характеризується за місцем роботи та попередньої служби, одружений, його дружина має ІІ групу інвалідності.

Обставиною, що пом`якшує покарання, суд визнав часткове відшкодування заподіяної шкоди, а обставин, які обтяжували б покарання, не встановив.

Призначаючи ОСОБА_6 покарання у виді 2 років і 6 місяців позбавлення волі, що є наближеним до верхньої межі найсуворішого виду покарання згідно санкції ч.1 ст.122 КК України, суд першої інстанції зіслався на те, що обвинувачений не просив пробачення у потерпілого та відверто не бажав відшкодовувати моральну шкоду, а також на позицію самого потерпілого, який наполягав на призначенні суворого покарання.

Разом із тим, колегія суддів не може погодитись з такими висновками, та вважає частково обґрунтованими доводи апеляційних скарг захисту щодо надміру суворого розміру покарання.

Зокрема, поза увагою суду залишилась посткримінальна поведінка ОСОБА_6 , який послідовно стверджував у судах обох інстанції, що саме він безпосередньо після вчинення кримінального правопорушення викликав потерпілому швидку медичну допомогу, відтак намагався зменшити заподіяну ним шкоду, чого стороною обвинувачення спростовано не було.

Цю обставину, як слушно зазначають апелянти, безпідставно не визнано такою, що пом`якшує покарання, у відповідності до п.21 ч.1 ст.66 КК України.

Щодо ставлення обвинуваченого до заявленого цивільного позову, то судом першої інстанції неправильно оцінено у вироку позицію ОСОБА_6 , який зазначав, що не відмовляється від відшкодування заподіяної шкоди, а вказував, що по мірі можливості сплачуватиме суму відшкодування із наявних у нього коштів, що підтвердив і під час апеляційного розгляду.

Також в оскаржуваному вироку наведено, однак належним чином не враховано дані про особу обвинуваченого ОСОБА_6 , який раніше не притягався до кримінальної відповідальності, виключно позитивно характеризується за місцем проживання та роботи, утримує дружину, що має ІІ групу інвалідності у зв`язку із онкологічним захворюванням, на момент вчинення злочину офіційно працював та позитивно зарекомендував себе протягом усієї трудової діяльності.

Суд першої інстанції при призначенні покарання не врахував у достатній мірі вищевказані обставини, що призвело до призначення ОСОБА_6 покарання, яке за своїм розміром є надто суворим і таким, що не відповідає ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.

З цих підстав вирок у частині призначеного покарання слід змінити.

При призначенні покарання ОСОБА_6 за ч.1 ст.122 КК України, колегія суддів враховує тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, яке є нетяжким злочином.

Враховує апеляційний суд і дані про особу обвинуваченого, який раніше не судимий, визнав об`єктивну сторону вчиненого ним кримінального правопорушення, висловив готовність відшкодувати заподіяну шкоду потерпілому відповідно до заявленого цивільного позову.

Обвинувачений ОСОБА_6 не перебуває на обліках у лікарів психіатра та нарколога, посередньо характеризується за місцем проживання, виключно позитивно характеризується за місцем роботи та попередньої служби, одружений, утримує дружину, що має ІІ групу інвалідності у зв`язку з онкозахворюванням,

Обставинами, що пом`якшують покарання, згідно ст.66 КК України, колегія суддів визнає надання допомоги потерпілому безпосередньо після вчинення злочину і часткове відшкодування заподіяної шкоди.

Обставин, що обтяжують покарання, колегія суддів не встановила.

Разом з тим, враховуючи конкретні обставини цього кримінального провадження, характер та кількість заподіяних тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_9 , наслідки для його здоров`я, позицію обвинуваченого, який не просив вибачення у потерпілого і стверджував, що побив його за тривалу протиправну поведінку, не намагаючись вирішити конфлікт у цивілізований спосіб, а також думку потерпілого щодо необхідності призначення суворого покарання, колегія суддів вважає, що тільки покарання у виді позбавлення волі буде необхідним та достатнім для виправлення ОСОБА_6 та запобігання вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Із вищевказаних підстав колегія суддів вважає неможливим застосування ст.ст.75,76 КК України при призначенні покарання ОСОБА_6 , як про те просить сторона захисту у своїх апеляційних скаргах.

На переконання колегії суддів, звільнення від відбування покарання унеможливить досягнення мети покарання, зокрема виправлення та перевиховання обвинуваченого.

Підсумовуючи викладене, колегія суддів вважає, що ОСОБА_6 слід призначити покарання у виді позбавлення волі, яке слід відбувати реально, однак на менший строк, аніж призначений районним судом.

Переглядаючи вирок у частині цивільного позову у межах доводів апеляційних скарг, колегією суддів встановлено наступне.

Перевіряючи додані до позовної заяви чеки та квитанції, колегія суддів встановила, що загальна сума документально підтвердженої матеріальної шкоди становить 23 162, 54 грн, а не 37 633, як про те зазначено у позовній заяві.

Представник потерпілого під час апеляційного розгляду вказав, що не виключає помилки у розрахунках у позовній заяві та погодився з фактично встановленою сумою матеріальної шкоди відповідно до наявних чеків.

Окрім цього, в матеріалах справи міститься розписка адвоката ОСОБА_8 , який, діючи в інтересах потерпілого ОСОБА_9 отримав від обвинуваченого ОСОБА_6 25 000 грн в рахунок відшкодування шкоди за цивільним позовом.

За таких обставин, матеріальна шкода за цивільним позовом у цьому кримінальному провадженні є фактично відшкодованою у повному обсязі, що залишилось поза увагою районного суду, відтак, вирок у цій частині слід змінити, відмовивши у задоволенні цивільного позову в частині стягнення матеріальної шкоди у зв`язку з її повним відшкодуванням.

Проте всупереч доводам апеляційних скарг, вирішивши цивільний позов в частині стягнення 100 000 грн моральної шкоди на користь потерпілого, районний суд дотримався засад розумності і справедливості, визначивши суму, що відповідає характеру і ступеню моральних страждань, які були заподіяні ОСОБА_9 , повною мірою врахувавши те, що потерпілий втратив своє здоров`я, змушений був тривалий час лікуватися, терпів фізичний біль, наразі потребує постійного лікування, його звичний уклад життя повністю порушений.

Колегія суддів погоджується з таким рішенням, вважає його обґрунтованим та виваженим і таким, що відповідає фактичним обставинам справи, що доводами апеляційних скарг не спростовано.

Відповідно до ч.1 ст.408 КПК України, апеляційний суд змінює вирок районного суду у разі пом`якшення призначеного покарання, якщо визнає, що покарання за своєю суворістю не відповідає тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, а також в інших випадках, якщо зміна вироку не погіршує становища обвинуваченого.

Враховуючи викладені обставини, колегія суддів дійшла висновку про те, що вирок районного суду підлягає зміні, а апеляційні скарги частковому задоволенню.

Керуючись ч.2 ст.376, ст.ст.404, 405, 407, 408, 418, 419 КПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_6 та захисника ОСОБА_7 задовольнити частково.

Вирок Шевченківського районного суду м.Чернівці від 11 грудня 2023 року щодо ОСОБА_6 за ч.1 ст.122 КК України змінити в частині призначеного покарання та вирішення цивільного позову.

Вважати ОСОБА_6 засудженим за ч.1 ст.122 КК України та призначити йому покарання у виді 1 (одного) року 6 (шести) місяців позбавлення волі.

Відмовити у задоволенні цивільного позову у частині стягнення матеріальної шкоди у зв`язку з її повним відшкодуванням.

В решті вирок суду залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги до Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим, який перебуває під вартою у той самий строк з дня вручення йому копії ухвали.

Головуючий [підпис] ОСОБА_1

Судді [підпис] ОСОБА_2

[підпис] ОСОБА_3

Згідно з оригіналом

Суддя Чернівецького

апеляційного суду _________________ ОСОБА_1

(посада) (М.П., підпис) (ПІБ)

13.02.2024 року

(дата засвідчення копії)