ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
______________________________________________________________________________________
Провадження №11-сс/807/766/23 Доповідач в 2 інст. ОСОБА_2
Категорія ст.183 КПК України
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 грудня 2023 року місто Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду в складі

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

розглянула в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження щодо

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,уродженця м. Запоріжжя, громадянина України, який має вищу освіту, працює на ДП«ЗМБК «Івченко Прогрес», зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115КК України,

за участю прокурора ОСОБА_7 - в режимі відеоконференції (EASYCON),

захисників підозрюваного адвокатів ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,

підозрюваного ОСОБА_6 .

Прокурор Шевченківської окружної прокуратури м.Запоріжжя ОСОБА_7 звернувся до суду апеляційної інстанції з апеляційною скаргою на ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м.Запоріжжя від 22 листопада 2023 року, якою відмовлено в задоволенні клопотання старшого слідчого відділу поліції № 3 ЗРУП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_10 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та застосовано до ОСОБА_6 запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту, заборонивши йому цілодобово залишати місце проживання квартиру АДРЕСА_2 , з покладенням відповідних обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України, строком до 20 січня 2024 року.

Своє рішення слідчий суддя мотивував тим, що зваживши всі обставини у їх сукупності, запобігти встановленим ризикам та забезпечити належну процесуальну поведінку ОСОБА_6 можливо шляхом застосування до останнього запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту.

В апеляційній скарзі прокурор просить вищевказану ухвалу слідчого судді скасувати, постановити нову ухвалу, якою задовольнити клопотання та застосувати до підозрюваного ОСОБА_6 запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 днів.

В обґрунтування своїх вимог зазначає, що ухвала слідчого судді є незаконною та необґрунтованою, постановлена з порушенням вимог кримінально-процесуального закону.

Вважає, що слідчим суддею не надано оцінки доказам сторони обвинувачення при прийнятті оскаржуваного рішення.

Прокурор посилається на існування ризиків, передбачених п.п.1, 2, 3 ч.1 ст.177 КПК України.

На думку прокурора, наявність вказаних ризиків підтверджується зібраними під час досудового розслідування матеріалами кримінального провадження.

Також вказує, що підозрюваний після вчинення кримінального правопорушення стосовно ОСОБА_11 не викликав швидку медичну допомогу і не надав першу домедичну допомогу потерпілому, а також залишив місце події.

Крім того, перебуваючи на свободі, підозрюваний може незаконно впливати на осіб, які є свідками по кримінальному провадженню, які є колегами по роботі, а деякі підлеглими. Вказане на думку прокурора вплине на швидке, повне та неупереджене проведення досудового розслідування та на встановлення обставин, які підлягають доказуванню.

Окрім того, прокурор зазначає, що тілесні ушкодження потерпілому були нанесені тупим предметом, проте під час огляду місця події його не встановлено, що свідчить про існування ризику, передбаченого п.2 ч.1 ст.177 КПК України.

Враховуючи викладене, прокурор вважає, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України.

Згідно з ухвалою слідчого судді, слідчий звернувся до суду з вказаним вище клопотанням, в якому зазначив, що 20 листопада 2023 року приблизно о 15.48 годин, ОСОБА_6 , перебуваючи в приміщенні коридору на третьому поверсі адміністративного корпусу цеху №33, який знаходиться на території ДП «Івченко Прогрес», за адресою: м.Запоріжжя, вул. Іванова, 2, на ґрунті неприязних відносин та раптово виниклого конфлікту, за допомогою невстановленого тупого предмета, умисно спричинив своєму керівникові начальнику цеху №33 ОСОБА_11 тілесні ушкодження, після чого залишив місце злочину та територію ДП «Івченко Прогрес».

Внаслідок умисних та протиправних дій ОСОБА_6 настала смерть ОСОБА_11 внаслідок множинних уламкових переломів кісток склепіння та основи черепу, що зумовлено крововиливами під оболонки та у речовину головного мозку, а також набряком головного мозку.

Дії ОСОБА_6 кваліфіковані за ч.1 ст.115 КК України, як умисне вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині.

Дане кримінальне правопорушення внесене 21 листопада 2023 року до ЄРДР за №0001958 за ознаками злочину, передбаченого ч.1ст.115 КК України.

20 листопада 2023 року ОСОБА_6 був затриманий в порядку ст.208 КПК України.

21 листопада 2023 року ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч.1ст.115 КК України.

Заслухавши доповідь судді;прокурора, який підтримав апеляційну скаргу; підозрюваного ОСОБА_12 та його захисників, які заперечували проти задоволення апеляційної скарги прокурора; перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, переглядаючи оскаржувану ухвалу в межах апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що остання підлягає задоволенню, з таких підстав.

Згідно з вимогами ст.ст.177,178 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а підставою є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою статті 177 КПК України.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК України, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується, вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого, міцність його соціальних зв`язків, наявність у нього постійного місця роботи або навчання, його репутацію, майновий стан, наявність судимостей, дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосування запобіжних заходів, якщо вони застосовувались до нього раніше, наявність повідомлень особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення, а також розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється особа.

На думку колегії суддів, вказані вимоги закону слідчим суддею враховані не в повній мірі, з огляду на таке.

Так, ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні особливо тяжкого кримінального правопорушення, за яке передбачене суворе покарання виключно у виді позбавлення волі на тривалий строк - від семи до п`ятнадцяти років.

Обґрунтованість підозри підтверджується доданими до клопотання доказами, на які міститься посилання і в самому клопотанні: відомостями з протоколів огляду місця події, затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину ОСОБА_6 , під час чого виявлено та вилучено певні речі, показаннями свідків ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 .

При апеляційному розгляді сам підозрюваний ОСОБА_6 не заперечував того, що заподіяв ОСОБА_11 тілесні ушкодження, від яких настала смерть останнього.

Окрім того, як неодноразово зазначав у своїх рішеннях Європейський суд з прав людини, факти, які є причиною виникнення підозри, не повинні бути такими самими переконливими як ті, що є необхідними для обґрунтування обвинувального вироку чи суто висунення обвинувачення, що здійснюється на наступній стадії процесу («Мюррей проти Сполученого Королівства» («Murrey v. the United Kingdom»)). Наявність обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача в тому, що відповідна особа могла вчинити злочин, однак те, що можна вважати "обґрунтованим", залежить від усіх обставин справи («Кемпбелл і Хартлі проти Сполученого Королівства» («Fox, Campbell and Hartley v. the United Kingdom»)).

У рішенні Європейського Суду з прав людини «Чеботарь проти Молдови» № 35615/06 від 13 листопада 2007 року вказано на те, що для того, щоб арешт по обґрунтованій підозрі був виправданий у відповідності зі статтею 5 § 1 (с), поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення ані в момент арешту, ані під час перебування заявника під вартою. Також не обов`язково, щоб затриманій особі були, по кінцевому рахунку, пред`явлені обвинувачення, або щоб ця особа була піддана суду. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання.

На думку колегії суддів, додані до клопотання докази свідчать про те, що ОСОБА_6 дійсно може бути причетний до інкримінованого йому злочину.

Обставин, які б давали підстави вважати, що вищевказані докази отримані з порушенням вимог кримінального процесуального законодавства, не убачається.

Досудове розслідування ще триває, всі обставини провадження встановлюються, знаряддя злочину не виявлено, свідки у провадженні є колегами підозрюваного.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що ризики, на які посилається слідчий в клопотанні, передбачені п.п.1,2,3 ч.1 ст.177 КПК України, є доведеними, а з огляду на ступінь тяжкості та фактичні обставини інкримінованого ОСОБА_6 кримінального правопорушення, суворість покарання, що загрожує останньому у разі визнання його винуватим у цьому правопорушенні, колегія суддів вважає, що інші ніж тримання під вартою запобіжні заходи будуть недостатніми для запобігання встановлених ризиків, а висновки слідчого судді про протилежне суперечать матеріалам провадження та є непереконливими.

Те, що ОСОБА_6 офіційно працює, одружений, раніше не судимий, позитивно характеризується за місцем роботи, на думку колегії суддів, в цьому випадку суттєво не зменшує встановлених ризиків.

Окрім того, згідно зі сформованою практикою Європейського суду з прав людини, тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи. Застосовуючи запобіжний захід у виді тримання під вартою, необхідно виходити із того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони прав і інтересів суспільства (Рішення в справі «Летельє проти Франції»).

Також, Європейський суд з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії» зазначив, що «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні «ризиків переховування або повторного вчинення злочинів». В рішенні Суду у вищезгаданій справі «Летельє проти Франції» вказано, що особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу.

За викладених обставин у сукупності колегія суддів дійшла висновку, що запобіжний захід саме у виді тримання підозрюваного під вартою в повній мірі відповідає меті його застосування забезпеченню виконання підозрюваним покладних на нього процесуальних обов`язків та запобіганню спробам вчинити дії, передбачені п.п.1, 2, 3 ч.1 ст.177 КПК України. Застосування більш м`яких запобіжних заходів до підозрюваного ОСОБА_6 на цій стадії провадження буде недостатнім для запобігання встановленим ризикам.

Підсумовуючи викладене, колегія суддів вважає, що висновки слідчого судді про необхідність відмови у задоволенні вищевказаного клопотання слідчого є передчасними, такими, що не узгоджуються з положеннями ст.ст.176-178 КПК України.

У зв`язку з цим, оскаржувана ухвала не може бути визнана законною та обґрунтованою у розумінні положень ст.370 КПК України, тому на підставі ст.ст.407,409 КПК України підлягає скасуванню, з постановленням нової ухвали - про задоволення клопотання.

Керуючись ст.ст.407, 409, 422 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

апеляційну скаргу прокурора Шевченківської окружної прокуратури м.Запоріжжя ОСОБА_17 задовольнити.

Ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м.Запоріжжя від 22 листопада 2023 року, якою відмовлено в задоволенні клопотання старшого слідчого відділу поліції № 3 ЗРУП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_10 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та застосовано до ОСОБА_6 запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту, заборонивши йому цілодобово залишати місце проживання квартиру АДРЕСА_2 , з покладенням відповідних обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України, строком до 20 січня 2024 року, скасувати.

Клопотання слідчого задовольнити, застосувати стосовно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України, запобіжний захід у виді тримання під вартою строком до 20 січня 2024 року включно, тобто в межах строку досудового розслідування.

Дана ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її оголошення, підлягає негайному виконанню та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4