Провадження № 1-кс/201/5035/2023
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 листопада 2023 року м. Дніпро

Слідчий суддя Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_1 за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши в залі Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська клопотання начальника Біловодського відділу Старобільської окружної прокуратури Луганської області ОСОБА_3 у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000047 від 22.02.2023, про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки смт Біловодськ Луганської області, громадянки України, яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 111-1 КК України,

У судовому засіданні приймали участь:

прокурор ОСОБА_3

УСТАНОВИВ:

Прокурор звернувся до суду з клопотанням про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 111-1 КК України.

В обґрунтування клопотання прокурор вказав на те, що слідчим відділом 3 управління (з дислокацією у м. Сєвєродонецьк Луганської області) ГУ СБУ в Донецькій та Луганській областях проводиться досудове розслідування у кримінальному проваджені, внесеному до ЄРДР за № 0000047 від 22.02.2023 2023 за фактом добровільного зайняття громадянкою України ОСОБА_4 посади так званого «заступника начальника управління бухгалтерського обліку та фінансового забезпечення начальника відділу фінансування, аналізу та виконання бюджету адміністрації Біловодського району луганської народної республіки», тобто посаду, пов`язану з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій у незаконних органах влади, створених на тимчасово окупованій території, у тому числі в окупаційній адміністрації держави-агресора так званої «адміністрації Біловодського району луганської народної республіки», що діє на території Біловодської селищної територіальної громади Старобільського району Луганської області, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 111-1 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 24.02.2022 Російською Федерацією здійснено повномасштабне військове вторгнення на територію України, у зв`язку з чим розпочато ведення агресивної війни проти України та захоплення її території.

Наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 15.05.2023 № 143 внесені зміни до Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією, затвердженого наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 22.12.2022 № 309 (із змінами відповідно Наказу 143 від 15 травня 2023 року) та викладено нову редакцію переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією.

Згідно з зазначеним Переліком Біловодська селищна територіальна громада Старобільського району Луганської області є тимчасово окупованою територією України з 24.02.2022.

На окупованій території смт Біловодськ Старобільського району Луганської області незаконними збройними формуваннями так званої «луганської народної республіки», підконтрольними державі-агресору Російської Федерації, організовано та розпочато діяльність незаконних органів влади, зокрема наказом голови так званої «луганської народної республіки» від 03.03.2022 № УГ-125/22 створено «адміністрацію Біловодського району луганської народної республіки», а також призначено «виконувача обов`язків голови адміністрації».

Так, у другій половині березня 2022 року, більш точний час в ході досудового розслідування за об`єктивних причин не встановлено, ОСОБА_4 , будучи громадянкою України, усвідомлюючи здійснення відкритої агресії з боку Російської Федерації проти України, яка розпочалася приблизно о 04 годині ранку 24.02.2022 повномасштабним російським військовим вторгненням на територію України, метою якого є повалення конституційного ладу, територіальної цілісності та захоплення території України, з метою переслідування своїх особистих інтересів, перебуваючи на тимчасово окупованій території смт Біловодськ Старобільського району Луганської області, маючи умисел на зайняття посади в незаконних органах влади, створених на тимчасово окупованій території Біловодської селищної територіальної громади Старобільського району Луганської області та реалізуючи його, вступила у злочинну змову з представниками окупаційних військ Російської Федерації і так званої «луганської народної республіки» та отримавши від них пропозицію на зайняття посади в незаконно створеному органі влади в смт Біловодськ Старобільського району Луганської області, а саме посаду так званого «заступника начальника управління бухгалтерського обліку та фінансового забезпечення начальника відділу фінансування, аналізу та виконання бюджету «адміністрації Біловодського району луганської народної республіки», в порушення вимог Конституції та Законів України, добровільно, умисно погодилася на вказану пропозицію.

Частинами третьою та четвертою пункту 1 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про хабарництво» від 26.04.2002 № 5 передбачено, що організаційно-розпорядчі обов`язки це обов`язки зі здійснення керівництва галуззю промисловості, трудовим колективом, ділянкою роботи, виробничою діяльністю окремих працівників на підприємствах, в установах чи організаціях незалежно від форми власності.

Продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, ОСОБА_4 приблизно у другій половині березня 2022 року, більш точний час в ході досудового розслідування за об`єктивних причин не встановлено, будучи громадянкою України, перебуваючи на тимчасово окупованій території смт Біловодськ Старобільського району Луганської області, діючи зі своїх особистих мотивів та бажання, погодившись на пропозицію представників окупаційної адміністрації держави-агресора Російської Федерації та представників незаконних збройних формувань так званої «луганської народної республіки», умисно, добровільно зайняла посаду так званого «заступника начальника управління бухгалтерського обліку та фінансового забезпечення начальника відділу фінансування, аналізу та виконання бюджету адміністрації Біловодського району луганської народної республіки», тобто посаду, пов`язану з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій у незаконних органах влади, створених на тимчасово окупованій території, у тому числі в окупаційній адміністрації держави-агресора так званої «адміністрації Біловодського району луганської народної республіки», що діє на території Біловодської селищної територіальної громади Старобільського району Луганської області.

Таким чином, ОСОБА_4 , підозрюється у добровільному зайнятті громадянином України посади, пов`язаної з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій у незаконних органах влади, створених на тимчасово окупованій території, у тому числі в окупаційній адміністрації держави-агресора, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 111-1 КК України.

У зв`язку зі збройною агресією російської федерації, воєнним станом в Україні, захопленням Старобільського району Луганської області та проведенням бойових дій, беручи до уваги те, що існують достатні підстави вважати, що ОСОБА_4 перебуває на тимчасово окупованій території України та обґрунтовану неможливість вручити повістку про виклик особи, з дотриманням вимог ст. ст. 111, 135, 278 КПК України, 25.10.2023 в газеті «Урядовий кур`єр» № 214 (7612) від 25.10.2023, яка є засобом масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження, та 25.10.2023 на офіційному веб-сайті Офісу Генерального прокурора опубліковано повістку про виклик ОСОБА_4 на 30.10.2023 об 11:00, 31.10.2023 об 11:00, 01.11.2023 об 11:00 до слідчого відділу 3 управління (з дислокацією у м. Сєвєродонецьк Луганської області) ГУ СБУ в Донецькій та Луганській областях за адресою: Дніпропетровська область, м. Дніпро, площа Шевченка, 7, для складення та вручення письмового повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 111-1 КК України у кримінальному провадженні № 0000047 від 22.02.2023, допиту як підозрюваної, а також проведення інших слідчих та процесуальних дій у зазначеному кримінальному провадженні.

Жодного разу у призначений час громадянка України ОСОБА_4 у призначене місце не з`явилася, про неможливість та причини неприбуття не повідомила.

Враховуючи наведені вище обставини, прокурором 02.11.2023, з дотриманням вимог ст. ст. 111, 135, 278 КПК України, ОСОБА_4 повідомлено про підозру у відповідності та у спосіб, передбачений чинним кримінальним процесуальним законодавством України (02.11.2023 опубліковано повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 111-1 КК України на веб-сайті Офісу Генерального прокурора та в газеті «Урядовий кур`єр» № 220 (7618) від 02.11.2023, яка є засобом масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження).

Крім того, в газеті «Урядовий кур`єр» № НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 ) від ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка є засобом масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження та 02.11.2023 на офіційному веб-сайті Офісу Генерального прокурора опубліковано повістку про виклик підозрюваної ОСОБА_4 . 08.11.2023 об 11:00, 09.11.2023 об 11:00, 10.11.2023 об 11:00 до слідчого відділу 3 управління (з дислокацією у м. Сєвєродонецьк) ГУ СБУ в Донецькій та Луганській областях за адресою: Дніпропетровська область, м. Дніпро, площа Шевченка, 7, кабінет № 131, за зазначеною в повістці адресою для проведення слідчих та процесуальних дій у кримінальному провадженні, отримання письмового повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 111-1 КК України, допиту в якості підозрюваної тощо.

Жодного разу у призначений час підозрювана ОСОБА_4 у призначене місце не з`явилася, про неможливість та причини неприбуття не повідомила.

Таким чином 02.11.2023 у вказаному кримінальному провадженні ОСОБА_4 набула статусу підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 111-1 КК України, за ознаками добровільного зайняття громадянином України посади, пов`язаної з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій у незаконних органах влади, створених на тимчасово окупованій території, у тому числі в окупаційній адміністрації держави-агресора.

Останнє відоме місце перебування ОСОБА_4 тимчасово окупована територія Біловодської селищної територіальної громади Старобільського району Луганської області.

Постановою прокурора від 11.11.2023 на підставі ст. 281 КПК України підозрювану ОСОБА_4 оголошено в розшук.

Наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого їй кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 111-1 КК України, повністю підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме:

- протоколом огляду від 22.03.2023, в ході якого здійснено огляд публікації, розміщеної у телеграм каналі з назвою « ІНФОРМАЦІЯ_3 », під час якого встановлено, що 27.09.2022 ОСОБА_4 , разом з іншими працівниками так званої «адміністрації Біловодського району лнр», взяла участь у голосуванні під час проведення незаконного референдуму. Публікація крім текстового супроводження містить фото, на якому зафіксовано ОСОБА_4 , яка тримає у руці прапорець рф;

- протоколом огляду від 31.10.2023, в ході якого здійснено огляд публікації, розміщеної у телеграм каналі з назвою « ІНФОРМАЦІЯ_4 », під час якого встановлено, що 27.10.2023 ОСОБА_4 , разом з іншими працівниками так званої «адміністрації Біловодського району лнр», прийняла участь у масовому заході представників так званої партії «Единая Россия». Публікація крім текстового супроводження містить фото, на якому зафіксовано ОСОБА_4

- показаннями свідків ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , які безпосередньо знайомі з підозрюваною, їм відомий факт створення «адміністрації Біловодського району т. зв. лнр» та зайняття ОСОБА_4 посади так званого «заступника начальника управління бухгалтерського обліку та фінансового забезпечення начальника відділу фінансування, аналізу та виконання бюджету адміністрації Біловодського району луганської народної республіки» Перебуваючи у смт. Біловодськ Луганської області вони були свідками діяльності ОСОБА_4 в окупаційної адміністрації.

Також, в ході досудового розслідування встановлені ризики, передбачені пунктами 1, 2, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Про наявність ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст.177 КПК України, а саме ризик переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду свідчать такі обставини:

- тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_4 у разі визнання її винуватою у кримінальному правопорушенні, в якому вона підозрюється (відповідно до ст. 12 КК України вказаний злочин відноситься до категорії тяжких злочинів. Санкція ч. 5 ст. 111-1 КК України передбачає покарання у вигляді позбавлення волі на строк від п`яти до десяти років з позбавленням права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю на строк від десяти до п`ятнадцяти років та з конфіскацією майна або без такої);

- вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваного кримінального правопорушення;

- неприбуття на виклик до слідчого та прокурора шість разів, у тому числі тричі у статусі підозрюваного та не повідомлення слідчому та прокурору про причини та неможливість прибути, що свідчить про те, що підозрювана на цей час вже переховується від органу досудового розслідування;

- спосіб вчинення злочину (вчинила умисно, під час воєнного стану, що має негативні наслідки для всієї територіальної громади та України в цілому, знаходиться на тимчасово окупованій території співпрацюючи з окупаційною адміністрацією, що з великою часткою ймовірності спонукатиме її до втечі у разі обрання більш м`якого запобіжного заходу).

Про наявність ризику, передбаченого п. 2 ч. 1 ст. 177 КПК України, пов`язаного із можливістю знищити, сховати або спотворити

речі чи документи свідчить те, що ОСОБА_4 , в силу займаної посади, має доступ до наказів, розпоряджень, функціональних обов`язків, посадових інструкцій, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення.

Ризик, передбачений п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, який полягає у можливості незаконного впливу на свідків, має місце, оскільки, не будучи обмеженою у вільному доступі до інших осіб, підозрювана може здійснювати на них вплив з метою їх спонукання до ненадання показань, перекручування або спотворення обставин, які їм відомі, а показання свідків, на яких посилається сторона обвинувачення у даному кримінальному провадженні, мають значущість для доведення обставин, які підлягають доказуванню. Крім того, ризик незаконного впливу на інших осіб об`єктивізується також з огляду на встановлену КПК України процедуру отримання показань від осіб, які є свідками, у кримінальному провадженні, а саме спочатку на стадії досудового розслідування показання отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акту до суду на стадії судового розгляду - усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (частини 1, 2 статті 23, стаття 224 КПК України). Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 КПК України, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них (частина 4 статті 95 КПК України). Тобто ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом. За таких обставин заборона спілкуватися з певними визначеними особами як наслідок встановлення ймовірного впливу на них - це об`єктивна необхідність забезпечення недоторканості показань інших учасників кримінального провадження, які мають доказову цінність.

Про наявність ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме продовжити кримінальне правопорушення, у якому вона підозрюється, або вчинити інше кримінальне правопорушення свідчить:

- тимчасова окупація території України, зокрема території Біловодської територіальної громади Старобільського району Луганської області, на території якої створений та діє і на даний час незаконний орган державної влади, а саме окупаційна адміністрація держави-агресора, у якій підозрювана зайняла посаду, пов`язану з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарській обов`язків, що дає їй можливість продовжувати працювати у незаконному органі влади та унеможливлює реальне відбування покарання, яке може бути призначене останній у разі її засудження за цей злочин;

- поведінка підозрюваної ОСОБА_4 , яка своїми діями публічно демонструє підтримку прийняття рішення Російською Федерацією від 24.02.2022 щодо проведення на території суверенної держави України, так званої «спеціальної воєнної операції», своєю поведінкою, яка полягає у добровільному зайнятті керівної посади у незаконному органі влади, підтримала дії РФ та незаконних збройних формувань, так званої «ЛНР», спрямовані на захоплення території України.

Всі ці обставини в своїй сукупності свідчать про те, що перебуваючи без запобіжного заходу, підозрювана зможе продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, або вчинити інше кримінальне правопорушення проти основ національної безпеки України.

Згідно з п. 7 ч. 1 ст. 11 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» тимчасово окупована Російською Федерацією територія України (тимчасово окупована територія) - це частини території України, в межах яких збройні формування Російської Федерації та окупаційна адміністрація Російської Федерації встановили та здійснюють фактичний контроль або в межах яких збройні формування Російської Федерації встановили та здійснюють загальний контроль з метою встановлення окупаційної адміністрації Російської Федерації.

Відповідно до ч. 2 ст. 3 цього Закону адміністративна межа між тимчасово окупованою територією та іншою територією України визначається Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до Переліку територіальних громад, що розташовані в районі проведення воєнних (бойових) дій або які перебувають в тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні), затвердженого Наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України 25 квітня 2022 року № 75 (у редакції наказу Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 26 вересня 2022 року № 217) Біловодська селищна територіальна громада Луганської області є тимчасово окупованою територією України.

Таким чином, факт тимчасової окупації території Біловодської територіальної громади Луганської області є загальновідомим та не потребує додаткового підтвердження Радою національної безпеки і оборони України та Президентом України, крім того він визнаний Кабінетом Міністрів України.

Той факт, що підозрювана ОСОБА_4 перебуває на тимчасово окупованій території України підтверджується:

- протоколом огляду від 22.03.2023, в ході якого здійснено огляд публікації, розміщеної у телеграм каналі з назвою « ІНФОРМАЦІЯ_3 », під час якого встановлено, що 27.09.2022 ОСОБА_4 , разом з іншими працівниками так званої «адміністрації Біловодського району лнр», взяла участь у голосуванні під час проведення незаконного референдуму. Публікація крім текстового супроводження містить фото, на якому зафіксовано ОСОБА_4 , яка тримає у руці прапорець рф;

- протоколом огляду від 31.10.2023, в ході якого здійснено огляд публікації, розміщеної у телеграм каналі з назвою « ІНФОРМАЦІЯ_4 », під час якого встановлено, що 27.10.2023 ОСОБА_4 , разом з іншими працівниками так званої «адміністрації Біловодського району лнр», прийняла участь у масовому заході представників так званої партії « ІНФОРМАЦІЯ_5 ». Публікація крім текстового супроводження містить фото, на якому зафіксовано ОСОБА_4

- показаннями свідків ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , які безпосередньо знайомі з підозрюваною, їм відомий факт створення «адміністрації Біловодського району т. зв. лнр» та зайняття ОСОБА_4 посади так званого «заступника начальника управління бухгалтерського обліку та фінансового забезпечення начальника відділу фінансування, аналізу та виконання бюджету адміністрації Біловодського району луганської народної республіки» Перебуваючи у смт. Біловодськ Луганської області вони були свідками діяльності ОСОБА_4 в окупаційної адміністрації.

Прокурор у судовому засіданні клопотання підтримав та просив обрати підозрюваній запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Заслухавши доводи прокурора, дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя дійшов висновку про таке.

Встановлено, що слідчим відділом 3 управління (з дислокацією у м. Сєвєродонецьк Луганської області) ГУ СБУ в Донецькій та Луганській областях проводиться досудове розслідування у кримінальному проваджені № 0000047 від 22.02.2023, відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 111-1 КК України.

Згідно ч. 6 ст. 193 КПК України слідчий суддя, суд розглядає клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та може обрати такий запобіжний захід за відсутності підозрюваного лише у разі доведення прокурором наявності підстав, передбачених статтею 177 цього Кодексу, а також наявності достатніх підстав вважати, що підозрюваний виїхав та/або перебуває на тимчасово окупованій території України. У такому разі після затримання особи і не пізніш як через сорок вісім годин з часу її доставки до місця кримінального провадження слідчий суддя, суд за участю підозрюваного розглядає питання про застосування обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його зміну на більш м`який запобіжний захід, про що постановляє ухвалу.

Відповідно до ч. 2 ст. 177 КПК України однією з підстав для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення.

Згідно зі ст. 8 КПК України кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Оскільки чинне законодавство не розкриває поняття обґрунтованої підозри, враховуючи ст. 8, 9 КПК України, слід керуватися позиціями Європейського суду з прав людини. З точки зору практики ЄСПЛ обґрунтованість підозри - це певний стандарт доказування, який означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі "Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства" від 30 серпня 1990 року, п. 32, Series A, N 182). При чому факти, які викликали підозру, не обов`язково мають бути одного рівня з тими, які необхідні для того, щоб не лише обґрунтувати засудження, а й пред`явити обвинувачення, що є наступною стадією в процесі розслідування кримінальної справи (рішення у справі "Murray v.United Kingdom", 14310/88, 28.10.94, п. 55).

Уявлення про "обґрунтовану підозру" має ґрунтуватися поміж інших факторів, на двох ключових критеріях: суб`єктивному та об`єктивному.

Перший критерій означає, що підозра має бути добросовісною, тобто особа, яка оголосила про підозру, має щиро підозрювати особу у вчиненні такого кримінального правопорушення, другий - що об`єктивно існують дані про скоєне кримінальне правопорушення і причетність особи до вчинення правопорушення. Такими даними можуть бути дії самого підозрюваного, наявні документи, речові докази, показання очевидців тощо.

Наявність обґрунтованої підозри у вчиненні кримінального правопорушення ОСОБА_4 повністю підтверджується зібраними у ході досудового розслідування належними та допустимими доказами у їх сукупності, зокрема: протоколами допитів свідків, протоколами оглядів публікацій на сторінках Інтернет (Берклійський Протокол), іншими документами, здобутими у ході досудового розслідування кримінального провадження.

Стороною обвинувачення дотримано вимогу розумної підозри, оскільки наявні на цей час докази у кримінальному провадженні свідчать про об`єктивний зв`язок підозрюваного із вчиненням кримінального правопорушення, тобто виправдовують необхідність подальшого розслідування у цьому провадженні з метою дотримання імперативних завдань кримінального провадження, визначених ст. 2 КПК України.

При цьому суд звертає увагу, що для повідомлення про підозру не потрібна така ж ступінь доведення як для визнання особи винною, достатньо щоб у стороннього спостерігача склалось враження, що злочин було вчинено і підозрювана особа причетна до його вчинення. Такого ступеню доведення у цій справі було досягнуто.

У зв`язку зі збройною агресією російської федерації, воєнним станом в Україні, захопленням Старобільського району Луганської області та проведенням бойових дій, беручи до уваги те, що існують достатні підстави вважати, що ОСОБА_4 перебуває на тимчасово окупованій території України та обґрунтовану неможливість вручити повістку про виклик особи, з дотриманням вимог ст. ст. 111, 135, 278 КПК України, 25.10.2023 в газеті «Урядовий кур`єр» № 214 (7612) від 25.10.2023, яка є засобом масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження, та 25.10.2023 на офіційному веб-сайті Офісу Генерального прокурора опубліковано повістку про виклик ОСОБА_4 на 30.10.2023 об 11:00, 31.10.2023 об 11:00, 01.11.2023 об 11:00 до слідчого відділу 3 управління (з дислокацією у м. Сєвєродонецьк Луганської області) ГУ СБУ в Донецькій та Луганській областях за адресою: Дніпропетровська область, м. Дніпро, площа Шевченка, 7, для складення та вручення письмового повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 111-1 КК України у кримінальному провадженні № 0000047 від 22.02.2023, допиту як підозрюваної, а також проведення інших слідчих та процесуальних дій у зазначеному кримінальному провадженні.

02.11.2023 прокурором з дотриманням вимог ст. ст. 111, 135, 278 КПК України, ОСОБА_4 повідомлено про підозру у відповідності та у спосіб, передбачений чинним кримінальним процесуальним законодавством України (02.11.2023 опубліковано повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 111-1 КК України на веб-сайті Офісу Генерального прокурора та в газеті «Урядовий кур`єр» № 220 (7618) від 02.11.2023, яка є засобом масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження).

Крім того, в газеті «Урядовий кур`єр» № НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 ) від ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка є засобом масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження та 02.11.2023 на офіційному веб-сайті Офісу Генерального прокурора опубліковано повістку про виклик підозрюваної ОСОБА_4 . 08.11.2023 об 11:00, 09.11.2023 об 11:00, 10.11.2023 об 11:00 до слідчого відділу 3 управління (з дислокацією у м. Сєвєродонецьк) ГУ СБУ в Донецькій та Луганській областях за адресою: Дніпропетровська область, м. Дніпро, площа Шевченка, 7, кабінет № 131, за зазначеною в повістці адресою для проведення слідчих та процесуальних дій у кримінальному провадженні, отримання письмового повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 111-1 КК України, допиту в якості підозрюваної тощо.

Таким чином, 02.11.2023 у вказаному кримінальному провадженні ОСОБА_4 набула статусу підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 111-1 КК України, за ознаками добровільного зайняття громадянином України посади, пов`язаної з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій у незаконних органах влади, створених на тимчасово окупованій території, у тому числі в окупаційній адміністрації держави-агресора.

Постановою прокурора від 11.11.2023 на підставі ст. 281 КПК України підозрювану ОСОБА_4 оголошено в розшук.

Згідно ч 2 ст. 177 КПК України другою підставою для застосування запобіжного заходу є наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Слідчий суддя вважає доведеними вказані ризики, передбачені пунктами 1, 2, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Про наявність ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме ризик переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду свідчать такі обставини:

- тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_4 у разі визнання її винуватою у кримінальному правопорушенні, в якому вона підозрюється (відповідно до ст. 12 КК України вказаний злочин відноситься до категорії тяжких злочинів. Санкція ч. 5 ст. 111-1 КК України передбачає покарання у вигляді позбавлення волі на строк від п`яти до десяти років з позбавленням права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю на строк від десяти до п`ятнадцяти років та з конфіскацією майна або без такої);

- неприбуття на виклик до слідчого та прокурора шість разів, у тому числі тричі у статусі підозрюваного та не повідомлення слідчому та прокурору про причини та неможливість прибути, що свідчить про те, що підозрювана на цей час вже переховується від органу досудового розслідування;

- спосіб вчинення злочину (умисно, під час воєнного стану, що має негативні наслідки для всієї територіальної громади та України в цілому, знаходиться на тимчасово окупованій території співпрацюючи з окупаційною адміністрацією, що з великою часткою ймовірності спонукатиме її до втечі у разі обрання більш м`якого запобіжного заходу).

Про наявність ризику, передбаченого п. 2 ч. 1 ст. 177 КПК України, пов`язаного із можливістю знищити, сховати або спотворити речі чи документи свідчить те, що ОСОБА_4 , в силу займаної посади, має доступ до наказів, розпоряджень, функціональних обов`язків, посадових інструкцій, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення.

Ризик, передбачений п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, який полягає у можливості незаконного впливу на свідків, має місце, оскільки, не будучи обмеженою у вільному доступі до інших осіб, підозрювана може здійснювати на них вплив з метою їх спонукання до ненадання показань, перекручування або спотворення обставин, які їм відомі, а показання свідків, на яких посилається сторона обвинувачення у даному кримінальному провадженні, мають значущість для доведення обставин, які підлягають доказуванню. Крім того, ризик незаконного впливу на інших осіб об`єктивізується також з огляду на встановлену КПК України процедуру отримання показань від осіб, які є свідками, у кримінальному провадженні, а саме спочатку на стадії досудового розслідування показання отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акту до суду на стадії судового розгляду - усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (частини 1, 2 статті 23, стаття 224 КПК України). Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 КПК України, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них (частина 4 статті 95 КПК України). Тобто ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом. За таких обставин заборона спілкуватися з певними визначеними особами як наслідок встановлення ймовірного впливу на них - це об`єктивна необхідність забезпечення недоторканості показань інших учасників кримінального провадження, які мають доказову цінність.

Про наявність ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме продовжити кримінальне правопорушення, у якому вона підозрюється, або вчинити інше кримінальне правопорушення свідчить:

- тимчасова окупація території України, зокрема території Біловодської територіальної громади Старобільського району Луганської області, на території якої створений та діє і на даний час незаконний орган державної влади, а саме окупаційна адміністрація держави-агресора, у якій підозрювана зайняла посаду, пов`язану з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарській обов`язків, що дає їй можливість продовжувати працювати у незаконному органі влади та унеможливлює реальне відбування покарання, яке може бути призначене останній у разі її засудження за цей злочин;

- поведінка підозрюваної ОСОБА_4 , яка своїми діями публічно демонструє підтримку прийняття рішення Російською Федерацією від 24.02.2022 щодо проведення на території суверенної держави України, так званої «спеціальної воєнної операції», своєю поведінкою, яка полягає у добровільному зайнятті керівної посади у незаконному органі влади, підтримала дії РФ та незаконних збройних формувань, так званої «ЛНР», спрямовані на захоплення території України.

Згідно з п. 7 ч. 1 ст. 11 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» тимчасово окупована Російською Федерацією територія України (тимчасово окупована територія) - це частини території України, в межах яких збройні формування Російської Федерації та окупаційна адміністрація Російської Федерації встановили та здійснюють фактичний контроль або в межах яких збройні формування Російської Федерації встановили та здійснюють загальний контроль з метою встановлення окупаційної адміністрації Російської Федерації.

Відповідно до ч. 2 ст. 3 цього Закону адміністративна межа між тимчасово окупованою територією та іншою територією України визначається Кабінетом Міністрів України.

Той факт, що підозрювана ОСОБА_4 перебуває на тимчасово окупованій території України підтверджується вищезазначеними доказами, зібраними під час досудового розслідування.

З огляду на те, що у судовому засіданні знайшли своє підтвердження ті обставини, що ОСОБА_4 набула статусу підозрюваного у кримінальному провадженні, підозра є обґрунтованою, доведення органом досудового розслідування наявності ризиків, передбачених статтею 177 КПК України, а також факт того, що сукупність доказів у своєму зв`язку вказують слідчому судді на достатність підстав вважати, що підозрювана перебуває на тимчасово окупованій території України, слідчим суддею встановлено достатні підстави для розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу за відсутності підозрюваної, відповідно до приписів ч. 6 ст. 193 КПК України.

Відповідно до ч. 6 ст. 176 КПК України під час дії воєнного стану до осіб, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 109-114-2, 258-258-5, 260, 261, 437-442 Кримінального кодексу України, за наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, застосовується запобіжний захід, визначений пунктом 5 частини першої цієї статті.

Згідно з п. 5 ч. 1 ст. 176 КПК України запобіжним заходом є тримання під вартою.

У зв`язку з тим, що ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, яке входить до вищевказаного переліку, підозра є обґрунтованою, доведення органом досудового розслідування наявності ризиків, передбачених статтею 177 КПК України, до неї може бути застосований виключно запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, а тому клопотання підлягає задоволенню.

Згідно з абз. 7 ч. 4 ст. 183 КК України, при обранні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного, обвинуваченого, який оголошений у міжнародний розшук, та/або який виїхав, та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, розмір застави не визначається.

Згідно з абз. 8 ч. 4 ст. 183 КК України, під час дії воєнного стану слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого статтями 109-114-2, 258-258-5, 260, 261, 402-405, 407, 408, 429, 437-442 Кримінального кодексу України.

Оскільки ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, яке входить до переліку, перебуває на тимчасово окупованій території України, розмір застави слідчий суддя не визначає.

Згідно ч. 4 ст. 197 КПК України, у разі постановлення слідчим суддею, судом ухвали про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного, обвинуваченого на підставі ч. 6 статті 193 цього Кодексу строк дії такої ухвали не зазначається.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 177, 178, 183, 193, 194, 197, 369-372, 376, 395, 615 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання начальника Біловодського відділу Старобільської окружної прокуратури Луганської області ОСОБА_3 у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000047 від 22.02.2023, про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 111-1 КК України, - задовольнити.

Обрати підозрюваній ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, без визначення розміру застави.

Роз`яснити, що згідно з положеннями ч. 6 ст.193 КПК України, після затримання особи і не пізніше як через сорок вісім годин з часу доставки її до місця кримінального провадження слідчий суддя, за участю підозрюваного, розглядає питання про застосування обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його зміну на більш м`який запобіжний захід, про що постановляє ухвалу.

Відповідно до ч.4 ст.197 КПК України строк дії такої ухвали не зазначається.

Ухвала щодо обрання запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Контроль за виконанням ухвали доручити прокурору ОСОБА_3 .

Ухвала слідчого судді набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, яка може бути подана безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення, а особою, що тримається під вартою - протягом того ж строку з моменту отримання нею її копії.

Повний текст ухвали суду складений і оголошений о 09:10 годині 28 листопада 2023 року.

Слідчий суддя ОСОБА_1