УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 грудня 2023 року м. Дніпро

Слідчий суддя Індустріального районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

слідчого ОСОБА_4 ,

підозрюваної ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Індустріального районного суду м. Дніпропетровська, клопотання слідчого СВ ВП №2 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_4 , погоджене прокурором Лівобережної окружної прокуратури міста Дніпра ОСОБА_7 , про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, та додані до клопотання матеріали кримінального провадження, внесеного 28.10.2023 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001180, у відношенні:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Дніпропетровська, громадянки України, маючої середньо-технічну освіту, незаміжньої, непрацюючої, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимої,-

підозрюваної у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.146, ч.4 ст.187, ч.4 ст.189, ч.1 ст.353 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

25.12.2023 року слідчий СВ ВП №2 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_4 , за погодженням з прокурором Лівобережної окружної прокуратури міста Дніпра ОСОБА_3 звернувся до суду з клопотанням, в якому просить продовжити строк дії запобіжного заходу у вигляді триманні під вартою відносно підозрюваної ОСОБА_5 до закінчення строку досудового розслідування.

Клопотання мотивовано тим, що в провадженні слідчого відділення ВП №2 Дніпровського РУП ГУНП в Дніпропетровській області 28.10.2023, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.146, ч.4 ст.187, ч.4 ст.189, ч.1 ст.353 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_5 , у невстановленому досудовим розслідуванням місці та час однак не пізніше 26.10.2023 року, маючи умисел на напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із насильством небезпечним для життя та здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбій), та з погрозою застосування такого насильства,розуміючи, що на усій території України, відповідно до Указу Президента України №64/2022 від 24.02.2022 (зі змінами) введено воєнний стан у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, вступила у злочинну змову з раніше знайомими ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , які спільно розробили план та розподілили між собою ролі у вчиненні кримінального правопорушення.

У подальшому ОСОБА_5 , діючи відповідно до відведеної ролі у вчиненні кримінального правопорушення, через соціальні мережі познайомилась з ОСОБА_10 та запропонувала останньому зустрітись 27 жовтня 2023 року о 17 год. 30 хв. в квартирі АДРЕСА_3 .

Так, 27.10.2023 приблизно о 17 год. 30 хв. ОСОБА_10 прибув до будинку АДРЕСА_4 , де поблизу будинку ОСОБА_5 зустріла останнього та завела до квартири АДРЕСА_5 де на нього вже очікували співучасники злочину ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , які відповідно до відведеної їм ролі, повинні були застосувати до потерпілого фізичну силу та погрожувати пістолетом, щоб подавити волю останнього до можливого опору.

Далі, ОСОБА_10 , тримаючи при собі свою сумку, навушник марки ХО-ВЕ8 та мобільний телефон «Redmi 10 Note PRO» за пропозицією ОСОБА_5 пройшов до однієї з кімнат квартири АДРЕСА_3 , де співучасник злочину ОСОБА_9 , діючи відповідно до відведеної йому ролі у вчиненні злочину, знаходячись в недоступному для поля зору потерпілого місці наніс останньому удар кулаком руки в область шиї позаду, від чого у потерпілого випали з рук мобільний телефон та сумка на підлогу, а співучасник злочину ОСОБА_8 в цей час вийшов з іншої кімнати, та утримуючи перед собою в руках пістолет, демонструючи його і таким чином погрожуючи його застосуванням, представляючись працівником СБУ, наказав лягти на підлогу. Далі, співучасники злочину ОСОБА_8 разом з ОСОБА_9 руками стали тиснути на тулуб потерпілого, таким чином поклавши його на підлогу, після чого співучасник злочину ОСОБА_9 , відповідно до відведеної йому ролі у вчиненні злочину, одяг йому на руки кайданки, та стоячи від ОСОБА_10 ліворуч, наніс йому удар ногою в область лівого ока, придушуючи волю останнього до можливого опору.

Співучасник злочину ОСОБА_8 , продовжуючи утримувати пістолет, створюючи загрозу для життя та здоров`я потерпілого, а співучасник злочину ОСОБА_9 , відповідно до відведеної йому ролі у вчиненні злочину, забрав з кишені жилетки одягнутої на потерпілому грошові кошти в розмірі 2100 гривень та ключі від автомобіля «Renault Kangoo», які передав ОСОБА_5 .

ОСОБА_5 , продовжуючи реалізовувати спільний єдиний злочинний умисел, направлений на напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із насильством небезпечним для життя та здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбій), за попередньою змовою групою осіб, вчиненого в умовах воєнного стану діючи відповідно до відведеної їй ролі у вчиненні кримінального правопорушення, вийшла на вулицю, де знаходився автомобіль «Renault Kangoo» д.н.з. НОМЕР_1 , яким користується ОСОБА_10 , та заволоділа грошовими коштами у розмірі 2300 гривень та мобільним телефоном «Samsung А21S», після чого повернулась до квартири АДРЕСА_3 , де знаходились співучасники злочину ОСОБА_9 та ОСОБА_8 .

Після чого, співучасник злочину ОСОБА_9 , реалізуючи свій єдиний злочинний умисел, направлений на напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із насильством небезпечним для життя та здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбій), за попередньою змовою групою осіб, в умовах воєнного стану, діючи відповідно до відведеної їм ролі у вчиненні кримінального правопорушення, завдав два удари кулаком лівої руки потерпілому ОСОБА_10 який у той момент був прикутий кайданками до радіатору опалення в область шиї праворуч та вивели з місця вчинення злочину, а саме з квартири АДРЕСА_3 .

Таким чином, ОСОБА_5 діючи за попередньою змовою групою осіб з ОСОБА_9 та ОСОБА_8 , здійснили розбій, тобто: напад з метою заволодіння чужим майном, а саме: навушником марки ХО-ВЕ8 вартістю 298 гривень 90 копійок, мобільним телефоном «Redmi 10 Note PRO» вартістю 5075 гривень та мобільним телефоном «Samsung А21S» вартістю 2283 гривні 75 копійок та грошовими коштами у розмірі 4400 гривень за попередньою змовою групою осіб, в умовах воєнного стану, поєднаний із насильством небезпечним для життя та здоров`я потерпілого ОСОБА_10 , який зазнав нападу, спричинивши останньому тілесні ушкодження у вигляді:

-синця на верхній та нижній повіках лівого ока з переходом на проекцію гайморової пазухи ліворуч;

-трьох внутрішньо-шкірних крововиливів в лобній області ліворуч, в підщелепній області ліворуч, по передній поверхні шиї по центру у середній третині;

-двох саден в надбрівній області ліворуч, частково на тлі крововиливу;

-крововиливу на червоній каймі нижньої губи ліворуч, з переходом на слизову оболонку відповідно;

-двох внутрішньо-шкірних крововиливів по зовнішній поверхні лівого передпліч у нижній третині по променевому краю, по передній поверхні правого передпліч у нижній третині по променевому краю;

-садна в проекції голівки 5-ї п`ясної кістки на межі тильної та долонної поверхні правої кисті, які за своїм характером відносяться до легких тілесних ушкоджень, що мають незначні скороминущі наслідки.

Своїми умисними діями потерпілому ОСОБА_10 спричинено майнову шкоду на загальну суму 12057,65 гривень.

Таким чином, умисні дії ОСОБА_5 , які виразились у нападі з метою заволодіння чужим майном, поєднаному із насильством, небезпечному для життя і здоров`я особи, яка зазнала нападу, вчиненому за попередньою змовою групою осіб та в умовах воєнного стану (розбій), кваліфікуються за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.187 КК України.

Крім цього, ОСОБА_5 27.10.2023 приблизно о 17:00 годині маючи умисел спрямований на самовільне привласнення владних повноважень, поєднане із вчиненням будь-яких суспільно небезпечних діянь, разом зі своїми знайомими ОСОБА_8 та ОСОБА_9 прибула до квартири АДРЕСА_3 , куди його ОСОБА_5 через соціальні мережі запросила на побачення раніше незнайомого ОСОБА_10 .

Так, співучасник злочину ОСОБА_5 , 27.10.2023 приблизно о 17 год. 35 хв. перебуваючи у вказаному місці, реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на самовільне присвоєння владних повноважень службової особи, посягаючи на авторитет органів державної влади та переслідуючи мету незаконного збагачення, разом з ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , які мали на собі бронежилет, з написом «СБУ», балаклави та рукавички та демонструючи зброю, створили схожий образ дійсних працівників державної влади, таким чином вводячи ОСОБА_10 в оману своїм статусом та викликаючи у останнього упевненість у дійсності її владних повноважень співробітників спеціальної служби, представилась оперуповноваженим СБУ, і тому ОСОБА_10 реально сприйняв ОСОБА_5 за співробітника Служби безпеки України.

Таким чином ОСОБА_5 самовільно присвоїла владні повноваження, вчинивши в подальшому відносно потерпілого ряд суспільно небезпечних діянь.

Таким чином, умисні дії ОСОБА_5 , які виразились у самовільному присвоєнні владних повноважень, поєднане із вчиненням будь-яких суспільно-небезпечних діянь, кваліфікуються за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.353 КК України.

Продовжуючи свою злочинну діяльність, ОСОБА_5 спільно з співучасниками злочину ОСОБА_9 та ОСОБА_8 , заздалегідь розподіливши між собою ролі у вчиненні кримінального правопорушення, на вимагання чужого майна з погрозою насильства над потерпілим та його близькими родичами, розуміючи, що на усій території України, відповідно до Указу Президента України №64/2022 від 24.02.2022 (зі змінами) введено воєнний стан у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, приступили до його реалізації.

Так, співучасник злочину ОСОБА_8 , спільно із ОСОБА_5 та співучасником злочину ОСОБА_9 перебуваючи у приміщенні квартири АДРЕСА_3 , реалізуючи свій єдиний злочинний умисел, направлений на вимагання коштів, усвідомлюючи протиправність та суспільну небезпечність своїх дій, а також настання суспільно-небезпечних наслідків, умисно, з корисливих мотивів, переслідуючи мету незаконного збагачення продовжував утримувати пістолет, демонструючи його перед потерпілим ОСОБА_10 , разом зі співучасниками злочину ОСОБА_9 та ОСОБА_5 , стали погрожувати фізичною розправою над потерпілим та його близькими родичами, стали вимагати передачі від ОСОБА_10 грошових коштів у розмірі 70000 гривень, оскільки здійснили відеозапис прикутого до радіатору опалення потерпілого ОСОБА_10 на якому начебто останній підтвердив намір вступити у статевий акт із неповнолітньою та для здійснення свого злочинного наміру, ОСОБА_5 написала номер банківської карти, на яку потрібно було перерахувати грошові кошти, після чого передала його потерпілому та повідомили потерпілого про необхідність перерахування грошових коштів до 21:00 години 27.10.2023 року.

Таким чином, умисні дії ОСОБА_5 , які виразились у вимозі передачі чужого майна з погрозою насильства над потерпілим та його близькими родичами, вчинене за попередньою змовою групою осіб та в умовах воєнного стану, кваліфікуються за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.189 КК України.

Продовжуючи свою злочинну діяльність, ОСОБА_5 спільно з співучасниками злочину ОСОБА_9 та ОСОБА_8 , заздалегідь розподіливши між собою ролі у вчиненні кримінального правопорушення, а саме у незаконному позбавленні волі, з корисливих мотивів, вчинене за попередньою змовою групою осіб, що супроводжувалося заподіянням фізичних страждань та із застосуванням зброї, приступили до його реалізації.

Так, співучасник злочину ОСОБА_8 , спільно із співучасником злочину ОСОБА_9 та ОСОБА_5 перебуваючи у приміщенні квартири АДРЕСА_3 діючи за попередньою змовою групою осіб, реалізуючи свій єдиний злочинний умисел, направлений на незаконне позбавлення волі, продовжуючи утримувати пістолет, демонструючи його перед потерпілим ОСОБА_10 , створюючи загрозу для його життя та здоров`я та щоб останній не зміг кричати та чинити опір, а співучасник злочину ОСОБА_9 , відповідно до відведеної йому ролі у вчиненні злочину, перевів потерпілого ОСОБА_10 до радіатору опалення у вказаній квартирі та порушуючи гарантовані положеннями ст.ст.29, 33 Конституції України, права і свободи ОСОБА_10 на недоторканність особи та свободу пересування, пристебнув його праву руку до вказаного радіатору опалення та завдав два удари кулаком лівої руки потерпілому ОСОБА_10 в область шиї праворуч, подавлюючи його волю до можливого опору та до змоги вільно залишити приміщення квартири, обмеживши таким чином свободу пересування ОСОБА_10 та стали утримувати його за вказаною адресою до того моменту коли останній погодився перерахувати на наданий йому номер карткового рахунку грошові кошти, тобто незаконного позбавили волі у період часу з 17 год. 35 хв. до 19 год. 37 хв., принижуючи його волю, честь та гідність, завдаючи фізичних страждань.

Таким чином, умисні дії ОСОБА_5 , які виразились у незаконному позбавленні волі, вчинене з корисливих мотивів, за попередньою змовою групою осіб, що супроводжувалося заподіянням потерпілого фізичних страждань та із застосуванням зброї, кваліфікуються за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.146 КК України.

28.10.2023 слідчим відділенням відділення поліції № 2 Дніпровського районного управління поліції ГУНП в Дніпропетровській області було розпочато кримінальне провадження № 0001180 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.187 КК України.

28.10.2023 повідомлено про підозру ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.187 КК України.

21.11.2023 слідчим відділенням відділення поліції № 2 Дніпровського районного управління поліції ГУНП в Дніпропетровській області було розпочато кримінальне провадження № 0001303 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.146 КК України.

21.11.2023 слідчим відділенням відділення поліції № 2 Дніпровського районного управління поліції ГУНП в Дніпропетровській області було розпочато кримінальне провадження № 0001304 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.353 КК України.

21.11.2023 слідчим відділенням відділення поліції № 2 Дніпровського районного управління поліції ГУНП в Дніпропетровській області було розпочато кримінальне провадження № 0001305 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.189 КК України.

21.11.2023 матеріали досудових розслідувань у кримінальних провадженнях, зареєстрованих в Єдиному реєстрі досудових розслідувань 28.10.2023 з №0001180, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.187 КК України, 21.11.2023 за № 0001303 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.146 КК України, 21.11.2023 за № 0001304 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.353 КК України, 21.11.2023 за № 0001305 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.189 КК України, об`єднані в одне провадження, яке зареєстроване в Єдиному реєстрі досудових розслідувань за №0001180.

21.11.2023 ОСОБА_5 повідомлено про зміну раніше повідомленої підозри та повідомлення про нову підозру, у вчиненні ним кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.146, ч.4 ст.187, ч.4 ст.189, ч.1 ст.353 КК України.

Вина підозрюваної ОСОБА_5 повністю підтверджується: протоколом допиту потерпілого ОСОБА_10 ; протоколом обшуку квартири АДРЕСА_3 ; протоколом обшуку автомобіля «Chery» від 28.10.2023; протоколом допиту свідка ОСОБА_11 ; протоколом проведення слідчого експерименту за участі потерпілого ОСОБА_10 ; протоколом огляду мобільних терміналів від 16.11.2023; протоколом огляду, а саме відеозапису за участі потерпілого ОСОБА_10 ; висновком судової товарознавчої експертизи № 4920 від 14.11.2023; висновком судово-медичної експертизи № 3508е від 31.10.2023; висновком судово-медичної експертизи № 3901е від 01.12.2023; протоколом допиту свідка ОСОБА_12 ; протоколом допиту свідка ОСОБА_13 ; протоколом пред`явлення особи ОСОБА_8 потерпілому ОСОБА_10 ; протоколом пред`явлення особи ОСОБА_8 свідку ОСОБА_11 ; протоколом пред`явлення особи ОСОБА_9 потерпілому ОСОБА_10 ; протоколом пред`явлення особи ОСОБА_5 свідку ОСОБА_11 ; протоколом пред`явлення особи ОСОБА_5 потерпілому ОСОБА_10 ; іншими матеріалами кримінального провадження в їх сукупності.

30 жовтня 2023 року підозрюваній ОСОБА_5 слідчим суддею Індустріального районного суду м. Дніпропетровська обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, помістивши його до Державної установи «Дніпровська установа виконання покарань №4» строком 26 грудня 2023 року включно.

Із цього часу у провадженні проведено ряд слідчих та процесуальних дій, однак для закінчення досудового розслідування у даному кримінальному провадженні, встановлений законом строк потрібно завершити проведення низки слідчих (розшукових) дій та провести інші процесуальні дії, що потребує додаткового часу, зокрема необхідно:

1)Отримати висновок судово-медичної експертизи (цитологічне дослідження, призначеної постановою від 10.11.2023);

2)Згідно до висновку судово-медичної експертизи вирішити питання про відібрання зразків крові від підозрюваних ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_5 з метою призначення додаткової судово-медичної експертизи, чи належать клітини з ядрами чи крові останнім, у разі їх виявлення на об`єктах;

3)Встановити громадянина ОСОБА_14 та допитати останнього з приводу відомих йому обставин отримання потерпілим ОСОБА_10 номеру банківської картки приналежної ОСОБА_14 з метою подальшого переведення грошових коштів у розмірі 70000 гривень які вимагали підозрювані ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_5 .

4)З урахуванням одержаних у кримінальному провадженні доказів визначитись із наявністю підстав для повідомлення ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_5 нової підозри про вчинення кримінальних правопорушень чи зміни раніше повідомленої підозри з подальшим проведенням допиту як підозрюваних в рамках остаточно повідомленої підозри;

5)Виконати інші слідчі (розшукові) та процесуальні дії, необхідність у проведенні яких може виникнути в ході досудового розслідування, з урахуванням одержання нових доказів, виконати вимоги ст. 290 КПК України, скласти обвинувальний акт та реєстр матеріалів досудового розслідування, вручити їх підозрюваним та захисникам.

У зв`язку з необхідністю проведення низки слідчих/процесуальних дій 25 грудня 2023 року керівником Лівобережної окружної прокуратури міста Дніпра Дніпропетровської області строк досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0001180 від 28.10.2023 продовжено до 28 січня 2024 року.

Слідчий посилається, що зібрані під час досудового розслідування докази в сукупності підтверджують існування обґрунтованої підозри ОСОБА_5 в інкримінованому їй кримінальних правопорушень, що в свою чергу відповідно до положень ч. 2 ст. 177, ч.3 ст. 199 КПК України є підставою для продовження запобіжного заходу.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 178 КПК України, однією з обставин, що враховується судом при обранні запобіжного заходу є вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним злочину. На теперішній час зібрані докази, які мають суттєве значення для доказування вини ОСОБА_5 , що підтверджується матеріалами кримінального провадження, тому вказана обставина може бути врахована судом при обранні/продовженні підозрюваній запобіжного заходу.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 178 КПК України, однією з обставин, що враховується судом при обранні/продовженні строку застосування запобіжного заходу є тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному у разі визнання його винуватим у вчинені злочину, в якому він підозрюється. Вказана обставина може бути врахована судом при продовженні строку застосування запобіжного заходу відносно ОСОБА_5 запобіжного заходу, оскільки остання підозрюється у вчиненні злочинів, за які передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від восьми до п`ятнадцяти років.

При продовженні строку застосування запобіжного заходу також враховується вік та стан здоров`я підозрюваного. Встановлено, що у сторони обвинувачення відсутні будь-які документи, які б свідчили, що відносно підозрюваної ОСОБА_5 неможливо продовжити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Відповідно до вимог п. 4 ч. 1 ст. 184 КПК України, під час досудового розслідування встановлено наявність ризиків, передбачених у п. п. 1, 3ч. 1 ст.177 КПК України.

Ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, обґрунтовується тим, що підозрювана ОСОБА_5 може переховуватися від органу досудового розслідування та/або суду, так як остання підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, за яке законом передбачене покарання у вигляді позбавлення волі на строк від восьми до п`ятнадцяти років, тобто у вчиненні особливо тяжких злочинів, і з метою уникнення відповідальності за особливо тяжкі злочини може переховуватись від органу досудового розслідування та в подальшому і від суду.

Крім того, прецедентною практикою Європейського суду з прав людини (надалі - ЄСПЛ) у справі «Ілійков проти Болгарії» від 26.01.2001 зазначено, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування», а тому ймовірна тяжкість покарання, яке загрожує ОСОБА_5 у разі визнання останнього винуватим у вчиненні злочинів, є суттєвим елементом, який підтверджує існування ризику переховування останньої від органу досудового розслідування та/або суду. Ця обставина, у свою чергу, може зашкодити вирішенню завдань кримінального судочинства.

Ризик, передбачений п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, обґрунтовується тим, що підозрювана ОСОБА_5 розуміє факт того, що підозра у вчиненні кримінальних правопорушень базується на показах потерпілого та свідків, тому вона може одноосібно або за допомогою інших осіб, незаконно впливати на них, та шляхом погроз або умовлянь із застосуванням фізичного або психологічного впливу примусити останніх до зміни своїх показів.

Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований/продовжений, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється чи обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до п`яти років, а ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні злочину, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від восьми до п`ятнадцяти років.

Продовження строку застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою має забезпечити виконання підозрюваною ОСОБА_5 процесуальних обов`язків у даному кримінальному провадженні.

Запобігання вищевказаним ризикам шляхом зміни на більш м`які запобіжні заходи, ніж тримання під вартою, неможливо, оскільки:

- запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання, особистої поруки, домашнього арешту застосований до підозрюваної ОСОБА_5 , фактично не зможе забезпечити реальне запобігання спробам вчинити ним дії, передбачені п.п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України;

- у разі зміни запобіжного заходу на особисте зобов`язання щодо ОСОБА_5 , остання може впливати на потерпілого та свідків з метою зміни ними своїх показань та неповідомлення про свій незаконний вплив слідчому, прокурору та суду, а також покинути відомі стороні обвинувачення його можливі місця перебування, внаслідок чого прокурор не зможе фактично контролювати виконання вказаного запобіжного заходу;

- під час досудового розслідування не надійшло жодних звернень про передачу ОСОБА_5 комусь на поруки, що виключає застосування даного запобіжного заходу;

- щодо запобіжного заходу вигляді домашнього арешту хоч підозрювана ОСОБА_5 і має місце реєстрації на території міста Дніпра, і у разі обрання, остання всупереч всім заборонам, може покинути місце своєї реєстрації або місце проживання та почати переховуватися.

Тобто є обґрунтовані підстави вважати, що більш м`які запобіжні заходи не зможуть запобігти ризикам під час судового розгляду кримінального провадження, у зв`язку з чим відносно ОСОБА_5 з метою запобігання ризикам, передбаченим п.п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, доцільно продовжити строк запобіжного заходу саме у вигляді тримання під вартою строком на 30 діб без можливості внесення застави.

Крім того, керуючись п.1 ч.4 ст. 183 КПК України прошу суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, не визначати розмір застави оскільки злочини які інкримінуються ОСОБА_5 , вчинені із застосуванням насильства.

Слідчий вважає, що відносно підозрюваної ОСОБА_5 не можуть бути застосовані інші менш суворі запобіжні заходи, в тому числі і змінені, згідно п. 1-4 ч. 1 ст. 176 КПК України, бо вони не зможуть забезпечити виконання процесуальних обов`язків передбаченим чинним законодавством та забезпечити виконання процесуальних рішень.

В ході розгляду клопотання прокурор ОСОБА_15 та слідчий ОСОБА_16 клопотання підтримали, посилаючись на викладені у ньому обставини та наявність обґрунтованої підозри та обґрунтованих ризиків, які не зменшились. З урахуванням того, що завершити досудове розслідування в строк не вдалось, його строк продовжено постановою керівника прокуратури до 28 січня 2024 року, враховуючи складність справи та необхідність отримати висновки експертних досліджень.

Підозрювана ОСОБА_5 та захисник ОСОБА_6 в судовому засіданні заперечували проти задоволення клопотання про продовження запобіжного заходу, просили обрати більш м`який запобіжний захід. Вважали, що підозра є необґрунтованою та ризики не доведеними.

Вислухавши доводи сторін, дослідивши надані докази, слідчий суддя прийшов до наступного.

Відповідно до ст. 199 КПК України клопотання про продовження строку тримання під вартою крім відомостей, зазначених у статті 184 цього Кодексу, повинно містити:

1) виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою;

2) виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Відповідно до ч.5 зазначеної статті КПК України слідчий суддя зобов`язаний відмовити у продовженні строку тримання під вартою, якщо прокурор, слідчий не доведе, що обставини, зазначені у частині третій цієї статті, виправдовують подальше тримання підозрюваного, обвинуваченого під вартою.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігати ризикам, передбачених ст. 177 КПК України.

Метою і підставою продовження тримання під вартою є запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється особа, незаконно впливати на потерпілих та свідків або іншим чином перешкоджати кримінальному провадженню.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку з речей і документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідків; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення.

Відповідно до ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Прокурор та слідчий довели, що ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.146, ч.4 ст.187, ч.4 ст.189, ч.1 ст.353 КК України, одне з яких які є особливо тяжким злочином, за який передбачено покарання у виді позбавлення позбавленням волі на строк від восьми до п`ятнадцяти років з конфіскацією майна

При вирішенні питання доцільності продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у відношенні ОСОБА_5 , слідчий суддя враховує, що 25 грудня 2023 року керівником Лівобережної окружної прокуратури міста Дніпра строк досудового розслідування продовжений до 3-х місяців тобто до 28 січня 2024 року

Враховуючи встановлені у судовому засіданні обставини, слідчий суддя вважає, що прокурором доведено наявність підстав, передбачених ч. 1 ст. 194 КПК України.

Так, на думку слідчого судді, слідчий та прокурор довели, що досудове розслідування не могло бути закінченим у встановлений законом строк із-за складності справи та великої кількості експертних досліджень та необхідності в проведенні інших необхідних слідчих дій, тому строк досудового розслідування було продовжено до 28 січня 2024 року включно

Із доданих матеріалів клопотання вбачається, що підозра достатньо підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме: протоколом допиту потерпілого ОСОБА_10 ; протоколом обшуку квартири АДРЕСА_3 ; протоколом обшуку автомобіля «Chery» від 28.10.2023; протоколом допиту свідка ОСОБА_11 ; протоколом проведення слідчого експерименту за участі потерпілого ОСОБА_10 ; протоколом огляду мобільних терміналів від 16.11.2023; протоколом огляду, а саме відеозапису за участі потерпілого ОСОБА_10 ; висновком судової товарознавчої експертизи № 4920 від 14.11.2023; висновком судово-медичної експертизи № 3508е від 31.10.2023; висновком судово-медичної експертизи № 3901е від 01.12.2023; протоколом допиту свідка ОСОБА_12 ; протоколом допиту свідка ОСОБА_13 ; протоколом пред`явлення особи ОСОБА_8 потерпілому ОСОБА_10 ; протоколом пред`явлення особи ОСОБА_8 свідку ОСОБА_11 ; протоколом пред`явлення особи ОСОБА_9 потерпілому ОСОБА_10 ; протоколом пред`явлення особи ОСОБА_5 свідку ОСОБА_11 ; протоколом пред`явлення особи ОСОБА_5 потерпілому ОСОБА_10 ; іншими матеріалами кримінального провадження в їх сукупностіта взаємозв`язку.

Крім того, слідчим та прокурором доведено існування ризиків, передбачених п.п. 1,3 ч.1 ст. 177 КПК України, а саме: можливості ОСОБА_5 переховуватись від органів досудового розслідування та суду; впливати на свідків у даному кримінальному провадженні.

Так, про наявність ризику переховуватись від органів досудового розслідування, відповідно до ч.1 ст.178 КПК України, свідчить тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному у разі визнання її винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України, який відповідно до ст. 12 КК України, відноситься до категорії особливо тяжких злочинів, за яке передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 8 до 15 років, з конфіскацією майна, у зв`язку із чим, розуміючи тяжкість можливого покарання у разі визнання підозрюваної винною у вчиненні інкримінованого злочину, остання може переховуватись від органу досудового розслідування та суду з метою уникнення покарання.

Також, слідчий суддя вважає доведеним ризик, передбачений п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: можливості підозрюваної впливати на свідків у даному кримінальному провадженні. Вказаний ризик підтверджується тим, що підозра у вчиненні кримінального правопорушення базується на показаннях потерпілого та свідків, тому вона може одноосібно або за допомогою інших осіб, незаконно впливати на них, та шляхом погроз або умовлянь із застосуванням фізичного або психологічного впливу примусити останніх, щоб останні змінили свої показання, з метою уникнути кримінальної відповідальності.

При вирішенні питання про продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя бере до уваги те, що ОСОБА_5 раніше не судима, однак підозрюється у скоєнні умисних особливо тяжких злочинів, які вчинені із застосуванням насильства, та ці обставини свідчать про підвищену небезпеку протиправних дій останнього, що в свою чергу вказує на наявність ризиків передбачених п.п. 1,3 ч.1 ст. 177 КПК України, а саме: можливості ОСОБА_5 переховуватись від органів досудового розслідування та суду та враховуючи зухвалість її дій, які їй інкримінуються, впливати на свідків у даному кримінальному провадженні.

Зазначені ризики, на які посилається прокурор і слідчий, дійсно на момент розгляду клопотання не зменшились.

Слідчий суддя відхиляє доводи підозрюваної та сторони захисту про необґрунтованість підозри, тому що на даній стадії кримінального провадження слідчий суддя не може давати оцінку допустимості та належності доказів, зібраних органом досудового розслідування, оскільки справа не розглядається по суті пред`явленого обвинувачення, а лише вирішується питання про обґрунтованість підозри та наявність ризиків для продовження строку відповідного запобіжного заходу.

Поняття «обґрунтована підозра» не визначене у національному законодавстві, тому, виходячи з положень ч. 5 ст. 9 КПК України та позиції Європейського суду з прав людини, яка відображена у п. 175 рішення від 21.04.2011 р. у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення. Також вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином, і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення (рішення у справах «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» від 28.10.1994 р., «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30.08.1990 р.).

При цьому стандарт доказування «обґрунтованої підозри» є нижчим, ніж доведеність «поза розумним сумнівом», яким керується суд під час судового розгляду кримінального провадження по суті та ухвалення вироку.

Слідчий суддя також враховує доводи підозрюваної, викладені на свою користь, але у даному випадку ці доводи не перевищують суспільного інтересу у справі, який полягає у повному та неупередженому досудовому розслідуванні кримінального провадження у встановлені законом строки, а також забезпечення запобіганню встановлених процесуальних ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України.

Щодо стану здоров`я підозрюваної, не надано доказів, що підозрювана за станом здоров`я не може утримуватись під вартою.

Згідно ч.1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Вирішуючи питання доцільності продовження застосування до підозрюваної ОСОБА_5 виняткового запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя враховує сукупність обставин, а саме: вагомість наявних доказів про обґрунтованість підозри пред`явленої їй у скоєнні інкримінованих кримінальних правопорушень; тяжкість покарання, що загрожує підозрюваній; наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України; дані про його особу: вік, стан її здоров`я, наявність соціальних зв`язків.

Враховуючи встановлені у судовому засіданні обставини, тяжкість інкримінованого злочину, слідчий суддя вважає, що прокурором доведено що застосування запобіжного заходу у відношенні підозрюваної ОСОБА_5 у вигляді тримання під вартою відповідає конкретній меті, визначеній у КПК України, доведено неможливість завершення досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою, відповідно до ч.3 ст.199 КПК України, з урахуванням існуючих ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України, і жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти доведеним під час розгляду ризикам, у зв`язку з чим вважає, що клопотання підлягає задоволенню.

Відповідно до п.4, п.5 ч.4 ст. 183 КПК України, враховуючи, що підозрюваній інкримінується вчинення злочину проти життя людини слідчий суддя, користуючись своїм правом, не визначає розмір застави.

Керуючись ст.ст. 177, 183, 199, 309 КПК України, слідчий суддя,

УХВАЛИВ:

Клопотання про продовження строку запобіжного заходу задовольнити.

Продовжити ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, в межах строку досудового розслідування, до 27 січня 2024 року включно, без визначення розміру застави.

Ухвала слідчого судді діє по 27 січня 2024 року включно та підлягає негайному виконанню після її оголошення.

На ухвалу може бути подана апеляція безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1