Справа № 487/5930/23
Провадження № 1-кс/487/4558/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.11.2023 року місто Миколаїв

Слідчий суддя Заводського районного суду міста Миколаєва ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Миколаєва клопотання прокурора Миколаївської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону ОСОБА_3 у кримінальному провадженні, внесеному 07.07.2023 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000783 за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, про арешт майна, -

ВСТАНОВИВ:

10.11.2023 року прокурор Миколаївської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону ОСОБА_3 в рамках здійснення досудового розслідування кримінального правопорушення, відомості щодо якого 07.07.2023 внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000783, звернувся до Заводського районного суду міста Миколаєва з клопотанням, в якому просив накласти арешт на майно, вилучене під час обшуку від 09.11.2023 за місцем проживання ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_1 , а саме: належний ОСОБА_5 мобільний телефон марки «Samsung Galaxy A3» модель «SM-А135F/DSN» (ІМЕІ 1: НОМЕР_1 та ІМЕІ 2: НОМЕР_2 ); належний ОСОБА_4 військовий квиток серії НОМЕР_3 .

Прокурор у судове засідання не прибув, до початку розгляду справи подав заяву, в якій клопотання підтримав, просив його задовольнити.

Дослідивши клопотання та докази, якими воно обґрунтовується, слідчий суддя приходить до наступних висновків.

Першим слідчим відділом (з дислокацією у м. Миколаєві) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві, розслідується кримінальне провадження №0000783 від 07.07.2023 за підозрою ОСОБА_6 та ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України.

Досудовим розслідування встановлено, що 23.10.2022, близько 05:00 год., солдат ОСОБА_6 та солдат ОСОБА_4 , будучи військовослужбовцями військової служби за мобілізацією на період дії воєнного стану та проходячи військову службу на посадах стрільця 2 стрілецького відділення 1 стрілецького взводу 3 стрілецького роти військової частини НОМЕР_4 , відрядженими до військової частини НОМЕР_5 , діючи умисно всупереч вищезазначених вимог закону, усвідомлюючи суспільну небезпечність своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, з метою тимчасово ухилитися від виконання обов`язків в умовах воєнного стану, самовільно залишили місце служби, а саме район зосередження зведеної тактичної групи військової частини НОМЕР_4 у складі військової частини НОМЕР_5 поблизу АДРЕСА_2 та незаконно перебуває поза його межами, проводячи час на власний розсуд, приховуючи свою належність до Збройних Сил України та не повідомляючи про себе органам військового управління та правоохоронним органам, як про військовослужбовців, які самовільно залишили місце служби.

Проведеним 09.11.2023 на підставі ухвали слідчого судді Заводського районного суду міста Миколаєва від 06.11.2023 у справі № 487/5930/23 (провадження № 1-кс/487/4474/23) обшуком за місцем проживання ОСОБА_4 за адресою АДРЕСА_1 було виявлено та вилучено належний його дружині ОСОБА_5 мобільний телефон марки «Samsung Galaxy A3» модель «SM-А135F/DSN» (ІМЕІ 1: НОМЕР_1 та ІМЕІ2: НОМЕР_2 ) та належний ОСОБА_4 військовий квиток серії НОМЕР_3 .

Зазначений телефон містить дані номера телефонів, що використовують ОСОБА_4 та ОСОБА_6 , відомості про вхідні та вихідні з`єднання ОСОБА_4 та ОСОБА_6 , переписки за допомогою служб SMS та інтернет-месенджерів (Viber, WhatsApp тощо), текстові та графічні файли з відомостями щодо обставин самовільного залишення місця служби та проведення вільного часу ОСОБА_4 та ОСОБА_6 у період після 23.10.2022, в т.ч. і серед видалених файлів, які можуть бути відновлені лише під час їх експертного дослідження. Наведені відомості дозволять встановити те, чи мало місце в діях ОСОБА_4 та ОСОБА_6 тимчасове ухилення від служби або дезертирство.

Військовий квиток ОСОБА_4 , виданий Міністерством оборони України та містять всі необхідні відомості щодо призову на військову службу та подальшого її проходження, присвоєння військових звань тощо.

Зазначений телефон та військовий квиток, як самі по собі, так і у взаємозв`язку з показаннями свідків по справі можуть бути використані органом досудового розслідування в якості доказу вчинення кримінального правопорушення, оскільки дозволять встановити відомості про фактичне місцезнаходження розшуканих підозрюваних ОСОБА_4 та ОСОБА_6 , а також місце їх перебування після вчинення злочину.

Постановою від 09.11.2023 вилучене майно визнано речовим доказом.

Згідно положень ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Згідно ч. 2 ст. 167 КПК України, тимчасовому вилученню підлягає майно у вигляді речей, документів, грошей, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди; є предметом кримінального правопорушення, пов`язаного з їх незаконним обігом.

Відповідно до ч. 2 ст. 168 КПК України, тимчасове вилучення майна може здійснюватися під час обшуку, огляду.

За змістом ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Відповідно ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої ст. 170 КПК України, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України. Арешт може бути накладений і на майно, на яке раніше накладено арешт відповідно до інших актів законодавства. У такому разі виконанню підлягає ухвала слідчого судді, суду про накладення арешту на майно відповідно до правил цього Кодексу.

Згідно частин 1 та 2 ст. 173 КПК України слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 КПК України. При вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен, у тому числі, враховувати: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

З огляду на викладене, у зв`язку з доведеністю існування сукупності підстав та розумних підозр вважати, що зазначені в клопотанні матеріальні об`єкти зберегли на собі сліди кримінального правопорушення та містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі є предметами, що були об`єктом кримінально протиправних дій, набуті кримінально протиправним шляхом, а також у зв`язку із доведеністю прокурором наявності ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 КПК України, щодо можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження, слідчий суддя приходить до висновку про обґрунтованість заявленого клопотання та наявність підстав для його задоволення. При цьому слідчим суддею враховується розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Керуючись ст. ст. 98, 131-132, 167, 168, 170-173 КПК України, слідчий суддя,

УХВАЛИВ:

Клопотання задовольнити.

Накласти арешт на майно, вилучене під час обшуку від 09.11.2023 за місцем проживання ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_1 , а саме: належний ОСОБА_5 мобільний телефон марки «Samsung Galaxy A3» модель «SM-А135F/DSN» (ІМЕІ 1: НОМЕР_1 та ІМЕІ 2: НОМЕР_2 ); належний ОСОБА_4 військовий квиток серії НОМЕР_3 .

Ухвала підлягає негайному виконанню, яке доручити прокурору Миколаївської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону ОСОБА_3 .

Згідно ч. 1 ст. 174 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Оскарження ухвали не зупиняє її виконання.

Слідчий суддя ОСОБА_1