Справа №639/493/24
Провадження№1-кп/639/220/24
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 лютого 2024 року Жовтневий районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові обвинувальний акт по кримінальному провадженню зареєстрованому в ЄРДР 04 січня 2024 року за №0000018 відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Первомайська Луганської області, громадянина України, не одруженого,з середньою освітою, не працюючого, раніше не судимого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2

за обвинуваченням у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 , у період воєнного стану, поширеного на території України, де підрозділи збройних сил та інших військових формувань російської федерації продовжують агресивну війну проти України та повномасштабне вторгнення в Україну з метою зміни меж території або державного кордону України на порушення порядку, встановленого Конституцією України, будучи обізнаним про Указ Президента України № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» та Закону України № 2102-ІХ від 24.02.2022 «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні 27.11.2023 близько 20:00 год., знаходився біля відділенняНової пошти № 107, що знаходиться за адресою: м. Харків, вул. Полтавський шлях, буд. 115. Саме в той час ОСОБА_4 на відкритій ділянці місцевості, розташованій біля відділення Нової пошти № 107, на землі помітив мобільний телефон чорного кольору марки «UlefoneArmor 21 Black», з об`ємом пам`яті 8/256 Gb», у стані відносно нового, без видимих пошкоджень, з імей 1: НОМЕР_1 та імей 2: НОМЕР_2 , вартість якого, згідно висновку судової товарознавчої експертизи № 134/24 від 09.01.2024, складає 9539 гривень 10 копійок, та власницею якого є ОСОБА_5 , достовірно знаючи, що телефон йому не належить, реалізовуючи свій злочинний умисел, оцінивши ситуацію, що склалася, використовуючи ту обставину, що за його діями ніхто, як на його думку, із сторонніх осіб не спостерігав, діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою незаконного збагачення, в умовах воєнного стану, введеного на території України, непомітно для оточуючих, та потерпілої, якій в той момент стало зле, викрав вказаний мобільний телефон, поклавши його до кишені. Таким чином, ОСОБА_4 виконав усі дії, які вважав за необхідне, для досягнення своєї злочинної мети, спрямованої на таємне заволодіння чужим майном, належним ОСОБА_5 .В подальшому, на телефон, який таємно викрав ОСОБА_4 , надходили неодноразові дзвінки від власниці телефону ОСОБА_5 з проханням повернути телефон за винагороду, однак ОСОБА_4 постійно збільшував суму грошової винагороди та потім вимкнув телефон.Після цього, ОСОБА_4 , звернувши на свою користь викрадене майно, з місця скоєння злочину зник, розпорядившись в подальшому ним на власний розсуд. В результаті протиправного діяння ОСОБА_4 завдав потерпілій ОСОБА_5 матеріальної шкоди на суму 9539 гривень 10 копійок, що підтверджується висновком судово-товарознавчої експертизи № 134/24 від 09.01.2024.

Дотримуючись засад кримінального судочинства, а саме: доступу до правосуддя і змагальності сторін та свободи в поданні ними доказів, відповідно до вимог ст. 351 КПК України, допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою провину в інкримінованому йому злочині визнав повністю, пояснив суду, що скоїв його саме так як вказано в обвинувальному акті. Фактичні обставини справи, кваліфікацію своїх дій, а також наслідки не оспорює. Також повідомив, що вчинив правопорушення у зв`язку з поганим матеріальним становищем, а отриманні від продажу викраденого майна гроші, витратив на продукти харчування.

Потерпіла ОСОБА_5 в судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялася своєчасно та належним чином, в порядку вимог ст.135 КПК України, що відповідно до вимог ст. 325 КПК України не є перешкодою для проведення судового розгляду. Відповідно до наданої нею до суду заяви просила розглядати справу без її участі.

Обвинувачений вважав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин справи, які ним не оспорюються. Цю позицію підтримала і сторона обвинувачення.

Судом роз`ясненні положення ч. 3 ст. 349 КПК України, учасникам процесу вони зрозумілі.

Беручи до уваги повне визнання обвинуваченим ОСОБА_4 своєї вини, а також те, що сторони не піддають сумніву фактичні обставини справи, відсутність у суду сумніву в правильності розуміння обвинуваченим змісту цих обставин, добровільності та істинності позиції останнього, суд, заслухавши думку учасників судового розгляду, які не заперечували проти недоцільності дослідження доказів щодо тих обставин, які ними не оспорюються, розглянув дане кримінальне провадження в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України, попередньо роз`яснивши наслідки такого порядку дослідження доказів, обмежившись допитом обвинуваченого, дослідженням матеріалів досудового розслідування, зокрема даних, що характеризують його особу.

Суд проводив розгляд данного кримінального провадження лише стосовно особи, якій висунуто обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акту.

Аналізуючи обставини, що визнаються учасниками судового провадження, суд дійшов висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_4 в обсязі пред`явленого обвинувачення (ст. 337 КПК України) є доведеною. Дії ОСОБА_4 суд кваліфікує за ч. 4 ст.185 КК України, тобто таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене в умовах воєнного стану.

Така юридична оцінка дій обвинуваченого відповідає фактичним обставинам, встановленим по справі.

Даними, що характеризують особу обвинуваченого ОСОБА_4 встановлено, що він не працює, не одружений, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, раніше не судимий, має постійне місце мешкання та реєстрації.

Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого відповідно до ст. 66 КК України, суд вважає визнання своєї вини. щире каяття.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого, відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.

Призначаючи покарання, суд керується положеннями ст. 65 КК України, а саме з принципів законності, справедливості, індивідуалізації, а також достатності покарання для подальшого виправлення ОСОБА_4 та попередження скоєння ним нових злочинів та враховує характер і ступень тяжкості скоєного правопорушення, пом`якшуючи покарання обставини, особу останнього, його відношення до скоєного злочину та вважає, що виправлення обвинуваченого та попередження скоєння ним нових злочинів можливо без відбуття покарання в місцях позбавлення волі, а тому ОСОБА_4 слід обрати покарання не пов`язане з ізоляцією від суспільства, застосувавши положення ст. 75 КК України, звільнивши останнього від відбуття покарання з іспитовим строком та поклавши на нього обов`язки відповідно до ст. 76 КК України.

Наведене відповідає вимогам ст. 50 КК України, оскільки покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами.

Процесуальні витрати підлягають стягненню з обвинуваченого ОСОБА_4 відповідно до ст. 124 КПК України.

Долю речових доказів вирішити відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

Керуючись ст. ст. 370, 374, 377 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України та призначити йому покаранняу виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання у виді позбавлення волі з випробуванням з іспитовим строком 2 (два) роки, якщо він протягом іспитового строку не скоїть нового злочину та виконає покладені на нього судом обов`язки.

На підставі п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 наступні обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи чи навчання.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_4 у виді домашнього арешту до набрання вироком законної сили залишити без змін, після набрання вироком законної сили - скасувати.

Стягнути з ОСОБА_4 процесуальні витрати за проведену у кримінальному провадженні судову експертизу у розмірі 260 грн. 00 коп.

Після набрання вироком законної сили, скасувати арешт майна, який накладено ухвалою слідчого судді Жовтневого районного суду м. Харкова від 10.01.2024 року, а саме: з мобільного телефону марки «UlefoneArmor 21» у корпусі чорного кольору з імей 1: НОМЕР_3 та імей 2: НОМЕР_2 , який визнано речовим доказом, та повернути його власнику.

Речові докази, а саме: диск СD-R» із записами з камер відеоспостереження від 27.11.2023 розташованих у магазині « ІНФОРМАЦІЯ_2 » - залишити зберігатися у матеріалах кримінального провадження.

Вирок може бути оскаржений в порядку статті 394 КПК України до Харківського апеляційного суду через Жовтневий районний суд м. Харковапротягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення, а для особи, що перебуває під вартою - з моменту вручення копії судового рішення.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити прокурору та обвинуваченому. Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учасникам судового провадження, які не булиприсутніми в судовому засіданні.

Суддя ОСОБА_1