Чортківський районний суд Тернопільської області
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"22" грудня 2023 р. Справа № 608/2597/23

Номер провадження1-кп/608/318/2023

Чортківський районний суд Тернопільської області в складі:

головуючого суду судді ОСОБА_1

з участю секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4 та його захисника адвоката ОСОБА_5 ,

розглянувши в підготовчому судовому засіданні в залі суду в місті Чорткові клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в кримінальному провадженні, відомості про яке 13 грудня 2019 року внесено в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000534, по обвинуваченню ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Миколаїв Миколаївської області, проживаючого в АДРЕСА_1 , в вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 190 Кримінального кодексу України,

В С Т А Н О В И В:

Прокурор Чортківської окружної прокуратури ОСОБА_3 звернувся до суду з клопотанням про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_4 .

В обґрунтування клопотання прокурор посилається на те, що ОСОБА_4 , будучи раніше судимим Криничанським районним судом Дніпропетровської області за ч. 2 ст. 186 КК України до 4 років позбавлення волі, після звільнення з місць позбавлення волі на шлях виправлення та перевиховання не став, а натомість вчинив нові умисні злочини за наступних обставин:

Так, 18.10.2019 приблизно о 13:50 год. ОСОБА_4 , перебуваючи в місцях позбавлення волі, а саме в ДУ «Чортківська УВП № 26», з метою особистого збагачення, розуміючи протиправний характер та значення своїх дій, діючи умисно, повторно, з корисливих спонукань, під надуманим приводом зателефонував із свого мобільного телефону із номером: НОМЕР_1 до ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , жителя АДРЕСА_2 , який користувався номером телефону НОМЕР_2 , та повідомив останньому неправдиві відомості про те, що він являється головою сільської ради та у нього в кабінеті є особа, яка має ніби-то намір придбати у нього земельну ділянку разом із будинком за адресою: АДРЕСА_3 . Ввівши ОСОБА_6 в оману, ОСОБА_4 під приводом оформлення документів на купівлю земельної ділянки із будинком, керуючись єдиним злочинним умислом, 18.10.2019 незаконно заволодів грошовими коштами ОСОБА_6 в сумі 4 500 гривень, чим спричинив останньому матеріальну шкоду на вказану суму.

Крім того, 20.10.2019 у ОСОБА_4 , який на той момент перебував в місцях позбавлення волі, а саме в ДУ «Чортківська УВП № 26», повторно виник злочинний умисел спрямований на заволодіння чужим майном шляхом обману відносно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , жительки АДРЕСА_4 .

З метою реалізації злочинного наміру 20.10.2019 приблизно о 13:40 год. ОСОБА_4 з метою особистого збагачення, розуміючи протиправний характер та значення своїх дій, діючи умисно, повторно, з корисливих спонукань, під надуманим приводом зателефонував із свого мобільного телефону із номером: НОМЕР_1 до ОСОБА_7 , яка користувалася номером телефону НОМЕР_3 та повідомив останній неправдиві відомості про те, що він являється головою сільської ради в с. Петропавлівці Дніпропетровської області та у нього в кабінеті є особа, яка має ніби-то намір придбати у неї земельну ділянку разом із будинком за адресою: с. Петропавлівка Дніпропетровської області. Ввівши ОСОБА_7 в оману, ОСОБА_4 під приводом оформлення документів на купівлю земельної ділянки із будинком, керуючись єдиним злочинним умислом, 20.10.2019 незаконно заволодів грошовими коштами ОСОБА_7 в сумі 4 000 гривень, чим спричинив останній матеріальну шкоду на вказану суму.

Також 31.05.2020 під час перебування ОСОБА_4 в м. Чорткові Тернопільської області у нього (разом із невстановленою в ході досудового розслідування особою) повторно виник злочинний умисел, спрямований на заволодіння чужим майном шляхом обману відносно ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , жительки АДРЕСА_5 .

З метою реалізації злочинного наміру 31.05.2020 приблизно о 15:15 год. ОСОБА_4 (разом із невстановленою в ході досудового розслідування особою) з метою особистого збагачення, розуміючи протиправний характер та значення своїх дій, діючи умисно, повторно, шляхом зловживання довірою ОСОБА_8 повідомив останній неправдиві відомості про те, що він ніби-то має намір придбати у неї частину житлового будинку в м. Чорткові. Ввівши ОСОБА_8 в оману, ОСОБА_4 під приводом оформлення документів на купівлю частини житлового будинку, керуючись єдиним злочинним умислом, 31.05.2020 незаконно заволодів грошовими коштами ОСОБА_8 в сумі 660 фунтів стерлінгів.

В подальшому ОСОБА_4 (разом із невстановленою в ході досудового розслідування особою) 02.06.2020, керуючись єдиним злочинним умислом, під надуманим приводом придбання у ОСОБА_8 частини житлового будинку, розташованого в м. Чорткові, шляхом обману заволодів грошовими коштами останньої в сумі 600 доларів США та 2 000 гривень.

В результаті вчинених умисних протиправних дій ОСОБА_4 (разом із невстановленою в ході досудового розслідування особою) спричинив ОСОБА_8 матеріальну шкоду на загальну суму 660 фунтів стерлінгів, що відповідно до курсу валют НБУ до української гривні станом на 31.05.2020 становить 21 782 грн., 600 доларів США, що відповідно до курсу валют НБУ до української гривні станом на 02.06.2020 становить 16 091 грн., та 2 000 грн. В результаті своїх злочинних протиправних дій ОСОБА_4 завдав ОСОБА_8 матеріальної шкоди на загальну суму 39 873 грн.

Ухвалою слідчого судді від 30 жовтня 2023 року ОСОБА_4 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк шістдесят діб, тобто до 28 грудня 2023 року включно.

Згідно ч. 3 ст. 331 КПК України незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Під час досудового розслідування зібрано ряд доказів, які дають підстави обвинувачувати ОСОБА_4 у вчиненні вищевказаного кримінального правопорушення. Ці докази містяться в: показах потерпілого ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , протоколі впізнання особи за фотознімками від 03.06.2020 року, висновках судових експертиз відео-, звукозапису від 09.12.2021.

У ході розслідування встановлено, що обвинувачений ОСОБА_4 , уродженець м. Миколаїв, не має постійного місця проживання, ніде не зареєстрований, офіційно ніде не працює, не одружений, що свідчить про те, що в нього відсутні перешкоди для того, щоб змінювати своє місце проживання. ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у вигляді штрафу від трьох тисяч до чотирьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або виправні роботи на строк від одного до двох років, або обмеженням волі на строк до п`яти років, або позбавленням волі на строк до трьох років.

Проаналізувавши вказану інформацію, можна прийти до висновку, що у випадку доведення вини ОСОБА_4 у вчиненні вказаних злочинів, йому буде призначено покарання у вигляді позбавлення волі, а тому спокуса ухилитися від слідства та суду у нього є великою і, як вказано вище, не має вагомих перешкод для того, щоб піддатися цій спокусі, а це є ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Зокрема, у вказаному кримінальному провадженні ОСОБА_4 переховувався від органів досудового розслідування та суду, оскільки не з`являвся на розгляд клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, у зв`язку із чим судом була винесена ухвала про надання дозволу на його затримання та доставлення до суду. Також в ході досудового розслідування ОСОБА_4 не являвся на виклики слідчого.

З матеріалів досудового розслідування вбачається, що підозрюваний ОСОБА_4 , будучи раніше судимим 09.07.2013 року за вчинення тяжкого корисливого злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, на даний час відносно нього розглядаються два кримінальних провадження в Чортківському районному суді, одне із яких розпочато відносно ОСОБА_4 після повідомлення йому про підозру у даному кримінальному провадженні.

Також зі слів ОСОБА_4 щодо нього було обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з правом внесення застави Заводським районним судом м. Миколаєва, а отже ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні іншого злочину. Вказані обставини дають підстави вважати, що ОСОБА_4 схильний до вчинення злочинів і може продовжити злочинну діяльність, а це є ризик, передбачений п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Крім цього, перебуваючи на волі, ОСОБА_4 може незаконно впливати на потерпілих та свідків по кримінальному провадженні, а це є ризик, передбачений п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України.

У зв`язку із наявністю обґрунтованого обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення та встановлених достатніми доказами ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, є підстави продовжити стосовно ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Прокурор вважає, що обрання менш суворого запобіжного заходу, аніж тримання під вартою не зможе забезпечити належної процесуальної поведінки обвинуваченого ОСОБА_4 та запобігти вище вказаним ризикам, тому просить продовжити обраний щодо нього запобіжний захід на строк 60 діб.

Всудовому засіданні прокурор ОСОБА_3 клопотання підтримує, просить його задовольнити з мотивів, наведених в тексті клопотання.

Обвинувачений ОСОБА_4 та його захисник ОСОБА_5 в судовому засіданні просять клопотаня задовольнити частково та застосувати до обвинуваченого запобіжний захід в вигляді домашнього арешту.

Заслухавши думку сторін кримінального провадження, вивчивши матеріали клопотання та долучені до нього документи, суд приходить до наступних висновків.

Згідно зі ст. 131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження. Одним із заходів забезпечення кримінального провадження є запобіжні заходи.

Відповідно до положень ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від суду, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на потерпілого та свідків, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Крім того, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст. 177 КПК України, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі й обставини, зазначені у ч. 1 ст. 178 КПК України, а саме: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі, вік та стан здоров`я обвинуваченого, наявність постійного місця роботи або навчання, його репутацію, наявність судимостей.

Суд зазначає, що кримінальне провадження знаходиться на стадії підготовчого судового провадження, основною метою проведення якого є визначення судом можливості на законних підставах призначити кримінальне провадження до судового розгляду, що виключає можливість оцінки судом обґрунтованості підозри у розумінні п. 175 рішення Європейського суду з прав людини «Нечипорук і Йонкало проти України» та інших рішень Європейського суду з прав людини (рішення у справах «Murray v. the United Kingdom» і «Fox, Campbell and Hartley v. the United Kingdom»). Разом з тим, оцінці судом на зазначеній стадії кримінального провадження підлягають характер, тяжкість та наслідки кримінального правопорушення, а також наявність та/або продовження існування наведених прокурором ризиків, передбачених п.п. 1-5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Підготовче судове засідання відбувається згідно з правилами, передбаченими КПК України для судового розгляду (ч. 2 ст. 314 КПК України). У ході судового розгляду кримінального провадження вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 КПК України, якою, зокрема, врегульовано порядок продовження строку тримання під вартою (ст. 199 КПК України).

Згідно з вимогами ч. 3 ст. 199 КПК України передбачено, що клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статті 184 цього Кодексу, повинно містити: 1) виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою; 2) виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Відповідно до ч. 4 ст. 199 КПК України слідчий суддя зобов`язаний розглянути клопотання про продовження строку тримання під вартою до закінчення строку дії попередньої ухвали згідно з правилами, передбаченими для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу.

Згідно ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 197 КПК України, строк дії ухвали слідчого судді, суду про тримання під вартою або продовження строку тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів.

На думку суду, наведені в клопотанні обставини, якими прокурор обґрунтовує доводи клопотання, свідчать про наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України, що підтверджується доказами, які містяться в: показах потерпілого ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , протоколі впізнання особи за фотознімками від 03.06.2020 року, висновках судових експертиз відео-, звукозапису від 09.12.2021.

Перевіряючи обґрунтованість підозри, суд вважає, що дані, які вказують на наявність обґрунтованої підозри, містяться у клопотанні, та одночасно зазначає, що вказане було встановлено слідчим суддею при обранні щодо підозрюваного ОСОБА_4 запобіжного заходу.

У статті 5 Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи R (80) 11 від 27.06.80 "Про взяття під варту до суду" зауважується, що при розгляді питання про необхідність тримання під вартою, судовий орган повинен брати до уваги обставини конкретної справи, у тому числі характер та тяжкість інкримінованого злочину.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи. При розгляді питання про доцільність тримання особи під вартою судовий орган повинен брати до уваги фактори, які можуть мати відношення до справи: характер (обставини) і тяжкість передбачуваного злочину; обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила злочин; покарання, яке, можливо, буде призначено в результаті засудження; характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки з суспільством.

Обґрунтовуючи клопотання, прокурором вказав на те, що під час досудового розслідування встановлено наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, які на даний час не зменшилися, а саме, що ОСОБА_4 може переховуватися від органів досудового розслідування та суду; він схильний до вчинення злочинів і може продовжити злочинну діяльність; може незаконно впливати на потерпілих та свідків по кримінальному провадженні.

Ризик того, що ОСОБА_4 може переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду, суд оцінює в сукупності з обставинами цього кримінального провадження, а також враховує тяжкість злочину, у вчиненні якого він підозрюється, за який законом передбачено покарання у вигляді штрафу від трьох тисяч до чотирьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або виправні роботи на строк від одного до двох років, або обмеженням волі на строк до п`яти років, або позбавленням волі на строк до трьох років. Увказаному кримінальному провадженні ОСОБА_4 переховувався від органів досудового розслідування та суду, оскільки не з`являвся на розгляд клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, у зв`язку із чим судом була винесена ухвала про надання дозволу на його затримання та доставлення до суду. Також в ході досудового розслідування ОСОБА_4 не являвся на виклики слідчого. На думку суду, зазначені обставини можуть бути мотивом та підставою для нього переховуватися від органів досудового розслідування чи суду та незаконно впливати на свідків та потерпілу у даному провадженні.

Крім того, при встановленні наявності ризику впливу на свідків та потерпілих суд також виходить із передбаченої КПК України процедури отримання свідчень від осіб, які є свідками у кримінальному провадженні, а саме спочатку на стадії досудового розслідування свідчення отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акту до суду на стадії судового розгляду усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (частини 1, 2 статті 23, стаття 224 КПК України).

Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 КПК, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору або посилатися на них (частина 4 статті 95 КПК).

За таких обставин, ризик впливу на свідків та потерпілих існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом.

Також прокурор посилається на наявність ризику вчинення інших кримінальних правопорушень (п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України), оскільки ОСОБА_4 , будучи раніше судимим 09.07.2013 року за вчинення тяжкого корисливого злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, на даний час відносно нього розглядаються два кримінальних провадження в Чортківському районному суді, одне із яких розпочато після повідомлення йому про підозру у даному кримінальному провадженні. Крім того, зі слів ОСОБА_4 щодо нього було обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з правом внесення застави Заводським районним судом м. Миколаєва, а значить він підозрюється у вчиненні іншого злочину.

З огляду на доведення стороною обвинувачення наявності обґрунтованої підозри та існування ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, суд з урахуванням тяжкості злочину, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_4 , характеру та обставин справи, особи підозрюваного, приходить до висновку, що заявлені стороною обвинувачення під час обрання підозрюваному запобіжного заходу ризики продовжують існувати та не зменшилися, що є підставою для продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Крім того, при вирішенні цього питання суд враховує положення ст. 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

У кожному випадку, як підкреслює Європейський суд з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Визначення таких прав, як зазначає Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства.

Згідно з рішенням Європейського суду з прав людини "Тейс проти Румунії", автоматичне продовження строків тримання під вартою суперечить Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а тому при вирішенні питання про продовження обвинуваченому строку тримання під вартою суд виходить не з принципу автоматичного продовження строку тримання під вартою, а з необхідності уникнення ризиків, визначених ст. 177 КПК України.

На переконання суду, застосування щодо обвинуваченого ОСОБА_4 більш м`яких запобіжних заходів не буде достатнім для запобігання існуючим ризикам та забезпечення належної процесуальної поведінки обвинуваченого, що узгоджується з вимогами вказаних вище норм Закону та правовими позиціями ЄСПЛ.

За таких обставин, клопотання сторони обвинувачення про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_4 підлягає задоволенню, оскільки суд, враховуючи обґрунтованість наведених у клопотанні ризиків, вважає, що для їх запобігання застосування до обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу є недостатнім.

Судом також взято до уваги дані про особу підозрюваного, його соціальні зв`язки, відсутність у нього постійного місця проживання, а також те, що ОСОБА_4 раніше судимий, тому за наявності прямо передбачених ст. 177 КПК України ризиків у даному кримінальному провадженні, саме запобіжний захід у вигляді тримання під вартою є найбільш прийнятним за вказаних умов, і навіть з урахуванням виключності такого заходу забезпечення кримінального провадження, він повністю відповідає як вимогам КПК України, так і обставинам даного кримінального провадження.

При цьому, продовжений запобіжний захід з урахуванням його тривалості не виходить за межі розумного строку і кореспондується з характером суспільного інтересу, тобто визначеними КПК України конкретними підставами і метою запобіжного заходу та не суперечить позиції ЄСПЛ у справі Самойлович проти України (Samoylovichv. Ukraine, заява N 28969/04, від 16.05.2013), яка полягає в тому, що "у випадку особливої тривалості тримання під вартою особи, підстави для цього повинні бути виключно серйозними".

За таких обставин, суд приходить до висновку, що клопотання прокурора підлягає задоволенню.

Тому з врахуванням вищенаведених обставин суд не знаходить підстав для зміни щодо обвинуваченого запобіжного заходу на домашній арешт.

Керуючись ст.ст. 176-178, 183, 193, 194, 196, 197, 199, 372, 395 Кримінального процесуального кодексу України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання прокурора Чортківської окружної прокуратури ОСОБА_3 задовольнити.

Продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в вигляді тримання під вартою строком на 60 діб, тобто по 20 лютого 2024 року включно.

Копію ухвали направити начальнику Державної установи "Чортківська установа виконання покарань (№ 26)" для відома та виконання.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення копії судового рішення.

Подання апеляційної скарги на ухвалу суду про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою або про продовження строку тримання під вартою, постановлену під час судового провадження в суді першої інстанції, не зупиняє судовий розгляд у суді першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Повний текст ухвали проголошено 27 грудня 2023 року о 17 годині.

Суддя ОСОБА_1