12.02.2024
Справа № 642/569/24
Провадження № 1-кс/642/507/24
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 лютого 2024 року слідчий суддя Ленінського районного суду м. Харкова ОСОБА_1 за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , представника власника майна адвоката ОСОБА_4 , власника майна ОСОБА_5 , розглянувши внесене клопотання у кримінальному провадженні №0000541 від 07.02.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, про накладення арешту,-

ВСТАНОВИВ:

процесуальний керівник прокурор 3 відділу процесуального керівництва у кримінальних провадження слідчих Територіального управління Державного бюро розслідувань ОСОБА_6 , звернувся до слідчого судді Ленінського районого суду м. Харкова із клопотанням у кримінальному провадженні №0000541 від 07.02.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, про накладення арешту.

Матеріали клопотання свідчать про те, що Другим слідчим відділом (з дислокацією у м. Харкові) ТУ ДБР, розташованого у м. Полтаві проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000541 від 07.02.2024 за ч. 1 ст. 286 КК України.

Процесуальне керівництво у кримінальному провадженні здійснюється Харківською обласною прокуратурою.

Як зазначено у клопотанні, досудовим розслідуванням встановлено, 06.02.2024 о 21 год. 40 хв., за адресою: м. Харків, вулиця Полтавськиий Шлях, 79, (поблизу АЗС «ОККО»), рухаючись в напрямку «центру», водій (слідчий СВ Куп`янського РВП ГУНП в Харківській області) ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 керуючи автомобілем MAZDA-6, д.н.з. НОМЕР_1 , здійснив наїзд на пішохода ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , внаслідок чого пішоход отримав тілесні ушкодження (попередній діагноз: уш.рана, перелом ключиці, закритий перелом ребр справа).

07.02.2024 в ході проведення огляду місця події виявлено та вилучено:

- автомобіль MAZDA-6, д.н.з. НОМЕР_1 , який належить на праві власності ОСОБА_5 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 .

Прокурор вказує, що вилучені 07.02.2024 вказані предмети відповідно до ст. 98 КПК України є речовими доказами так, як зберегли на собі сліди вчинення злочину та сліди деформації автомобілів в результаті ДТП. Вказані відомості можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

А саме:

- автомобіль MAZDA-6, д.н.з. НОМЕР_1 , кузов якого деформований та частини вказаного автомобіля необхідні для подальшого проведення експертиз з метою встановлення механізму вчинення ДТП та причин його вчинення;

Таким чином, вказані предмети є речовими доказами у даному кримінальному провадженні. Постановою слідчого від 07.02.2024 вказані вилучені предмети визнано речовими доказами.

У даному кримінальному жодній особі про підозру не повідомлялося.

На даний час, жодна особа до кримінального провадження в якості потерпілого не залучалася.

В обгрунтування клопотання прокурор посилається на те, що вилучені в ході огляду місця події від 07.02.2024 речі можуть зберігати на собі сліди злочину та бути використаними як доказ у кримінальному провадженні, з метою забезпечення збереження речових доказів та з метою забезпечення в подальшому проведення експертних досліджень для всебічного з`ясування обставин справи, вбачається необхідність та підстави для накладення арешту на вилучений в ході огляду місця події транспортний засіб з метою запобігання приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження зазначеного майна.

Під час судового засідання прокурор клопотання підтримав та просив задовольнити.

Власник майна ОСОБА_5 та його представник проти задоволення клопотання заперечували частково. А саме зазначили, що у фактичному користуванні транспортний засіб перебуває у сина власника майна ОСОБА_9 , який перебуває на посаді слідчого СВ Куп`янського районного відділу поліції ГУНП в Харківській області, та використовує у своїй діяльності автомобіль MAZDA-6, д.н.з. НОМЕР_1 , оскільки в м. Куп`янськ повна відсутність громадського транспорту. В ході несення служби потребує постійного виїзду за розпорядженнями керівника для проведення огляду місця події та інших слідчих дій, приймає участь у заходах евакуації населення, що підтверджується довідкою заступника начальника Куп`янського районного відділу поліції ГУНП в Харківській області. Отже, просили вказане врахувати, та для надання можливості використання транспортного засобу просили визначити граничні терміни накладення арешту. Також представник власника майна просив врахувати, що сторони примирились, що у подальшому може бути підставою для закриття кримінального провадження.

Слідчий суддя, вислухавши пояснення прокурора, учасників справи, розглянувши клопотання, дослідивши додані до клопотання документи матеріалів кримінального провадження вважає, що клопотання підлягає частковому задоволенню.

Згідно п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України, заходом забезпечення кримінального провадження є арешт майна. Відповідно до ч. 5 ст. 132 КПК України, під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді докази обставин, на які вони посилаються.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Згідно вимог п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів. За змістом ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 цього Кодексу, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 цього Кодексу.

Згідно ч. 1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно ч.2 ст.173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу).

Слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу (ч. 1 ст. 173 КПК України).

Вказане у клопотанні майно було вилучено під час огляду місця події 07.02.2024 року та постановою від 07.02.2024 року вилучені речі були визнані речовими доказами.

Стороною обвинувачення доведено, що транспортний засіб, має значення для забезпечення даного кримінального провадження, за існування розумних підозр вважати, що це майно є доказом злочину, за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України.

Вилучені речі, підлягають арешту, оскільки не застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна може в подальшому перешкодити кримінальному провадженню. На виконання вимог ч.1 ст.173 КПК України прокурором доведено слідчому судді необхідність арешту майна у вказаній частині, а також наявність ризиків, передбачених ч.1 ст.170 КПК України.

Враховуючи викладене, слідчий суддя приходить до висновку про наявність правових підстав до арешту майна - яке вилучене 07.02.2024 в ході огляду місця дорожньо-транспортної пригоди року, а саме на автомобіль MAZDA-6, д.н.з. НОМЕР_1 , вказаного в клопотанні сторони обвинувачення, враховує можливість використання його як доказу у даному кримінальному провадженні, наслідки арешту майна, розумність та співрозмірність обмеження завданням кримінального провадження, а тому клопотання про арешт майна в цій частині підлягає задоволенню.

Заходи забезпечення у вигляді арешту майна мають бути пропорційними щодо мети їх застосування, повинен бути встановлений справедливий баланс між завданнями кримінального провадження та вимогою захисту основних прав особи.

В силу ст. 41 Конституції України, ст. 1 протоколу № 1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична та юридична особа має право володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше, ніж на користь суспільства і на умовах, передбачених Законом або загальними принципами міжнародного права.

Стаття 1 Першого протоколу до Європейської конвенції гарантує право на вільне володіння своїм майном, яке звичайно називається правом на власність.

Крім того, відповідно до практики Європейського суду, для того, щоб втручання в право власності вважалося допустимим, воно повинно служити не лише законній меті в інтересах суспільства, а повинна бути розумна співмірність між використовуваними інструментами і тією метою, на котру спрямований будь-який захід, що позбавляє особу власності. Розумна рівновага має зберігатися між загальними інтересами суспільства та вимогами дотримання основних прав особи (рішення у справі АГОСІ проти Об`єднаного Королівства). Іншими словами, заходи щодо обмеження права власності мають бути пропорційними щодо мети їх застосування.

У справі Раймондо проти Італії (Raimondo v. Italy, рішення 24.01.1994), заявник скаржився на контроль за використанням власності в зв`язку з провадженням кримінального розслідування, не знайшовши у цьому випадку порушення ст.1 протоколу № 1, Суд відзначив порушення в тому, що уряд не вжив швидких заходів для того, щоб знову надати в повноправне користування власність після закінчення відповідних розслідувань (п.35).

Під заходами забезпечення кримінального провадження прийнято розуміти передбачені КПК заходи примусового характеру, які застосовуються за наявності підстав та в порядку, встановленому законом, з метою запобігання і подолання негативних обставин, що перешкоджають або можуть перешкоджати вирішенню завдань кримінального провадження, забезпеченню його дієвості.

Відповідно до ч. 1 ст. 100 КПК України речовий доказ, який був наданий стороні кримінального провадження або нею вилучений, повинен бути якнайшвидше повернутий володільцю, крім випадків, передбачених статтями 160-166, 170-174 цього Кодексу.

Враховуючи викладене, а також необхідність проведення експертних досліджень із вказаним автомобілем, який потрапив у ДТП, слідчий суддя приходить до висновку, що потреби досудового розслідування у даному кримінальному провадженні на теперішній час виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи осіб, як арешт вказаного вище транспортного засобу, з забороною відчуження, розпорядження, користування, на період проведення експертних досліджень.

Застосування заходу забезпечення у вигляді арешту майна у вказаний спосіб відповідає належній правовій процедурі та завданням кримінального провадження.

Однак, враховуючи розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, наслідки арешту майна для володільця майна, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, слідчий суддя вважає можливим після проведення всіх необхідних експертних досліджень у даному кримінальному провадженні, передати на відповідальне зберігання володільцю транспортний засіб на відповідальне зберігання з можливістю користування транспортним засобом.

Керуючись ст. ст. 131-132, 171-173, 376 КПК України, -

УХВАЛИВ:

Клопотання задовольнити частково.

Накласти арешт на майно вилучене 07.02.2024 в ході огляду місця дорожньо-транспортної пригоди року, а саме на:

- автомобіль MAZDA-6, д.н.з. НОМЕР_1 , який належить на праві власності ОСОБА_5 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , та перебуває у фактичному користуванні ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ,

шляхом тимчасового позбавлення права на його відчуження, розпорядження та користування ним, на період проведення експертних досліджень.

Визначити місцем зберігання вказаних речових доказів, майданчик тимчасового тримання транспортних засобів ГУНП в Харківській області за адресою: м. Харків, вул. Пушкінська, 106.

Після проведення необхідних експертних досліджень передати власнику/користувачу на відповідальне зберігання з можливістю користування транспортним засобом.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1