НОВОМИКОЛАЇВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
ВИРОК

27 листопада 2023 року Справа № 322/1570/23

Новомиколаївський районний суд Запорізької області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю: прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 , (в режимі відеоконференнції),

захисника ОСОБА_5 (в режимі відеоконференнції),

представника потерпілого ОСОБА_6 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні кримінальне провадження за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Івано-Франківськ, який має вищу освіту, військовослужбовця військової частини НОМЕР_1 , старшого лейтенанта, який перебуває на посаді начальника продовольчої служби логістики, одруженого, який має на утриманні трьох неповнолітніх дітей, та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.190 КК України,

встановив:

старший лейтенант ОСОБА_4 обвинувачується в тому, що в нього у невстановленому місці та у невстановлений час на території Тернуватської ОТГ Запорізького району Запорізької області, але не пізніше лютого 2023 року, як у начальника продовольчої служби логістики військової частини НОМЕР_1 , виник умисел на протиправне заволодіння бюджетними коштами військової частини НОМЕР_1 , які він отримував згідно Постанови Кабінету міністрів від 28.02.2022 №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового та начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», отримував додаткову грошову винагороду за безпосередню участь у бойових діях та/або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах їх ведення (із розрахунку 100000,00 грн за місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах).

Так, на підставі бойових розпоряджень командира в/ч НОМЕР_1 старший лейтенант ОСОБА_4 повинен був виконувати військові обов`язки у підрозділах військової частини, які залучені до безпосередньої участі бойових діях на лінії зіткнення та забезпеченні здійснення заходів з перевірки своєчасного забезпечення продовольством та відображення документального обігу, прийняття, звірки та списання номенклатури продовольства та майна продовольчої служби у підпорядкованих батальйонах, які залучені до безпосередньої участі бойових дій на лінії зіткнення та забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії рф у зазначених військових частинах протягом лютого 2023 року 9 днів, протягом березня 2023 року 11 днів, протягом квітня 2023 року 10 днів.

Однак, старший лейтенант ОСОБА_4 в райони проведення бойових дій визначені бойовими розпорядженнями командира в/ч НОМЕР_1 в силу різних суб`єктивних обставин виїжджав у лютому 2023 протягом 4 днів замість 9 днів, у березні 2023 9 днів замість 11 днів, у квітні 2023 протягом 3 днів замість 10 днів.

В той же час, діючи з корисливих мотивів, з метою заволодіння бюджетними грошовими коштами у виді додаткової винагороди за участь у бойових діях та забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії рф, діючи умисно старший лейтенант ОСОБА_4 не повідомляв про факти не вибуття до зони проведення бойових дій протягом 5 днів у лютому 2023 року, 2 днів у березні 2023 року та 7 днів у квітні 2023 року командуванню військової частини НОМЕР_1 , що дислокується тимчасовим правовим табором у АДРЕСА_3 , в результаті чого протягом лютого-квітня 2023 року останньому було зайво нараховано та виплачено військовою частиною НОМЕР_1 додаткову винагороду (з розрахунку 100 000 грн/міс) за безпосередню участь у бойових діях та забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії рф в сумі 33349,45 грн.

Таким чином, старший лейтенант в/ч НОМЕР_1 ОСОБА_4 , діючи шляхом обману, умисно, незаконно заволодів коштами державного бюджету на суму 33349,45 грн.

Дії ОСОБА_4 , стороною обвинувачення кваліфіковано за ч.1 ст.190 КК України заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство).

Суд погоджується з цією кваліфікацією.

Прокурор в підготовчому судовому засіданні, зазначив що між прокуром і обвинуваченим було укладено угоду про визнання винуватості. Вважаючи, що при укладенні даної угоди дотримані вимоги і правила КПК та КК України, просив цю угоду затвердити і призначити обвинуваченому узгоджену в угоді міру покарання. Також клопотав долучити документи, які характеризують особу обвинуваченого, документи на підтвердження повноваження захисника і представника потерпілого, документи, які підтверджують відшкодування збитків обвинуваченим.

Обвинувачений ОСОБА_4 , і його захисник також просили вказану угоду з прокурором затвердити і призначити обвинуваченому узгоджену в ній міру покарання.

Проти задоволення клопотання прокурора про долучення документів не заперечували.

Представник потерпілого зазначив, що ним дана згода на затвердження угоди між прокурором і обвинуваченим і він також не заперечує проти її затвердження.

Судом встановлено таке.

16.10.2023 між прокурором у кримінальному провадженні прокурором Запорізької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони ОСОБА_7 , якому на підставі ст.37 КПК України надані повноваження прокурора у кримінальному провадженні №0000436 внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 22 вересня 2023 року, з одного боку, та обвинувачений у цьому кримінальному провадженні ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з іншого, за участю захисника - адвоката ОСОБА_5 на підставі ст.ст.468, 469, 470, 472 КПК України, у службовому кабінеті Запорізької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону, за адресою: м. Запоріжжя, вулиця Базарна, будинок 2, була укладена угода про визнання винуватості, відповідно до якої на виконання вимог ст.ст.469, 472 КПК України сторони дійшли згоди щодо всіх істотних, для даного кримінального провадження, обставин та правової кваліфікації дій ОСОБА_4 за ч.1 ст.190 КК України.

Також прокурором отримано письмову згоду представника потерпілого на укладання угоди.

ОСОБА_4 беззастережно визнає свою винуватість у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.190 КК України, вчиненого ним за викладених обставин у повному обсязі врученого йому обвинувального акту.

ОСОБА_4 в ході досудового розслідування добровільно повідомив правоохоронні органи про обставини вчинення ним кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.190 КК України.

З ОСОБА_4 домовленостей щодо співпраці у викритті кримінального правопорушення, вчиненого іншою особою не було.

Узгоджуючи покарання ОСОБА_4 , сторони враховували тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, його щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, беззастережне визнання своєї винуватості, те що обвинувачений добровільно відшкодував завдані збитки і представник потерпілої сторони надав згоду на укладання угоди, вважали за можливе призначити ОСОБА_4 покарання у виді штрафу в розмірі 2000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 34000 грн.

В угоді також передбачені наслідки її укладення і затвердження визначені ч.2 ст.473 КПК України, зокрема обмеження для сторін права на оскарження вироку відповідно до ст.ст.394, 424 КПК України, ОСОБА_4 , роз`яснено положення щодо відмови від здійснення прав, передбачених абзацами 1 і 4 п.1 ч.4. ст.474 КПК України та наслідки невиконання угоди.

ОСОБА_4 беззастережно визнав себе винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.190 КК України.

Дослідивши угоду і матеріали судового провадження, заслухавши доводи сторін кримінального провадження, після роз`яснення їм наслідків укладення угоди, які передбачені ч.4 ст.474 КПК України, виконавши вимоги п.п.6, 7 вказаної статті, перевіривши умови укладання угоди про визнання винуватості, відповідність угоди за змістом вимогам процесуального законодавства, роз`яснивши та з`ясувавши у обвинувачуваного про повне розуміння ним його процесуальних прав, добровільності та відсутності будь-яких обставин, які примусили його погодитися на підписання угоди про визнання винуватості, характеру висунутого ОСОБА_4 , обвинувачення, виду і розміру покарання, а також наслідки постановлення вироку на підставі угоди про визнання винуватості, суд дійшов таких висновків.

Відповідно до п.1 ч.3 ст.314 КПК України при прийнятті рішення у підготовчому судовому засіданні суд має право, зокрема, затвердити угоду.

Положеннями ст.468 КПК України визначено, що у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Згідно з ч.4 ст.469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена щодо кримінальних проступків, злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам. Укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні щодо уповноваженої особи юридичної особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, у зв`язку з яким здійснюється провадження щодо юридичної особи, а також у кримінальному провадженні щодо кримінальних правопорушень, внаслідок яких шкода завдана державним чи суспільним інтересам або правам та інтересам окремих осіб, у яких беруть участь потерпілий або потерпілі, не допускається, крім випадків надання всіма потерпілими письмової згоди прокурору на укладення ними угоди.

Кримінальне правопорушення вчинення якого інкримінувалось ОСОБА_4 відповідно до ст.12 КК України, віднесено до категорії кримінальних проступків. Потерпілим від кримінального правопорушення є військова частина НОМЕР_1 .

Угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена щодо кримінальних проступків, злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам.

У судовому засіданні судом було з`ясовано, що обвинувачений розуміючи, що кримінальне провадження стосовно нього може бути розглянуто в судовому засіданні, де він буде мати весь обсяг прав, у тому числі, допитувати під час судового розгляду свідків обвинувачення, подавати клопотання про виклик свідків і подавати докази, які свідчать на його користь - просив затвердити угоду про визнання винуватості.

Суд переконався, що обвинувачений свою винуватість у скоєнні інкримінованого кримінального правопорушення визнав беззаперечно із розумінням того, що відмовляється від частини своїх прав, включаючи право на судовий розгляд, що угода була укладена добровільно, без будь-якого примусу.

За таких обставин, суд дійшов висновку про наявність підстав для затвердження угоди про визнання винуватості, укладеної між прокурором Запорізької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони ОСОБА_7 і обвинуваченим ОСОБА_4 , за участю його захисника.

ОСОБА_4 судом роз`яснені наслідки невиконання угоди.

Цивільний позов у кримінальному проваджені не заявлявся.

Майнова шкода відшкодована в ході досудового розслідування.

Заходи забезпечення кримінального провадження у цьому провадженні не застосовувалися.

Керуючись ст.ст.373, 374, 394, 424, 468, 472-476 КПК України, суд

ухвалив:

затвердити угоду про визнання винуватості від 16 жовтня 2023 року, укладену у м. Запоріжжі між прокурором Запорізької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони ОСОБА_7 і обвинуваченим ОСОБА_4 , за участю захисника - адвоката ОСОБА_5 .

ОСОБА_4 , визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.190 КК України і призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 34000,00 грн (тридцять чотири тисячі гривень 00 коп).

Вирок набирає законної сили після закінчення строку на подачу апеляційної скарги за відсутності такої скарги, а при оскарженні вироку - після постановлення ухвали апеляційним судом.

Вирок може бути оскаржений до Запорізького апеляційного суду через Новомиколаївський районний суд Запорізького області протягом тридцяти днів з моменту його проголошення з підстав, передбачених ч.4 ст.394 КПК України:

- обвинуваченим, його захисником виключно з підстав: призначення судом покарання суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами четвертою, шостою, сьомою ст.474 КПК України, у тому числі не роз`яснення йому наслідків укладення угоди;

- прокурором виключно з підстав призначення судом покарання менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; затвердження судом угоди у провадженні, в якому згідно частини четвертої ст.469 КПК України угода не може бути укладена.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити прокурору і представнику потерпілого, а також направити обвинуваченому і захиснику.

Суддя ОСОБА_1