КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

Іменем України

24 січня 2024 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого: судді ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

секретарів судового засідання - ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду кримінальне провадження № 0002723 за апеляційною скаргою захисника обвинуваченої ОСОБА_5 - адвоката ОСОБА_6 на вирок Голосіївського районного суду м. Києва від 03 жовтня 2023 року, ухвалений щодо

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Душанбе, Республіки Таджикистан, громадянки України, раніше не судимої, проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 ,

яка обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 111 КК України (в редакції до Законів України № 1183-VІІ від 08 квітня 2014 року та № 1689-VІІ від 07 жовтня 2014),

за участю сторін провадження:

прокурора - ОСОБА_7 ,

захисника - ОСОБА_6 ,

в с т а н о в и л а :

Згідно з вироком Голосіївського районного суду м. Києва від 03 жовтня 2023року ОСОБА_5 визнано винуватою у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 111 КК України та засуджена до покарання (в редакції Законів України № 1183-VII від 08 квітня 2014 та № 1689-VII від 07 жовтня 2014) у виді позбавлення волі строком на 13 (тринадцять) років з конфіскацією всього належного їй майна.

Цим вироком суд вирішив питання щодо речових доказів.

Як встановлено вироком суду, ОСОБА_5 вчинила злочин проти основ національної безпеки України за наступних обставин.

Внаслідок розпочатої 20 лютого 2014 збройної агресії російської федерації (далі за текстом - «рф») проти України, відбулася окупація і анексія невід`ємної частини України - Автономної Республіки Крим та м. Севастополя (далі за текстом - «АР Крим»).

Під час цих подій, ОСОБА_5 , обіймаючи згідно із Постановою Верховної Ради України № 643-IV від 20.03.2003 посаду судді апеляційного суду Автономної Республіки Крим, будучи особою, що має достатній рівень освіти, спеціальних знань і життєвого досвіду для усвідомлення фактів окупації та анексії АР Крим, у порушення ст. 65 Конституції України, якою передбачено обов`язок громадян України захищати незалежність та територіальну цілісність України, з власної ініціативи добровільно вирішила надати допомогу рф в проведенні підривної діяльності на шкоду суверенітетові, територіальної цілісності та недоторканності України.

З вказаною метою ОСОБА_5 взяла безпосередню участь в утворенні та функціонуванні на тимчасово окупований території АР Крим системи незаконних органів судової влади рф. Зокрема, діючи умисно з метою реалізації умислу на вчинення державної зради, з березня 2014, перебуваючи в приміщенні апеляційного суду АР Крим, який розташований по вул. Павленка, 2 в м. Сімферополь АР Крим, використовуючи матеріально-технічну базу суду, власні теоретичні знання і практичні навички, на підставі ч. 5 ст. 9 Закону рф № 6-ФКЗ, відправляла «правосуддя» у незаконно створеному на тимчасово окупованій території України судового органу рф - «апелляционном суде Республики Крым рф», застосовуючи при цьому законодавство рф. Такі дії ОСОБА_5 вчинювала до початку створення на окупованій території України судів рф, коли указом президента рф від 19 грудня 2014 № 786 була призначена на посаду заступника голови «Евпаторийського городского суда Республики Крым рф», та продовжила здійснювати «правосуддя» від імені рф, тим самим забезпечила становлення та зміцнення окупаційної влади й сприяла іноземній державі у підриві основ національної безпеки України.

Таким чином, суд визнав винуватою ОСОБА_5 у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 111 КК України, а саме у державній зраді, тобто діянні, умисно вчиненому громадянином України на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканності України: надані іноземній державі допомоги в проведенні підривної діяльності проти України.

Не погоджуючись із зазначеним судовим рішенням, захисник обвинуваченої ОСОБА_5 - адвокат ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій просить вирок Голосіївського районного суду м. Києва від 03 жовтня 2023 року скасувати, а кримінальне провадження відносно ОСОБА_5 направити на новий розгляд в суд першої інстанції.

В обґрунтування поданої апеляційної скарги, захисник посилається на те, що оскаржуваний вирок суду є незаконним, необґрунтованим та підлягає скасуванню у зв`язку із неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, та істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону.

Зокрема, як зазначає захисник, кримінальне провадження щодо ОСОБА_5 , за клопотанням захисника ОСОБА_6 , згідно ч. 2 ст. 31 КПК України, розглядалось колегіально у складі трьох суддів.

Разом з тим, як вважає апелянт, всупереч вимогам закону, підготовче судове засідання в судовому провадженні у першій інстанції, проведено судом у складі лише одного професійного судді ОСОБА_8 .

На думку захисника, зважаючи на те, що його клопотання про розгляд кримінального провадження колегією суддів було задоволено, відтак підготовче провадження, як частина судового провадження, мало бути також проведено колегією суддів, що не було враховано місцевим судом, та є грубим порушенням належної правової процедури притягнення до кримінальної відповідальності.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення захисника обвинуваченої, який підтримав свою апеляційну скаргу та просив її задовольнити; пояснення прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги захисника обвинуваченої та просив залишити вирок суду без змін; провівши судові дебати; перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи поданої скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга захисника обвинуваченої ОСОБА_5 - адвоката ОСОБА_6 не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Так, висновки суду першої інстанції щодо доведеності вини ОСОБА_5 у державній зраді, а саме у діянні, умисно вчиненому громадянкою України та суддею апеляційного суду АР Крим на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканності України шляхом надання іноземній державі допомоги в проведенні підривної діяльності проти України, яке виразилося в тому, що обвинувачена, починаючи з березня 2014 по грудень 2014, забезпечила становлення та зміцнення окупаційної влади РФ шляхом безпосередньої участі в утворенні та функціонуванні незаконно створених окупаційних органів судової влади РФ на окупованій території України (АР Крим), виконання функцій представника окупаційної судової влади РФ з метою недопущення контролю української влади на території АР Крим, чим надала допомогу РФ в проведенні підривної діяльності проти України на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканності України, тобто у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 111 КК України,за обставин, викладених у вироку, є обґрунтованими, відповідають фактичним обставинам кримінального провадження та підтверджуються наявними в ньому доказами, які були досліджені під час судового розгляду за відсутності обвинуваченого (in absentia), з урахуванням вимог, передбачених ч. 2 ст. 297-1 та ч. 3 ст. 323 КПК України, та оцінені судом у відповідності до вимог ст. 94 цього Кодексу, в тому числі з точки зору їх достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

При цьому, колегією суддів не встановлено будь-яких порушень норм кримінального процесуального закону під здійснення спеціального судового провадження, які б могли вплинути на законність та обґрунтованість оскаржуваного вироку, оскільки спеціальне судове провадження щодо ОСОБА_5 за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 111 КК України, здійснювалося на підставі ухвали суду від 17 жовтня 2022 року (т. 1, а.с. 88), постановленої у відповідності до вимог ч. 3 ст. 323 КПК України.

Оскільки в апеляційній скарзі захисника обвинуваченої ОСОБА_5 не оспорюються фактичні обставини вчиненого кримінального правопорушення та його правова кваліфікація, колегія суддів не вбачає будь-яких підстав для перегляду судового рішення поза межами поданої апеляційної скарги, тим більше, що вирок суду першої інстанції в цій частині є законним та обґрунтованим, а дії ОСОБА_5 правильно кваліфіковані за ч. 1 ст. 111 КК України.

Що ж стосується доводів апеляційної скарги захисника обвинуваченої про те, щооскаржуваний вирок суду є незаконним, необґрунтованим та підлягає скасуванню у зв`язку із неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність та істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, то вони також не можуть бути визнані обґрунтованими та служити підставами для скасування оскаржуваного вироку та призначення нового розгляду в суді першої інстанції, з огляду на таке.

По-перше, відповідно до вимог п. 4 ч. 1 ст. 409 КПК України, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, дійсно є підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції.

Разом з тим, незважаючи на вимоги вказаної вище норми закону, а також положення ч. 1 ст. 413 КПК України про те, що неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, що тягне за собою скасування або зміну судового рішення, є:

1) незастосування судом закону, який підлягає застосуванню;

2) застосування закону, який не підлягає застосуванню;

3) неправильне тлумачення закону, яке суперечить його точному змісту;

4) призначення більш суворого покарання, ніж передбачено відповідною статтею (частиною статті) закону України про кримінальну відповідальність, в апеляційній скарзі захисника не наведено будь-яких обставин або даних, які б дозволили зробити висновок про те, що при ухваленні обвинувального вироку щодо ОСОБА_5 , судом першої інстанції було допущено неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, яке, відповідно до вимог закону, а не припущень захисника, тягне за собою скасування або зміну судового рішення.

По-друге, незважаючи на те, що істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, відповідно до вимог п. 3 ч. 1 ст. 409 КПК України, також є підставою для скасування або зміни судового рішення, колегія суддів визнає безпідставними доводи апеляційної скарги захисника про наявність такої підстави для скасування вироку Голосіївського районного суду м. Києва від 03 жовтня 2023 року щодо ОСОБА_5 , виходячи з наступного.

Відповідно до вимог, передбачених ч. 1 ст. 31 КПК України, кримінальне провадження в суді першої інстанції здійснюється суддею одноособово, крім випадків, передбачених частинами 2, 3 та 12 цієї статті.

Кримінальне провадження в суді першої інстанції щодо злочинів, за вчинення яких передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк більше десяти років, здійснюється колегіально судом у складі трьох суддів, як це прямо передбачено ч. 2 ст. 31 КПК України, лише за клопотанням обвинуваченого.

Оскільки на момент надходження обвинувального акту у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 111 КК України, за вчинення якого було передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк більше десяти років, такого клопотання не було, визначення судді для розгляду вказаного кримінального провадження, відповідно до вимог ч. 3 ст. 35 КПК України, відбувалось з урахуванням положень ч. 1, а не ч. 2 ст. 31 цього Кодексу.

У зв`язку з цим, колегія суддів не може погодитися з доводами апеляційної скарги захисника про те, що підготовче судове засідання, за наслідками якого судом у складі судді ОСОБА_8 було прийнято рішення про призначення судового розгляду на підставі обвинувального акта щодо ОСОБА_5 та про задоволення клопотання захисника обвинуваченої щодо здійснення кримінального провадження колегіально судом у складі трьох суддів, було проведено з грубим порушенням належної правової процедури притягнення особи до кримінальної відповідальності, через те, що воно, як вважає апелянт, мало проводитися колегіальним судом у складі трьох суддів, оскільки вказані доводи не ґрунтуються на вимогах кримінального процесуального закону.

Зокрема, всупереч позиції захисника, підготовче провадження є не частиною судового провадження, а тим більше частиною судового розгляду, а стадією судового провадження у суді першої інстанції, на якій вирішуються лише питання, пов`язані з підготовкою до судового розгляду, в тому числі питання щодо відповідності обвинувального акту, який надійшов до суду, вимогам КПК України.

Більш того, як прямо передбачено ч. 4 ст. 315 КПК України, під час підготовчого судового засідання суд роз`яснює обвинуваченому у вчиненні злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк більше десяти років, право заявити клопотання про розгляд кримінального провадження стосовно нього колегіально судом у складі трьох суддів, тобто у вказаній нормі йде мова про судовий розгляд, а не про підготовче судове засідання.

До того ж, у разі заявлення обвинуваченим такого клопотання, воно вирішується одночасно з призначенням судового розгляду та на підставі відповідної ухвали, в якій зазначається про здійснення судового розгляду колегіально судом у складі трьох суддів, здійснюється додаткове призначення суддів, у відповідності до порядку, визначеного ч. 3 ст. 35 КПК України.

При цьому, нормами кримінального процесуального закону не передбачено, що у разі заявлення обвинуваченим клопотання про розгляд кримінального провадження колегіальним судом у складі трьох суддів, повинно повторно проводитися підготовче судове засідання у складі трьох суддів.

Таким чином, перевіривши доводи апеляційної скарги захисника обвинуваченої, колегія суддів вважає, що вони не дозволяють зробити висновок про наявність передбачених законом підстав для скасування оскаржуваного вироку, як через неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, так і через істотне порушення вимог кримінального процесуального закону та призначення нового розгляду в суді першої інстанції, оскільки у вказаній не наведено, а під час апеляційного розгляду не встановлено законних підстав для прийняття такого рішення, у тому числі передбачених ч. 2 ст. 412 КПК України.

При призначенні обвинуваченій ОСОБА_5 покарання, суд першої інстанції, як прямо зазначено у вироку, згідно з вимогами ст. 65 КК України, врахував ступінь тяжкості вчиненого нею злочину, який, з урахуванням санкції ч. 1 ст. 111 КК України (в редакції Законів № 1183-VII від 08 квітня 2014 та № 1689-VII від 07 жовтня 2014 року), згідно із ст. 12 цього Кодексу, є особливо тяжким злочином, її ставлення до вчиненого, а також дані про особу обвинуваченої, яка раніше не судима, компрометуючі дані щодо неї відсутні.

Більш того, як зазначив суд, своїм особистим прикладом, як суддя суду апеляційної інстанції, до повноважень якої входило формувати правозастосовну практику судів нижчої інстанції на всій території АР Крим, обвинувачена вплинула на прийняття рішення зрадити Україні іншими менш досвідченими суддями.

Обставин, що пом`якшують чи обтяжують покарання ОСОБА_5 , судом не встановлено. Водночас, в контексті тяжкості вчиненого обвинуваченою злочину, суд першої інстанції взяв до уваги загальну обстановку на території АР Крим, в якій вимушено опинилися громадяни України внаслідок збройної агресії з боку РФ, швидкоплинність за якої відбулася повна окупацію цієї території України та подальша незаконна анексія іноземною державою.

Беручи до уваги вказані обставини у їх сукупності, суд першої інстанції визнав за доцільне призначити ОСОБА_5 покарання у виді позбавлення волі в межах санкції ч. 1 ст. 111 КК України (в редакції Законів № 1183-VII від 08 квітня 2014 та № 1689-VII від 07 жовтня 2014), оскільки саме таке покарання, на думку суду, є справедливим, а також необхідним і достатнім для її виправлення та попередження вчинення нового злочину.

Окрім цього, приймаючи до уваги положення ч. 2 ст. 59 КК України (в редакції Закону № 1689-VII від 07жовтня 2014) про те, що конфіскація майна встановлюється не тільки за тяжкі та особливо тяжкі корисливі злочини, а також і за злочини проти основ національної безпеки України незалежно від ступеня їх тяжкості, суд першої інстанції, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого ОСОБА_5 злочину, його тривалість, а також дані про особу обвинуваченої, яка на час вчинення нею злочину мала статус носія судової влади, визнав за необхідне призначити ОСОБА_5 додаткове покарання у виді конфіскації всього належного їй майна.

Враховуючи наведені у вироку мотиви призначеного обвинуваченій покарання, а також загальні засади призначення покарання, передбачені ст. 65 КК України, колегія суддів дійшла висновку, що покарання, призначене ОСОБА_5 за ч. 1 ст. 111 КК України, відповідає ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченої, а відтак є необхідним та достатнім для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

За таких обставин, за наслідками розгляду апеляційної скарги захисника обвинуваченої на вирок Голосіївського районного суду м. Києва від 03 жовтня 2023 року, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне постановити рішення, яким вказану скаргу залишити без задоволення, а вирок суду, ухвалений щодо ОСОБА_5 , - без змін.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 376, 404, 405, 407, 418 та 419 КПК України, колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу захисника обвинуваченої ОСОБА_5 - адвоката ОСОБА_6 залишити без задоволення, а вирок Голосіївського районного суду м. Києва від 03 жовтня 2023 року, ухвалений щодо ОСОБА_5 , - без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

Судді: _____________ _____________ _____________

( ОСОБА_1 ) ( ОСОБА_2 ) ( ОСОБА_3 )

Номер справи : 752/6393/22

Номер провадження :11-кп/824/578/2024

Категорія: ч. 1 ст. 111 КК України

Головуючий у 1-й інстанції - суддя ОСОБА_8

Доповідач - суддя ОСОБА_1