Справа № 308/293/24
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 січня 2024 року м. Ужгород

Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу ІНФОРМАЦІЯ_1 в порядку ст. 303 КПК України на рішення слідчого, дізнавача про закриття кримінального провадження,-

ВСТАНОВИВ:

ІНФОРМАЦІЯ_2 , звернув ся до слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області зі скаргою на постанову від 16.12.2023 року про закриття кримінального провадження № 0000770 від 16.08.2023 року за фактом ухилення від військового обліку та проходження військово-лікарської комісії громадянином ОСОБА_3 , у зв`язку з відсутністю в його діях ознак кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 337 КК України.

Скарга мотивована тим, що ІНФОРМАЦІЯ_2 27.12.2023 отримано постанову від 16.12.2023 року про закриття кримінального провадження № 0000770 від 16.08.2023 року за фактом ухилення від військового обліку та проходження військово-лікарської комісії громадянином ОСОБА_3 , у зв`язку з відсутністю в його діях ознак кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 337 КК України.

У скарзі вказано на те, що 15 серпня 2023 року громадянин ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , паспорт громадянина України серії НОМЕР_1 , виданий Уманським РВ УМВС України в Черкаській обл. 17.04.2017 року, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , був доставлений у супроводі працівників Національної поліції України в ІНФОРМАЦІЯ_2 під час спільної роботи з ІНФОРМАЦІЯ_4 щодо виявлення осіб, які ухиляються від виконання свого військового обов`язку та не прибули до ТЦК та СП під час загальної мобілізації.

15 серпня 2023 року гр. ОСОБА_3 було притягнуто до адміністративної відповідальності згідно з ч. 2 ст. 210 КУпАП за порушення ч. 4 ст. 37 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» як такого, що здійснив виїзд з місця проживання (реєстрації) без дозволу керівника відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, та винесено постанову за справою про адміністративне правопорушення від 15.08.2023 року.

15 серпня 2023 року працівниками ІНФОРМАЦІЯ_5 було доведено до гр. ОСОБА_3 інформацію про правила військового обліку та про наявність кримінальної відповідальності за ухилення призовника, військовозобов`язаного, резервіста від військового обліку після попередження, зробленого відповідним керівником територіального центру комплектування та соціальної підтримки (ст. 337 КК України), ухилення від призову на військову службу, під час загальної мобілізації.

15 серпня 2023 року працівниками ІНФОРМАЦІЯ_5 було надано направлення гр. ОСОБА_3 як військовозобов`язаному на військово-лікарську комісію для визначення ступеня його придатності до проходження військової служби під час загальної мобілізації на особливий період, однак гр. ОСОБА_3 відмовився від її проходження, що підтверджується атом фіксації факту відмови особи від проходження військово лікарської комісії від 15.08.2023 року.

Водночас, проходження військово-лікарської комісії є обов`язком військовозобов`язаного та складовою частиною військового обліку відповідно до глави VI Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» та Правил військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів (далі - Правила), які є Додатком 2 до Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України 30.12.2022 № 1487 (далі - Порядок).

В подальшому 15 серпня 2023 року начальник ІНФОРМАЦІЯ_5 було доведено до гр. ОСОБА_3 для ознайомлення та підпису попередження про правові наслідки, які можуть бути застосовані згідно з ст. 337 Кримінального кодексу України за ухилення особи від військового обліку. Гр. ОСОБА_3 відмовився від підпису вищезазначеного попередження, що підтверджується актом про відмову від підпису попередження за ухилення особи від військового обліку від 15.08.2023.

Як вказано у скарзі, незважаючи на надані працівниками ІНФОРМАЦІЯ_5 роз`яснення та зроблене начальником ІНФОРМАЦІЯ_5 попередження, гр. ОСОБА_3 повторно відмовився від проходження військово-лікарської комісії для визначення ступеня його придатності до проходження військової служби.

Заявник зазначає, що як зазначено в оскаржуваній постанові, об`єктивна сторона кримінального правопорушення вчиненого, що інкримінується гр. ОСОБА_3 , виражається в бездіяльності - ухиленні від військового обліку, тобто в невиконанні обов`язку дотримуватися правил військового обліку. Метою такого ухилення можуть бути ухилення від призову на строкову військову службу, військову службу по мобілізації, проходження ВЛК або вручення повістки тощо.

Обов`язковою умовою ухилення є нез`явлення військовозобов`язаним після попередження, зробленого відповідним військовим комісаріатом.

При цьому частиною 1 статті 337 КК України встановлено, що відповідальність, передбачена санкцією цієї статті, настає за ухилення призовника, військовозобов`язаного, резервіста від військового обліку після попередження, зробленого відповідним керівником територіального центру комплектування та соціальної підтримки, керівниками відповідних органів Служби безпеки України, відповідних підрозділів Служби зовнішньої розвідки України без встановлення того чи іншого строку, який має сплинути з моменту попередження до моменту вчинення діяння (дії чи бездіяльності), яке містить склад кримінального правопорушення.

Заявник вважає, що дізнавачем неповно та поверхнево досліджено обставини справи, не здійснено жодних заходів щодо збирання доказової бази та відсутній будь який аналіз норм чинного законодавства України щодо ведення військового обліку військовозобов`язаних. Оскаржувана постанова містить посилання на норми законодавства без чіткого викладу обставин та застосування щодо них відповідних норм права.

Частиною 1 статті 337 КК України встановлено відповідальність за ухилення призовника, військовозобов`язаного, резервіста від військового обліку після попередження, зробленого відповідним керівником територіального центру комплектування та соціальної підтримки.

Безпосереднім об`єктом злочину є встановлений з метою забезпечення нормальної діяльності органів державної виконавчої влади порядок ведення військового обліку та підготовки військовозобов`язаних.

Військовий облік та підготовка (перепідготовка) військовозобов`язаних відіграють важливу роль у забезпеченні якісного комплектування Збройних Сил України та інших військових формувань, а отже, і в забезпеченні обороноздатності країни.

З об`єктивної сторони кримінальне правопорушення характеризується вчиненням діяння у вигляді ухилення від військового обліку після попередження, зробленого відповідним керівником ТЦК та СП. При цьому, є незрозумілим визначення дізнавачем такої обов`язкової умови як нез`явлення військовозобов`язаного після попередження, зробленого відповідним керівником ТЦК та СП.

Диспозиція ч. 1 ст. 337 Кримінального кодексу України встановлює відповідальність військовозобов`язаного за ухилення від військового обліку після попередження зробленого відповідним керівником ТЦК та СП, водночас, не визначає обов`язковою умовою нез`явлення військовозобов`язаного після такого попередження.

Тобто, об`єктивною стороною даного кримінального правопорушення є саме ухилення від військового обліку після попередження відповідного керівника ТЦК та СП, яке може проявлятись не лише в нез`явленні військовозобов`язаного до відповідного ТЦК та СП, але і в інших діях чи бездіяльності військовозобов`язаного, спрямованих на ухиленні від такого обліку.

Заявник вказує на те, що у даному випадку ухилення полягає у відмові гр. ОСОБА_3 від проходження ВЛК, що є складовою частиною ведення військового обліку військовозобов`язаних для визначення їх якісного складу, після відповідного попередження керівника ТЦК та СП про кримінальну відповідальність за ухилення від військового обліку.

Вищенаведене застосування норм права знаходить своє відображення також у вироках Воловецького районного суду Закарпатської області від 26.10.2023 року по справі №936/1310/23 та від 27.07.2023 року по справі №936/765/23.

Враховуючи вищевикладене, заявник зазначає, що постанову від 16.12.2023 року про закриття кримінального провадження № 0000770 від 16.08.2023 року незаконною та необґрунтованою, а відтак такою, що підлягає скасуванню.

Заявник враховуючи вищенаведене, та керуючись ст.ст. 214, 303, 306, 307 Кримінального процесуального кодексу України, просить слідчого суддю: відкрити провадження за скаргою ІНФОРМАЦІЯ_1 на постанову від 16.12.2023 про закриття кримінального провадження № 0000770 від 16.08.2023 року дізнавача СД Ужгородського районного управління поліції ГУНП в Закарпатській області, лейтенанта поліції ОСОБА_4 . Скасувати постанову дізнавача СД Ужгородського районного управління поліції ГУНП в Закарпатській області від 16.12.2023 про закриття кримінального провадження, внесеного до Єдиного державного реєстру досудових розслідувань за № 0000770 від 16.08.2023 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 337 КК України.

10.01.2024 року від 10.10.2024 Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області, згідно супровідного листа надійшли матеріали кримінального провадження № 0000770 від 16.08.2023 року.

У судове засідання представник заявника - ІНФОРМАЦІЯ_1 , не з`явився. Подав заяву про розгляд скарги за без участі представника заявника, доводи скарги підтримує повністю.

Дізнавач, у судове засідання не з`явився про дату та час розгляду справи повідомлявся належним чином, заяв та клопотань не подавав.

Частина 3 статті 306 КПК України передбачає, що розгляд скарг на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування здійснюється за обов`язкової участі особи, яка подала скаргу, чи її захисника, представника та слідчого чи прокурора, рішення, дії чи бездіяльність яких оскаржується. Відсутність слідчого чи прокурора не є перешкодою для розгляду скарги.

Вивчивши матеріали скарги, дослідивши докази додані до скарги, матеріали кримінального провадження відомості про яке внесено до ЄРДР під № 0000770 від 16.08.2023 року за фактом ухилення від військового обліку та проходження військово-лікарської комісії громадянином ОСОБА_3 , у зв`язку з відсутністю в його діях ознак кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 337 КК України, приходжу до наступного висновку:

За змістом ст. 26 КПК України слідчий суддя у кримінальному провадженні вирішує лише ті питання, що винесені на його розгляд сторонами та віднесені до його повноважень КПК, при цьому сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених КПК.

Порядок оскарження рішень, дій, бездіяльності слідчого, прокурора визначено главою 26 Кримінального процесуального кодексу України, параграф №1, ст.ст. 303 - 308. Так, ч.1 ст.303 КПК України передбачено перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого або прокурора, які підлягають оскарженню під час досудового провадження, та ким такі рішення, дії або бездіяльність можуть бути оскаржені. Встановлений даною нормою перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого або прокурора які можуть бути оскаржені на стадії досудового провадження є вичерпним.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача або прокурора: рішення слідчого, дізнавача про закриття кримінального провадження - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником.

Згідно ч.1 ст.304 КПК України, скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача чи прокурора, передбачені частиною першою статті 303 цього Кодексу, можуть бути подані особою протягом десяти днів з моменту прийняття рішення, вчинення дії або бездіяльності. Якщо рішення слідчого, дізнавача чи прокурора оформлюється постановою, строк подання скарги починається з дня отримання особою її копії.

Порядок розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора під час досудового розслідування визначений ст. 306 КПК України. Скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача чи прокурора розглядаються слідчим суддею місцевого суду, а в кримінальних провадженнях щодо кримінальних правопорушень, віднесених до підсудності Вищого антикорупційного суду, - слідчим суддею Вищого антикорупційного суду згідно з правилами судового розгляду, передбаченими статтями 318-380 цього Кодексу, з урахуванням відповідних положень глави 26 КПК України. Скарги на рішення про закриття кримінального провадження, розглядаються не пізніше п`яти днів з моменту надходження скарги.

Слідчим суддею встановлено, що сектором дізнання Ужгородського РУП ГУ НП в Закарпатській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000770 від 16.08.2023, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 337 КК України.

Постановою дізнавача від 16.12.2023 року кримінальне провадження №0000770 від 16.08.2023, за фактом ухилення від військового обліку та проходження ВЛК громадянином ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , закрито на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України, у зв`язку з відсутністю в їх діях ознак кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 337 КК України. При цьому постановлено, копію постанови направити начальнику ІНФОРМАЦІЯ_5 , для вирішення питання про притягнення ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_6 до адміністративної відповідальності, якщо в його діях буде наявний склад такого правопорушення.

При дослідженні матеріалів кримінального провадження вбачається, що згідно витягу з ЄРДР №0000770 від 16.08.2023, підставою для внесення відомостей стало повідомлення, що надійшло до чергової частини з Ужгородського РТЦК про те, що гр. ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ухиляється від військового обліку після здійснення йому попередження начальником Ужгородського ТРЦК.

Окрім іншого матеріали кримінального провадження містять акт фіксації факту відмови особи в даному випадку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , від проходження військово-лікарської комісії від 15 серпня 2023, попередження останнього про кримінальну відповідальність передбачену ст. 337 КК України, акт про його відмову від підпису попередження за ухилення особи від військового обліку від 15 серпня 2023, постанову №15151 за справою про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_3 за вчинення ним адміністративного правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 210 КУпАП.

Разом із тим матеріли кримінального провадження містять ряд запитів, а сама: направленого до ІНФОРМАЦІЯ_5 , про надання відеозаписів і з нагрудних «боді камер» працівників ІНФОРМАЦІЯ_5 щодо подій 15.08.2023, а саме відмови ОСОБА_3 від військового обліку; до ІНФОРМАЦІЯ_7 щодо перебування ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_6 на обліку; до ІНФОРМАЦІЯ_7 щодо надання інформації.

Слідчий суддя вважає за необхідне вказати на те, що матеріали кримінального провадження не містять відповідей на вказані запити. Також відсутні відомості щодо того, що органом досудового розслідування були підготовленні та внесені на розгляд слідчого суді клопотання щодо надання дозволу на тимчасовий доступ до документів, що не були надані дізнавачу на його запити.

При цьому слід зазначити, що у матеріалах кримінального провадження відсутній протокол допиту самого ОСОБА_6 .. Відомостей що така особа була допитана дізнавачем відсутні в матеріалах провадження також

В статті 284 КПК України наведено вичерпний перелік підстав, за наявності яких кримінальне провадження підлягає закриттю. Серед яких закриття кримінального провадження у зв`язку з встановленням відсутності складу кримінального правопорушення (п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України).

Постанова про закриття кримінального провадження є законною та обґрунтованою, коли: зі змісту оскаржуваної постанови слідчого вбачається, що прийняття зазначеної постанови у відповідності до ст.ст. 91-94 КПК України базувалось на підставі сукупності зібраних доказів, їх повного, всебічного, об`єктивного та неупередженого дослідження, оцінці та аналізу доказів, під час здійснення яких слідчий обґрунтовано та вмотивовано прийшов до висновку про закриття провадження; матеріали кримінального провадження свідчать про те, що слідчий у відповідності до вимог параграфу другого КПК України, ст. 92 КПК України, виконав покладені на нього вимоги закону про обов`язок доказування у кримінальному провадженні; слідчим були вжиті усі передбачені законом заходи для виконання вимог ст. 91 КПК України.

Статтею 93 КПК України встановлено, що сторона обвинувачення здійснює збирання доказів шляхом проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій, витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, службових та фізичних осіб речей, документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій та актів перевірок, проведення інших процесуальних дій, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 94 КПК України, зокрема слідчий, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

При вирішенні зазначеної скарги суд враховує положення ч. 2 ст. 9 КПК України, яка встановлює, що прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Оцінюючи вказану постанову дізнавача, на предмет законності слідчий суддя враховує, що закриття кримінального провадження є одним із способів його остаточного вирішення, а тому провадження може бути закрито лише після всебічного, повного та об`єктивного дослідження всіх обставин справи та оцінки всіх зібраних та перевірених доказів.

Постанова про закриття кримінального провадження має бути мотивованою, її зміст повинен відповідати фактичним обставинам, встановленим матеріалами справи, зокрема в ній мають бути викладені всі підстави, які виключають провадження у справі і обумовлюють її закриття, що є однією із гарантій забезпечення прав і законних інтересів учасників кримінального провадження.

Так, дізнавач у оскаржуваній постанові серед іншого вказує на те, що об`єктивна сторона виражається в бездіяльності - ухиленні від військового обліку, тобто в невиконанні обов`язку дотримуватися правил військового обліку. Метою такого ухилення можуть бути ухилення від призову на строкову військову службу, військову службу по мобілізації, проходження ВЛК або вручення повістки тощо. Обов`язковою умовою ухилення є нез`явлення військовозобов`язаного після попередження, зробленого відповідним військовим комісаріатом. Однак, працівниками ІНФОРМАЦІЯ_5 не надано належних і допустимих доказів дотримання даної процедури щодо виклику чоловіка.

Слідчий суддя констатує, що оскаржувана постанова не містить посилання дізнавача на конкретні слідчі дії, які були ним проведені і які стали підставою для висновку такого про відсутність в діях гр. ОСОБА_3 ,. складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 337 КК України, а містить лише виклад обставин, які слугували підставою для внесення відомостей до ЄРДР.

При цьому з досліджених слідчим суддею матеріалів кримінального провадження, можна дійти висновку що такі слідчі та процесуальні дії практично не проводилися.

Слідчий суддя за результатами розгляду скарги, вважає, що дізнавач не вжив всіх необхідних заходів для збирання доказів і забезпечення повного та всебічного досудового розслідування, не провів необхідних слідчих дій, спрямованих на встановлення істини у справі, зокрема не допитав працівників ІНФОРМАЦІЯ_5 й ОСОБА_3 , а відтак не виконав у повному обсязі вимог ст. 40 КПК України, не вжив усіх вичерпних можливостей отримання доказів по справі.

При цьому у постанові що є предметом оскарження, дізнавач зазначає, обов`язковою умовою ухилення є нез`явлення військовозобов`язаного після попередження, зробленого відповідним військовим комісаріатом. Однак, працівниками ІНФОРМАЦІЯ_5 не надано належних і допустимих доказів дотримання даної процедури щодо виклику чоловіка. При цьому не конкретизує кого саме, а також із наведеного вбачається, що дізнавач тягар доказування переклав на представників ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Дізнавач не скористався правом бути присутнім під час розгляду скарги, та відповідно довести обґрунтованість розглядуваної постанови в судовому засіданні та надати матеріали на підтвердження обґрунтованості прийнятого рішення, а тому вищевказані висновки суду базуються на підставі наданих заявником матеріалів.

Проте постанова не містить чіткого формулювання підстав закриття кримінального провадження, що саме стало підставою для прийняття слідчим вказаного висновку.

Слідчий суддя враховує й усталену практику Європейського суду з прав людини, висновки якого з цього приводу відображені, зокрема, в рішенні по справі «Іванов проти України» (Ivanov v. Ukraine), № 15007/02, пп. 74-75, рішення від 07 грудня 2006 року), відповідно до якого сумлінність за ініціювання слідчих дій або відмову у кримінально-правовому переслідуванні особи повністю покладається на державу.

Слідчим суддею встановлено, що під час проведення перевірки обставин, кримінального провадження, слідчим в порушення вимог ч.2 ст.9 КПК України не проведені в повному обсязі слідчі дії з метою одержання фактичних даних вчиненого кримінального правопорушення для всебічного, повного і неупередженого дослідження обставин кримінального провадження, не надано їм належної правової оцінки, що свідчить про формальний підхід до розслідування вказаного кримінального правопорушення та як наслідок про неефективне досудове розслідування кримінальної справи.

Як вбачається з оскаржуваної постанови, в ході досудового розслідування дізнавачем рішення про закриття кримінального провадження прийнято передчасно, без проведення повної перевірки доводів заявника та належної оцінки обставин, на які вказує заявник, які б виключали місце сумнівам у правильності прийнятого рішення.

Виходячи з викладеного, слідчий суддя приходить до висновку про передчасність та необґрунтованість висновку, викладеного дізнавачем в оскаржуваній постанові, а тому вважає недотриманими при постановленні такої вимог ст.ст. 2, 284 КПК України.

Як зазначено в ч. 4 ст. 38 КПК України орган досудового розслідування зобов`язаний застосовувати всі передбачені законом заходи для забезпечення ефективності досудового розслідування.

Зі змісту ч. 1 та п. 1 ч. 2 ст. 307 КПК України вбачається, що За результатами розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача чи прокурора постановляється ухвала згідно з правилами цього Кодексу. Ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про скасування рішення слідчого, дізнавача чи прокурора.

Зважаючи на викладене, слідчий суддя, виконуючи функцію судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні під час проведення досудового розслідування, вважає, що оскаржувану постанову слід скасувати, оскільки досудове розслідування за фактом ухилення гр. ОСОБА_3 , проведено поверхово, неповно, без усебічного дослідження обставин справи, без проведення під час досудового розслідування необхідного обсягу перевірочних дій, які були би достатніми для прийняття відповідного процесуального рішення.

Окрім того, у п. 2 постанови що є предметом оскарження вказано, про необхідність направлення копії постанови направити начальнику ІНФОРМАЦІЯ_5 , для вирішення питання про притягнення ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_6 до адміністративної відповідальності, якщо в його діях буде наявний склад такого правопорушення.

Однак відомості про кримінальне правопорушення в ЄРДР за ст. 337 КК України за №0000770 від 16.08.2023, внесені за фактом ухилення від військового обліку та проходження ВЛК громадянином ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Таким чином, дізнавач в порушення вимог кримінального процесуального закону, не провів всього необхідного обсягу слідчих дій, необхідних для встановлення істини у справі, тим самим допустивши неповноту та однобічність, не дослідив обставини кримінального провадження в їх сукупності, не давши їм належної оцінки, для прийняття відповідного процесуального рішення.

Відповідно до вимог ч. 5 ст. 38 КПК України, орган досудового розслідування зобов`язаний застосовувати всі передбачені законом заходи для забезпечення ефективності досудового розслідування.

Слідчий суддя, виходячи з положень ч. 5 ст. 40 КПК України, позбавлений змоги надати конкретні вказівки (зобов`язання) слідчому, дізнавачу у кримінальному провадженні на здійснення конкретних слідчих дій, оскільки останній є самостійним у своїй процесуальній діяльності, а слідчий суддя наділений лише правом судового контролю та оцінки зібраних слідством доказів на етапі розслідування, однак він не може переймати на себе функції слідства, дізнання (п. 18 ч. 1 ст. 3, ч. 3 ст. 22 КПК України).

Відповідно п.2 ч.1 ст.284 КПК України передбачає закриття кримінального провадження у разі встановлення відсутності в діянні складу кримінального правопорушення. У розумінні вимог кримінального процесуального законодавства, закриття кримінального провадження за відсутності в діянні складу злочину передбачає наявність самої події, у якої відсутні певні ознаки (обов`язкові елементи конкретного складу) злочину. За таких обставин, рішення слідчого повинно містити вказівку на те, яке діяння мало місце (час, місце, спосіб, та інші обставини вчинення кримінального правопорушення) та які ознаки складу кримінального правопорушення в діях якої конкретної особи відсутні.

Таким чином, слідчий суддя, розглянувши скаргу в межах питань, які були винесені на його розгляд сторонами кримінального провадження, та перевіривши надані в обґрунтування цих питань докази, з урахуванням викладеного приходить до висновку, що скарга на постанову про закриття кримінального провадження, є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 306, 307, 309, 369 КПК України слідчий суддя

ПОСТАНОВИВ:

Скаргу ІНФОРМАЦІЯ_1 в порядку ст. 303 КПК України на рішення слідчого, дізнавача про закриття кримінального провадження - задовольнити.

Постанову дізнавача СД Ужгородського районного управління поліції ГУНП в Закарпатській області від 16.12.2023 про закриття кримінального провадження, внесеного до Єдиного державного реєстру досудових розслідувань за № 0000770 від 16.08.2023 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 337 КК України - скасувати.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя Ужгородського

міськрайонного суду ОСОБА_1