У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 жовтня 2023 року м. Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

з участю прокурора ОСОБА_3 ,

представника потерпілих адвоката ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

його захисника ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні обвинувальний акт по кримінальному провадженні, відомості про яке 19.05.2020 року внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000129 по обвинуваченню ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 191, ч. 2 ст. 364-1, ч. 1 ст. 357 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області знаходиться кримінальне провадження, відомості про яке 19.05.2020 року внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000129 по обвинуваченню ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 191, ч. 2 ст. 364-1, ч. 1 ст. 357 КК України.

У судовому засіданні захисником обвинуваченого було заявлено клопотання про зміну запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_5 на домашній арешт в нічний період доби, заборонивши йому покидати житло за адресою АДРЕСА_1 , у визначений час.

В обґрунтування клопотання вказує, що наразі відсутня необхідність у застосуванні найбільш суворого запобіжного заходу, так як ризики, які слугували підставою для його застосування, відпали, а нових немає. Вказує, що ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 30.08.2023 року клопотання прокурора про продовження обвинуваченому ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою задоволено, та продовжено строк тримання обвинуваченого ОСОБА_5 під вартою, з можливістю знесення раніше визначеної застави, достатньої для забезпечення виконання обов`язків, передбачених КПК України, у розмірі 12 078 000 гривень, на період судового розгляду справи до 27 жовтня 2023 року включно.

Зазначає, що при розгляді клопотання про продовження запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_5 суд врахував наявність обґрунтованого обвинувачення останнього у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень, одне з яких є особливо тяжким злочином, покарання, що загрожує останньому у разі визнання його винним у його вчиненні.

Суд погодився з тим, що наявний ризик, передбачений п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, оскільки свідки кримінального правопорушення не допитані в суді та обвинувачений може чинити на них вплив з метою зміни показів. Щодо цього, захисник зазначив, що у судовому засіданні, що відбулося 11 вересня 2023 року, представник потерпілих зазначив, що потерпіла ОСОБА_7 є хворою, не пересувається, а свідок ОСОБА_8 на разі мобілізований та знаходиться у зоні бойових дій. Вказане свідчить, що обидва свідка знаходяться за межами міста Ужгорода, а тому у обвинуваченого відсутня можливість здійснювати на них будь-який вплив.

Одночасно, суд зазначив, що ризик, передбачений п. 2 ч. 1 ст. 177 КПК України (знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення) відсутній.

Щодо відсутності інших ризиків передбачених ст. 177 КПК України, просив врахувати наступне. Так, ОСОБА_5 відомо про дане досудове розслідування щонайменше із 16.10.2020 року після обшуку його житла в межах даного кримінального провадження. З цього часу, ОСОБА_5 не вчиняв жодних дій по перешкоджанню досудовому розслідуванню, не впливав на свідків, з`являвся за викликами до слідчого та суду.

Сторона обвинувачення зазначає, що крім цього, не виключена можливість, що ОСОБА_5 може і в подальшому вчиняти кримінальні правопорушення. Однак, захисник просить врахувати, що ОСОБА_5 обвинувачується у службовому кримінальному правопорушенні, проте з 2019 року він звільнений, а тому відсутні ризики вчиняти кримінальні правопорушення.

Просив врахувати, що ОСОБА_5 не має наміру переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду; не знищував, не переховував, не спотворював будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; не впливав та не має наміру впливати на інших учасників справи; не перешкоджав кримінальному провадженню іншим чином; не вчиняв інших кримінальних правопорушень.

Також зауважив, що визначена сума застави у розмірі 12 078 000 грн. стороною захисту не внесена за відсутністю коштів. Зазначив, що ОСОБА_5 має постійне місце проживання, проживає разом з дружиною та двома неповнолітніми дітьми, є раніше не судимим.

На підставі наведеного, просить суд змінити ОСОБА_5 запобіжний захід на більш м`який, а саме домашній арешт у нічний період доби.

Захисник ОСОБА_6 у судовому засіданні просив клопотання задовольнити з підстав та мотивів, викладених у ньому.

Обвинувачений ОСОБА_5 також підтримав клопотання захисника та просив його задовольнити.

Прокурор в судовому засіданні просив відмовити у задоволенні клопотання.

Заслухавши думку учасників судового засідання, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до вимог ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваного, обвинуваченого покладених на нього процесуальних обов`язків. Застосування таких заходів завжди пов`язана із необхідністю запобігання ризикам, передбачених ст. 177 КПК України.

Підставами застосування запобіжних заходів є обґрунтованість підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення та наявність ризику (ризиків), перелік яких встановлено пунктами 1-5 ч. 1ст. 177 КПК України.

Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_5 було неодноразово продовжено, останній раз ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 30.08.2023 року, з метою забезпечення виконання покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та запобіганню спробам незаконного впливу на потерпілих та свідків.

Відповідно до ч. 1 ст. 201 КПК України обвинувачений, до якого застосовано запобіжний захід, його захисник, має право подати до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого здійснюється досудове розслідування, клопотання про зміну запобіжного заходу, в тому числі про скасування чи зміну додаткових обов`язків, передбачених частиною п`ятою статті 194 цього Кодексу та покладених на нього слідчим суддею, судом, чи про зміну способу їх виконання.

Судом встановлено, що ризики, у зв`язку із якими обвинуваченому ОСОБА_5 був обраний запобіжний захід у виді тримання під вартою не зменшились та виправдовують тримання особи під вартою, а наведені в клопотанні обставини перешкоджають завершенню судового розгляду справи до закінчення дії ухвали про тримання обвинуваченого під вартою.

Крім того, ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні злочинів, передбачених ч. 5 ст. 191, ч. 2 ст. 364-1, ч. 1 ст. 357 КК України, один з яких відповідно до ст. 12 КК України відноситься до категорії особливо тяжких злочинів.

Суд також приймає до уваги твердження прокурора про те, що наявний ризик, передбачений п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, оскільки свідки у кримінальному провадженні не допитані у суді, питання допиту свідків поставлено на обговорення вперше та прокурор зобов`язався забезпечити явку свідків для допиту у судовому засіданні.

Як зазначено в рішеннях Європейського суду з прав людини у справі «Бекчієв проти Молдови» та "Клоот проти Бельгії", ризик того, що обвинувачений буде перешкоджати належному відправленню правосуддя, не може оцінюватись абстрактно, факт перешкоджання має бути підтверджено доказами.

Таким чином, обраний відносно обвинуваченого запобіжний захід, з урахуванням його тривалості, у співвідношенні із тяжкістю обвинувачення на даний час не виходить за межі розумного строку, а визначений розмір застави необхідний і достатній для виконання останнім покладених на нього обов`язків та кореспондується з конкретними підставами і метою його застосування.

Згідно положень статті 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практики Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу чи особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. В кожному випадку, як підкреслює Європейський суд з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

Відповідно до вимог п.п. 3, 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практики Європейського суду з прав людини обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення.

З огляду на наведене, суд приходить до висновку, що стороною захисту не наведено обставин, які б свідчили про наявність підстав для зміни обвинуваченому ОСОБА_5 запобіжного заходу з тримання під вартою на більш м`який запобіжний захід.

З огляду на викладене, клопотання захисника ОСОБА_6 про зміну запобіжного захисту слід залишити без задоволення.

Керуючись ст.ст. 176-178, 182, 201, 331, 369-372 КПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_5 адвоката ОСОБА_6 про зміну запобіжного заходу залишити без задоволення

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1