Справа №522/983/24
Провадження №1-кс/522/461/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 січня 2024 року місто Одеса

Слідчий суддя Приморського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , захисника ОСОБА_6 , розглянувши у судовому засіданні клопотання слідчого в ОВС слідчого відділу Управління СБ України в Одеській області ОСОБА_4 , погоджене з прокурором відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_3 , розглянувши матеріали досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000025 від 18.01.2024 року стосовно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Одеси, громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, підозрюваного у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч. 2, 3 ст. 436-2 КК України, -

УСТАНОВИВ:

Слідчим відділом Управління СБ України в Одеській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000025 від 18.01.2024 за підозрою громадянина України ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні злочинів, передбачених ч.ч. 2, 3 ст. 436-2 КК України.

Згідно клопотання, досудовим розслідуванням встановлено, що громадянин ОСОБА_5 у не встановленому місці, за не встановлених досудовим розслідуванням обставин, маючи умисел на поширення матеріалів, у яких міститься виправдовування збройної агресії Російської Федерації, глорифікацію осіб, які здійснюють збройну агресію Російської Федерації проти України, будучи обізнаним щодо розпочатого 24.02.2022 відкритого воєнного нападу Російської Федерації на Україну, усвідомлюючи злочинність своїх дій виготовив та 24.03.2023 розповсюдив шляхом передачі до канцелярії Приморського районного суду міста Одеси (м. Одеса, вул. Балківська, 33) для вільного та відкритого розповсюдження шляхом обговорення у судовому засіданні власноручно підписане ним клопотання.

Згідно висновку судової лінгвістичної експертизи ЗЕС ІСТЕ СБ України УСБУ в Одеській області № 292 від 13.09.2023 у вказаному клопотанні, розповсюдженому 24.03.2023 ОСОБА_5 , наявні висловлювання, що виправдовують збройну агресію Російської Федерації проти України.

Таким чином, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 436-2 КК України виготовлення, поширення матеріалів, у яких міститься виправдовування, визнання правомірною, заперечення збройної агресії Російської Федерації проти України, розпочатої у 2014 році.

Також у клопотанні слідчого зазначено, що досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_5 у не встановленому місці, за не встановлених обставин виготовив та, маючи умисел на повторне поширення матеріалів, у яких міститься виправдовування збройної агресії Російської Федерації, глорифікацію осіб, які здійснюють збройну агресію Російської Федерації проти України, будучи обізнаним щодо розпочатого 24.02.2022 відкритого воєнного нападу Російської Федерації на Україну, усвідомлюючи злочинність своїх дій, 18.05.2023, 22.05.2023, 23.05.2023 повторно розповсюдив шляхом передачі до канцелярії Приморського районного суду міста Одеси (м. Одеса, вул. Балківська, 33) для вільного та відкритого розповсюдження шляхом обговорення у судовому засіданні власноручно підписані ним клопотання

Згідно висновку судової лінгвістичної експертизи ЗЕС ІСТЕ СБ України УСБУ в Одеській області № 292 від 13.09.2023 у вказаних клопотаннях, розповсюджених 18.05.2023, 22.05.2023 та 23.05.2023 ОСОБА_5 , наявні висловлювання, що виправдовують збройну агресію Російської Федерації проти України, а також заперечення тимчасової окупації частини території України, вчинене повторно.

Таким чином, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 436-2 КК України виготовлення, поширення матеріалів, у яких міститься виправдовування, визнання правомірною, заперечення збройної агресії Російської Федерації проти України, розпочатої у 2014 році, у тому числі заперечення тимчасової окупації частини території України, вчинене повторно.

У зв`язку з викладеним, ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні злочинів, передбачених ч.ч. 2, 3 ст. 436-2 КК України.

22.01.2024 року о 15 год. 15 хв. громадянина України ОСОБА_5 затримано в порядку ст.ст. 208 та 615 КПК України.

У зв`язку з наведеними фактичними обставинами, 22.01.2024 ОСОБА_7 оголошено про підозру у вчиненні ним злочинів, передбачених ч.ч. 2, 3 ст. 436-2 КК України.

Слідчий звернувся до суду із клопотанням про застосування стосовно підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у зв`язку з тим, що останньому було повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення та існують ризики, передбачені ст.177 КПК України.

Прокурор в судовому засіданні підтримав клопотання та просив його задовольнити, вважаючи мету і підстави застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обґрунтованими. Пояснив, що обгрунтованість підозри підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами. А свідками розповсюдження та поширення інформації були усі присутні учасники по тій справі.

Захисник заперечував проти клопотання. Просив застосувати менш суворий захід не пов`язаний із позбавленням волі, а у разі, якщо слідчий суддя не знайде підстав для відмови у обранні такого виду запобіжного заходу, визначити менший розмір застави. Також, пояснив, що на даному етапі за наявною у нього інформацією, підозра та перелічені у клопотанні ризики не обгрунтовані, ризики не підтверджені матеріалами клопотання. Вказав, що зазначеним у клопотанні ризикам, можливо запобігти обранням іншого запобіжного заходу.

Підозрюваний ОСОБА_5 підтримав позицію захисника, пояснив, що одружений та має двох неповнолітніх дітей. Зазначив, що дружина та діти проживають за кордоном. Відповідних документів не надав. Також пояснив, що офіційно не працевлаштований, підробляє електрозварювальником. Вважає, що підозра необгрунтована, а документи, які він подавав до суду, неправильно трактовані органом досудового розслідування. Вважає, що зміст тих документів досліджений та оцінений судом, по іншій справі, а тому не може бути йому інкримінованим.

Дослідивши клопотання та матеріали, які обґрунтовують його доводи, заслухавши учасників судового розгляду, приходжу до наступних висновків.

Як встановлено в судовому засіданні, слідчим відділом Управління СБ України в Одеській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000025 від 18.01.2024 за підозрою громадянина України ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні злочинів, передбачених ч.ч. 2, 3 ст. 436-2 КК України.

22.01.2024 року о 15 год. 15 хв. громадянина України ОСОБА_5 затримано в порядку ст.ст. 208 та 615 КПК України.

22.01.2024 року ОСОБА_5 оголошено про підозру у вчиненні ним злочинів, передбачених ч.ч. 2, 3 ст. 436-2 КК України.

ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, зібрані в ході досудового розслідування докази є вагомими, та у разі визнання його винним останньому загрожує покарання у вигляді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років позбавлення волі, що, згідно з п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України, дозволяє обрання йому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Наявність обґрунтованих підозр у вчиненні ОСОБА_5 інкримінованих йому кримінальних правопорушень підтверджується зібраними у кримінальному провадженні та наданими до клопотання доказами, у тому числі: клопотанням ОСОБА_5 від 24.03.2023; клопотанням ОСОБА_5 від 22.05.2023; клопотанням ОСОБА_5 від 18.05.2023; клопотанням ОСОБА_5 про відвід судді та прокурора від 23.05.2023; висновком судової лінгвістичної експертизи ЗЕС ІСТЕ СБ України УСБУ в Одеській області № 292 від 13.09.2024; іншими матеріалами кримінального провадження в сукупності.

Згідно із ч.2 ст.8 КПК України, принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Згідно з рішенням ЄСПЛ у справах «Фокс, Камбел і Харлі проти Об`єднаного Королівства» від 30.08.1990, «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» від 28.10.1994, вимога розумності підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування.

Стороною обвинувачення дотримано вимогу розумної підозри, оскільки наявні на даний час докази у кримінальному провадженні свідчать про об`єктивний зв`язок підозрюваного ОСОБА_5 із вчиненням кримінального правопорушення та виправдовують необхідність подальшого розслідування у цьому провадженні з метою дотримання імперативних завдань кримінального провадження, визначених ст.2 КПК України.

Наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, які долучені до матеріалів клопотання.

Слідчий суддя вважає, що на даному етапі досудового розслідування вказані докази наявні в матеріалах кримінального провадження є вагомими та такими, що об`єктивно зв`язують підозрюваного з інкримінованим йому злочином.

Слідчий суддя звертає увагу, що відповідно до ст.89 КПК України, визнання доказів недопустимими належить виключно до компетенції суду під час судового розгляду.

Враховуючи вищевикладене, слідчий суддя, не надаючи оцінку щодо допустимості чи не допустимості доказів зібраних під час досудового розслідування кримінального провадження, приходить до висновку, що аналіз змісту повідомлення про підозру ОСОБА_5 , дає підстави вважати що висунута підозра містить виклад обставин та обґрунтування, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в можливій причетності (пов`язаності) даної особи з інкримінованим йому кримінальним правопорушенням.

Відповідно до практики ЄСПЛ «обґрунтованість підозри, на якій має ґрунтуватися арешт, складає суттєву частину гарантії від безпідставного арешту і затримання, закріпленої у статті 5 § 1(с) Конвенції». За визначенням ЄСПЛ «обґрунтована підозра у вчиненні кримінального злочину, про яку йдеться у статті 5 § 1(с) Конвенції, передбачає наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила певний злочин» (K.-F. проти Німеччини, 27 листопада 1997, § 57).

Поняття «обґрунтована підозра» не визначене у національному законодавстві та, виходячи з положень ч. 5 ст. 9 КПК України, необхідно взяти до уваги позицію Європейського суду з прав людини, відображену у пункті 175 рішення від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», відповідно до якої «термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення, те що вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення (рішення у справі «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» від 28 жовтня 1994 року, «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року).

Отже, на початковій стадії розслідування суд, оцінюючи обґрунтованість підозри, не повинен пред`являти до наданих доказів таких же високих вимог, як при формулюванні остаточного обвинувачення при направленні справи до суду.

На цей час у кримінальному провадженні виконуються необхідні слідчі та процесуальні дії.

Відповідно до ст. 184 КПК України, встановлено наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а саме:

- переховуватися від органів досудового розслідування та суду, в тому числі і на території інших держав, що підтверджується тяжкістю покарання, яке передбачене санкцією статті, за якою йому повідомлено про підозру. Підозрюваний на території Одеської області не зареєстрований постійного місця проживання не має (п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України);

- знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, що підтверджується тим, що досудове розслідування у кримінальному провадженні перебуває на початковій стадії; всі обставини вчинення кримінального правопорушення на даний час не встановлені; тим, що всі особи, причетні до вчинення кримінального правопорушення, і свідки на даний час не встановлені; тяжкістю покарання, яке передбачене санкцією статті, за якою йому повідомлено про підозру (п. 2 ч. 1 ст. 177 КПК України);

- незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні, у тому числі на осіб, обізнаних про обставини вчинення кримінального правопорушення, але на даний час не встановлених, що підтверджується тяжкістю покарання, яке передбачене санкцією статті, за якою йому повідомлено про підозру; тим, що всі обставини вчинення кримінального правопорушення на даний час не встановлені; тим, що всі особи, причетні до вчинення кримінального правопорушення, і свідки на даний час не встановлені і не допитані (п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України);

- вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки підозрюваний ОСОБА_5 офіційно не працевлаштований та законних джерел доходів для існування не має, а отже є підстави вважати, що останній може вчиняти інші кримінальні правопорушення (п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України).

Запобігти ризикам, зазначеним у клопотанні, шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів, окрім тримання під вартою, неможливо, зважаючи на вище перелічені ризики.

Зазначені обставини, відповідно до ст. 177 КПК України, є підставою для обрання підозрюваному ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Метою застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_5 є забезпечення виконання покладених на нього процесуальних обов`язків та запобігання зазначеним ризикам.

Обставин, передбачених ч. 2 ст.183 КПК України, які є перешкодою для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, не встановлено.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Частиною 2 статті 182 КПК України, розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

У клопотанні прокурор послався на необхідність визначення розміру застави у розмірі вісімдесят розмірів прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що достатньою мірою буде гарантувати виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків.

Відповідно до ч. 4 ст. 182 КПК України розмір застави визначається з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 КПК України. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Згідно практики Європейського суду з прав людини, розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні; рішення суду повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Рішення про суму застави має прийматися з урахуванням обставин справи, особи підозрюваного та його майна. (справа «Маргаретич проти Хорватії» п. 92).

Тому, з урахуванням зазначених обставин справи, а також особи самого підозрюваного, слідчий суддя приходить до висновку, про визначення застави у розмірі сімдесят розмірів прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що достатньою мірою буде гарантувати виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків.

Керуючись ст.ст.132, 176, 177, 178, 183, 186, 193, 194, 196, 197, 205 КПК України, -

УХВАЛИВ:

Клопотання слідчого в ОВС слідчого відділу Управління СБ України в Одеській області ОСОБА_4 , погоджене з прокурором відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 задовольнити.

Застосувати стосовно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в Державній установі «Одеський слідчий ізолятор» в межах строку досудового розслідування, тобто до 21 березня 2024 року, після чого, ухвала слідчого судді про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою припиняє свою дію.

Строк дії ухвали слідчого судді обчислюється з 22 січня 2024 року.

Визначити розмір застави, як запобіжного заходу, достатнього для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених КПК України, у розмірі сімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 211 960 (двісті одинадцять тисяч дев`ятсот шістдесят) гривень.

Підозрюваний або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу на рахунок ТУ ДСА України в Одеській області, призначенням платежу: застава за підозрюваного ОСОБА_5 , провадження по справі №1-кс/522/461/24.

Підозрюваний звільняється з-під варти після внесення застави.

У разі внесення застави, покласти на підозрюваного обов`язки строком на 2 (два) місяці, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України:

1) прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду;

2) не відлучатися за межі Одеської області, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

3) повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання;

4) здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Роз`яснити підозрюваному наслідки невиконання вказаних обов`язків, а саме: у разі, якщо підозрюваний, будучи належним чином повідомлений, не з`явився за викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду, без поважних причин не повідомив про причину своєї неявки, або якщо порушив інші покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору. У разі звернення застави в дохід держави слідчий суддя вирішує питання про застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді застави у більшому розмірі або іншого запобіжного заходу.

Ухвала слідчого судді щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Апеляційна скарга, на ухвалу слідчого судді, може бути подана протягом п`яти днів з дня її оголошення. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Подання апеляційної скарги на ухвалу слідчого судді зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання.

Слідчий суддя: ОСОБА_1