Справа № 444/3078/23 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/811/1282/23 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 листопада 2023 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду в складі:

Головуючої судді ОСОБА_2 ,

Суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі судового засідання ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові в режимі відеоконференції апеляційну скаргу представника власника майна ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Жовківського районного суду Львівської області від 05 вересня 2023 року про накладення арешту на майно,-

з участю прокурора ОСОБА_8 ,

адвоката ОСОБА_7 ,

ВСТАНОВИЛА:

даною ухвалою, задоволено клопотання про накладення арешту.

Накладено арешт на майно автомобіль марки «Рено Трафік», реєстраційний номер НОМЕР_1 , ідентифікаційний номер (VIN) НОМЕР_2 , який зареєстрований на ОСОБА_6 , жителя АДРЕСА_1 , з метою забезпечення збереження речових доказів, слідів кримінального правопорушення, які несе на собі вказане майно.

Мотивуючи своє рішення, суд першої інстанції, зокрема, вказав, що в матеріалах кримінального провадження є достатні дані про те, що вказане майно є речовими доказами, його відчуження може призвести до негативних наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню та встановленню істини, обраний спосіб арешту майна не призведе до зупинення або надмірного обмеження правомірної діяльності особи, або інших наслідків, які суттєво позначаються на інтересах інших осіб, та враховуючи, що у матеріалах кримінального провадження вбачається наявність достатніх підстав, передбачених ст. 170 КПК України, дане клопотання підлягає задоволенню.

На вказану ухвалу представник власника майна ОСОБА_6 адвокат ОСОБА_7 подала апеляційну скаргу, в якій просить поновити строк на апеляційне оскарження ухвали Жовківського районного суду Львівської області від 05 вересня 2023 року, оскаржувану ухвалу скасувати, клопотання слідчого відділу поліції № 2 ЛРУП № 1 ГУНП у Львівської області про накладення арешту на майно автомобіль марки «Рено Трафік», реєстраційний номер НОМЕР_1 , ідентифікаційний номер (VIN) НОМЕР_2 залишити без задоволення.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги, зокрема, зазначає, суд першої інстанції при винесенні оскаржуваної ухвали не дослідив порушення органом досудового розслідування встановлених діючим кримінальним процесуальним законодавством строків звернення із клопотанням про накладення арешту, тому вважає, що оскаржувана ухвала підлягає скасуванню.

Зауважує, що суд першої інстанції не мав правової підстави для накладення арешту на транспортний засіб ОСОБА_6 , придбаний ним в порядку діючого законодавства.

Стверджує, що транспортний засіб «Рено Трафік», реєстраційний номер НОМЕР_1 , (VIN) НОМЕР_2 придбаний ОСОБА_6 на території України, та зареєстрований за ним 19.04.2022 ТСЦ 0741 на законних підставах. При перереєстрації в ТСЦ транспортний засіб проходив усі перевірки та експертні дослідження, в розшуку не перебував. Після чого ОСОБА_6 неодноразово здійснював перетин державного кордону України на даному транспортному засобі.

Вказує, що слідчим суддею не дотримано вимоги ч. 4 ст. 173 КПК України щодо застосування найменш обтяжливого способу арешту майна.

Щодо строку на апеляційне оскарження зазначає, що ОСОБА_6 не запрошувався на судове засідання по розгляду клопотання слідчого про накладення арешту на транспортний засіб та не отримував копії оскаржуваної ухвали, про існування оскаржуваної ухвали ОСОБА_6 стало відомо лише 18.09.2023 з особистої розмови зі слідчим у кримінальному провадженні № 0000365 від 04.09.2023, відтак вважає такий строк пропущено з поважних причин.

У поданих письмових поясненнях захисник ОСОБА_7 зауважила, що транспортний засіб ОСОБА_6 вилучений у нього та перебував на території відділу поліції, станом на день звернення слідчого з клопотанням про накладення арешту, вже більше місяця. При цьому, жодних слідчих дій щодо транспортного засобу не проводилось, відомості про будь які кримінальні правопорушення не були внесені до Єдиного державного реєстру досудових розслідувань.

Вказує, що лише після звернення ОСОБА_6 з скаргою, слідчим ВП №2 ЛРУП №1 ГУНП у Львівській області внесено відомості до ЄРДР та подано клопотання про накладення арешту на вилучене майно до суду.

Звертає увагу на те, що ОСОБА_6 не є підозрюваним у жодній кримінальній справі, правочини щодо набуття ним майна не оскаржувались, підстави стверджувати, що ОСОБА_6 є недобросовісним набувачем транспортного засобу відсутні.

У судове засідання апеляційної інстанції ОСОБА_6 не з`явився, хоча був належним чином повідомленим про дату, час та місце судового засідання, клопотань про відкладення розгляду справи від нього не надходило. Окрім цього, захисник адвокат ОСОБА_7 не заперечила проти розгляду апеляційної скарги у відсутності ОСОБА_6 .

За таких обставин, з метою дотримання процесуальних строків, визначених кримінальним процесуальним законом, колегія суддів апеляційного суду, з урахуванням вимог ч. 4 ст. 405 КПК України, вважає за можливе провести розгляд апеляційної скарги без участі ОСОБА_6 .

Заслухавши доповідь судді, виступ адвоката ОСОБА_7 , яка підтримала подану апеляційну скаргу, прокурора ОСОБА_8 , який апеляційну скаргу заперечив, перевіривши матеріали клопотання, обговоривши наведені в апеляційній скарзі доводи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Поважність причин пропуску адвокатом ОСОБА_7 , строку на подачу апеляційної скарги знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, а тому цей строк необхідно поновити.

Відповідно до пункту 7 ч. 2 ст. 131 КПК України арешт майна є одним із заходів забезпечення кримінального провадження. Статтею 132 КПК України встановлені загальні умови, що не допускають застосування заходів забезпечення кримінального провадження, якщо слідчий, прокурор не доведе, що: існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора; може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням.

Згідно ст. 170 КПК України - арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Розглядаючи клопотання про накладення арешту на майно, в порядку ст. ст. 170-173 КПК України, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для арешту майна або відмови у задоволенні клопотання про його арешт.

При вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та справедливого рішення слідчий суддя згідно з вимогами ст.ст. 94, 132, 173 КПК України повинен врахувати, зокрема, правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 КПК України), наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 КПК), розумність та співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.

Під час апеляційного розгляду колегією суддів встановлено, що зазначені вимоги закону слідчим суддею належним чином дотримані.

З матеріалів клопотання, вбачається, що в провадженні слідчого відділення відділу поліції № 2 ЛРУП № 1 ГУ НП у Львівській області перебуває кримінальне провадження № 0000365 від 04.09.2023 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 198 КК України.

04 вересня 2023 року, відомості по даному факту внесено в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000365, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 198 КК України та розпочато розслідування.

Під час здійснення досудового розслідування у даному кримінальному провадженні 04.09.2023 органом досудового розслідування прийнято рішення про визнання автомобіля марки «Рено Трафік», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який зареєстрований на гр. ОСОБА_6 , речовим доказом у кримінальному провадженні № 0000365 від 04.09.2023, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 198 КК України.

Згідно п.1 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

При винесенні ухвали судом, у відповідності до вимог ст. 173 КПК України, були враховані наведені в клопотанні слідчого правові підстави для арешту майна, а тому слідчим суддею обґрунтовано задоволено клопотання про арешт майна, з урахуванням наявних для цього підстав, передбачених ст.170 КПК України.

Колегія суддів вважає, що існує сукупність підстав вважати, що вищезазначений автомобіль може бути використаний як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження та мають важливе доказове значення для даного кримінального провадження та є речовим доказом у даному кримінальному провадженні

Зважаючи на вищезазначене в сукупності з обставинами кримінального провадження, колегія суддів прийшла до переконання, що слідчий суддя, накладаючи арешт на майно діяв у спосіб та у межах діючого законодавства, арешт застосував на засадах розумності та співмірності, при цьому, слідчий суддя, обґрунтовано зазначив, що в матеріалах кримінального провадження є достатні дані про те, що вказане майно є речовим доказом, його відчуження може призвести до негативних наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню та встановленню істини, обраний спосіб арешту майна не призведе до зупинення або надмірного обмеження правомірної діяльності особи, або інших наслідків, які суттєво позначаються на інтересах інших осіб та враховуючи, що у матеріалах кримінального провадження вбачається наявність достатніх підстав, передбачених ст. 170 КПК України.

Колегія суддів також враховує, що зазначений захід забезпечення кримінального провадження є тимчасовим, його межі у часі окреслені строками досудового розслідування, які, в свою чергу, чітко регламентуються нормами ст. 219 КПК України. Поряд з цим, власник або інший володілець майна, відповідно до вимог ст. 174 КПК України, має право звернутися із клопотанням про скасування накладеного арешту.

Доводи апеляційної скарги про незаконність накладення арешту на майно є такими, що не відповідають матеріалам провадження. Слідчим суддею суду першої інстанції накладено арешт на майно відповідно до вимог ст. 170 КПК України на підставі належно досліджених доводів органу досудового розслідування з встановленням наявних у кримінальному провадженні доказів, які вказують на відповідність майна вимогам ст. 98 КПК України.

Інші зазначені в апеляційній скарзі обставини не можуть бути безумовними підставами для скасування ухвали слідчого судді.

При перевірці справи в апеляційному порядку допущених істотних порушень кримінального процесуального закону, на що покликається адвокат в апеляційній скарзі, які б тягнули за собою скасування ухвали слідчого судді, не виявлено.

З урахуванням викладеного колегія суддів вважає, що ухвалу слідчого судді необхідно залишити без зміни, а апеляційну скаргу без задоволення.

Керуючись ст.ст. 170-174, 404, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів,

постановила:

поновити представнику власника майна ОСОБА_6 адвокату ОСОБА_7 строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді Жовківського районного суду Львівської області від 05 вересня 2023 року.

Апеляційну скаргу представника власника майна ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Жовківського районного суду Львівської області від 05 вересня 2023 року про накладення арешту на майно залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з дня її оголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді :

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4