Номер провадження: 11-кп/813/1453/23
Справа № 509/3184/15-к
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.11.2023 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю: секретаря с/з ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу заступника керівника Одеської обласної прокуратури ОСОБА_9 на ухвалу Малиновського районного суду м. Одеси від 08 травня 2023 року, якою було закрито кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за №0000302 за обвинуваченням

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Аршалуйс, Ечміадзінського району, Республіки Вірменія, з неповною вищою освітою, який не працює, перебуває у цивільному шлюбі, має на утриманні неповнолітню дитину ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , та проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.296; ч.2 ст.121; ч.2 ст.15, п.п.1, 5, 7, 12) ч. 2 ст. 115; п.п.1, 5, 7, 8, 12) ч. 2 ст. 115 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Зміст оскаржуваного судового рішення і встановлених обставин судом 1-ої інстанції

Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 08 травня 2023 року звільнено ОСОБА_8 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.296; ч.2 ст.121; ч.2 ст.15, п.п.1, 5, 7, 12) ч. 2 ст. 115; п.п.1, 5, 7, 8, 12) ч. 2 ст.115 КК України, від кримінальної відповідальності на підставі п.1) ч.2 ст.284 КПК України, у зв`язку із закінченням строків давності, передбачених ст.49 КК України та закрито кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за №0000302.

Вирішені питання щодо речових доказів, процесуальних витрат та заходів забезпечення кримінального провадження.

При цьому в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_8 не заперечував проти закриття кримінального провадження відносно нього з нереабілітуючих підстав.

Вимоги, наведені в апеляційній скарзі та узагальнення доводів особи, яка її подала

Не погодившись із зазначеною ухвалою заступник керівника Одеської обласної прокуратури ОСОБА_11 подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати ухвалу та призначити новий розгляд кримінального провадження в суді першої інстанції.

Вимоги апеляційної скарги обґрунтував тим, що положеннями ч.4 ст.49 КК України передбачено право, а не обов`язок суду звільняти особу від кримінальної відповідальності за вчинення особливо тяжкого злочину.

Прокурор вважає, що суд першої інстанції формально врахував тяжкість вчинених обвинуваченим злочинів, обставини справи, особу обвинуваченого, який перебував у міжнародному розшуку до 01.08.2013 року.

Прокурор звертає увагу на те, що на вказані порушення зверталася увага в ухвалі Одеського апеляційного суду від 12.04.2022 року, однак суд першої інстанції дані вказівки не виконав.

Крім того, суд першої інстанції не роз`яснив обвинуваченому його право на судовий розгляд стосовно нього судом присяжних та не з`ясував його позиції щодо реалізації такого права, що є безумовною підставою для скасування ухвали та призначення нового судового розгляду.

Позиції учасників апеляційного провадження в судовому засіданні.

Прокурор ОСОБА_6 підтримав вимоги апеляційної скарги, просив ухвалу суду скасувати та призначити новий розгляд кримінального провадження в суді першої інстанції.

Обвинувачений ОСОБА_8 та захисник ОСОБА_12 заперечували проти задоволення апеляційної скарги прокурора та просили ухвалу суду залишити без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, учасників судового розгляду, дослідивши матеріали кримінального провадження та доводи наведені в апеляційній скарзі, апеляційний суд дійшов висновку про таке.

Мотиви апеляційного суду.

Згідно з ч.1 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до положень статей 7, 9 КПК України зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження. Під час кримінального провадження суд зобов`язаний неухильно додержуватися вимог Конституції України, КПК України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства, практики Європейського суду з прав людини.

Положеннями ст.370 КПК України передбачено, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст.94 КПК України.

Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Відповідно до статей 8, 9 КПК України кримінальне провадження здійснюється з додержанням засад законності та верховенства права, згідно з якими людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями і визначають зміст та спрямованість діяльності держави.

Законність, як загальна засада кримінального провадження, полягає в забезпеченні єдиного порядку кримінального провадження в усіх кримінальних провадженнях, неухильному дотриманні процесуальної форми та передбаченої процедури, однаковості застосування закону і поширюється на всі стадії та інститути кримінального процесу, всіх його суб`єктів, усі дії і процесуальні рішення.

Законодавець передбачив у кримінальному процесуальному законі відповідні правові інститути, зокрема: оскарження прийнятих рішень, їх скасування та зміну, що у свою чергу, є гарантіями дотримання засади законності, оскільки дають змогу своєчасно виправити допущені порушення норм процесуального і матеріального права.

Порушення, які перешкоджають суду повно та всебічно з`ясувати обставини кримінального провадження і постановити судове рішення, яке відповідає вимогам, встановленим КПК, визнаються істотними та тягнуть за собою його зміну або скасування.

Проте, наведених вимог закону судом першої інстанції дотримано не було.

Згідно ч. 4 ст. 286 КПК України, якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання.

Відповідно до п.1) ч. 2 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Частиною 1 статті 285 КПК України встановлено, що особа звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Особа підлягає звільненню від кримінальної відповідальності за ст. 49 КК України, якщо з дня вчинення нею злочину до набрання вироком законної сили минули певні строки давності і вона не ухилялася від слідства або суду та не вчинила нового злочину середньої тяжкості, тяжкого чи особливо тяжкого.

Відповідно до п. 5) ч. 1 ст. 49 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею злочину і до дня набрання вироком законної сили минуло 15 років у разі вчинення особливо тяжкого злочину.

Матеріально-правовою підставою застосування інституту давності вважається істотне зменшення суспільної небезпечності вчиненого злочину внаслідок спливу певного проміжку часу, що істотно позначається на досягненні мети покарання, виконанні завдань загальної і спеціальної превенції. Враховується також презумпція про втрату повністю або значною мірою суспільної небезпечності особи, яка тривалою законослухняною поведінкою після вчинення злочину демонструє своє виправлення. Покарання, призначене після того, як сплинув тривалий строк, є несправедливим актом, несумісним з принципом гуманізму, набуває рис необґрунтованої помсти з боку держави.

Передбачений ст. 49 КК України вид звільнення від кримінальної відповідальності застосовується за наявності трьох умов: 1) закінчення зазначених у законі строків; 2) невчинення протягом цих строків нового злочину певного ступеня тяжкості; 3) неухилення особи від слідства або суду.

З матеріалів кримінального провадження убачається, що ОСОБА_8 пред`явлено обвинувачення у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.296; ч.2 ст.121; ч.2 ст.15 та п.п.1, 5, 7, 12 ч.2 ст.115; п.п. 1, 5, 7, 8, 12 ч.2 ст.115 КК України.

Апеляційний суд звертає увагу на положення ч. 4 ст. 49 КК України, відповідно до яких, питання про застосування давності до особи, що вчинила особливо тяжкий злочин, за який згідно із законом може бути призначено довічне позбавлення волі, вирішується судом. Якщо суд не визнає за можливе застосувати давність, довічне позбавлення волі не може бути призначено і заміняється позбавленням волі на певний строк.

Аналіз змісту зазначеної правової норми свідчить про те, що закінчення 15-річного строку давності, передбаченого для особливо тяжких злочинів, є підставою не обов`язкового, а факультативного звільнення від кримінальної відповідальності.

Так, зі змісту оскарженої ухвали убачається, що, звільняючи ОСОБА_8 від кримінальної відповідальності, суд першої інстанції взяв до уваги лише те, що останнє інкриміноване ОСОБА_8 кримінальне правопорушення було вчинено 20.02.2006 року, тобто з моменту вчинення кримінального правопорушення пройшло більш ніж п`ятнадцять років.

При цьому, з врахуванням того, що застосування давності до осіб, які вчинили особливо тяжкий злочин, є правом суду, а не його обов`язком, суд першої інстанції, приймаючи рішення про звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності, мотивував свої висно вки лише формальним спливом 15-річного терміну, не врахувавши тяжкість вчинених обвинуваченим злочинів, особи обвинуваченого, обставини справи, зокрема, перебування ОСОБА_8 в рамках вказаного кримінального провадження у міжнародному розшуку до 01.08.2013 року.

Аналізуючи зміст оскарженої ухвали, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції взагалі не навів відповідних обґрунтувань про доцільність застосування давності та підстав звільнення ОСОБА_8 від кримінальної відповідальності.

Крім того, відповідно до ст. 288 КПК України при розгляді питання про звільнення від кримінальної відповідальності зобов`язаний з`ясувати думку потерпілих щодо можливості звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності.

Всупереч зазначеним нормам закону суд розглянув питання про звільнення ОСОБА_8 у відсутність потерпілих та не з`ясував їх думку щодо можливості звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності.

Таким чином апеляційний суд встановив, що судовий розгляд в суді першої інстанції відбувся з істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону, що, в свою чергу, впливає на законність постановленої ухвали.

Частиною 1 ст.412 КПК України встановлено, що істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

Апеляційний суд зазначає, що обов`язковою умовою прийняття законного, обґрунтованого та справедливого судового рішення є неухильне дотримання вимог кримінального процесуального законодавства в процесі судового розгляду.

Враховуючи викладене, апеляційний суд дійшов висновку про те, що судовий розгляд кримінального провадження відносно ОСОБА_8 був здійснений судом першої інстанції з істотним порушенням вимог кримінального процесуального Закону, що у відповідності до статей 409, 412 КПК України є безумовною підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на вирок або ухвалу суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати вирок або ухвалу і призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

Враховуючи те, що апеляційним судом були встановлені такі істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, допущені судом першої інстанції, які не можуть бути усунені під час апеляційного розгляду, апеляційний суд вважає, що вирок суду підлягає безумовному скасуванню з призначенням нового розгляду в суді першої інстанції.

Об`єднана палата Касаційного кримінального суду Верховного Суду у постанові від 23.09.2020 року у справі №728/2724/16-к зробила висновок про те, що, перевіривши обґрунтованість відповідних доводів апеляційних скарг, апеляційний суд, крім випадку, якщо знайде їх безпідставними, при скасуванні оскарженого судового рішення з підстав істотних порушень кримінального процесуального закону і призначенні нового розгляду в суді першої інстанції, повинен указати на неправильність чи передчасність висновків суду в судовому рішенні, яке скасовується, про застосування чи незастосування того чи іншого закону про кримінальну відповідальність чи призначення того чи іншого покарання, як на додаткову підставу для скасування судового рішення.

При цьому, відповідно до ч.2 ст.415 КПК України, призначаючи новий розгляд у суді першої інстанції, апеляційний суд не має права вирішувати наперед питання про доведеність чи недоведеність обвинувачення, достовірність або недостовірність доказів, переваги одних доказів над іншими, застосування судом першої інстанції того чи іншого закону України про кримінальну відповідальність та покарання.

За таких обставин під час нового судового розгляду кримінального провадження суду першої інстанції, з дотриманням процесуальних прав учасників судового процесу, вимог кримінального процесуального закону та кримінального закону, необхідно повно, об`єктивно та всебічно дослідити всі обставини кримінального провадження та прийняти законне і обґрунтоване рішення, неухильно керуючись вимогами КПК України, Конституції України та практики Європейського суду з прав людини.

Керуючись статтями 376, 404, 405, 407, 407, 409, 412, 415, 418, 419, 532 КПК України, апеляційний суд,-

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу заступника керівника Одеської обласної прокуратури ОСОБА_9 задовольнити.

Ухвалу Малиновського районного суду м. Одеси від 08 травня 2023 року, якою обвинуваченого ОСОБА_8 звільнено від кримінальної відповідальності на підставі п.1) ч.2 ст.284 КПК України, у зв`язку із закінченням строків давності, а кримінальне провадження відносно нього закрито, скасувати.

Призначити новий розгляд кримінального провадження №0000302 від 19 грудня 2012 року відносно ОСОБА_8 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.296; ч.2 ст.121; ч.2 ст.15 та п.п. 1, 5, 7, 12 ч.2 ст.115; п.п. 1, 5, 7, 8, 12 ч.2 ст.115 КК України, в суді першої інстанції, в іншому складі суду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4