ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ЄУНС № 766/8855/23 Головуюча в першій інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/819/7/24 Доповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_2 Категорія: тримання під вартою
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 січня 2024 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Херсонського апеляційного суду в складі:

головуючого судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю: секретаря - ОСОБА_5 ,

прокурора - ОСОБА_6

підозрюваного - ОСОБА_7

захисника - адвоката ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщення суду в режимі відеоконференції матеріали провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_8 , в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 , на ухвалу слідчого судді Херсонського міського суду Херсонської області від 11 грудня 2023 року, якою відносно

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Микільське, Білозерського р-ну, Херсонської обл., громадянина України, одруженого, пенсіонера, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.111-1 КК України, обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою до 01 лютого 2024 року, включно,

ВСТАНОВИЛА:

Органом досудового розслідування ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні вищевказаного кримінального правопорушення, за наступних обставин.

Досудовим розслідуванням встановлено, що з метою проведення незаконного референдуму невстановлена слідством особа залучила у роботі виборчої комісії місцевого мешканця ОСОБА_7 , на якого покладались функції несення урни для голосування та столу для заповнення бюлетенів під час подворового обходу місцевих жителів у визначені дні з 23 по 27 вересня 2022 року, на території с. Микільське Херсонського району Херсонської області, та надання їм бюлетенів для голосування у зазначеному незаконному референдумі.

Так, ОСОБА_7 , у період з 23 по 27 вересня 2022 року, точний час досудовим розслідуванням не встановлено, діючи із прямим умислом, усвідомлюючи свою протиправну діяльність та передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки, в порушення Конституції України, Закону України «Про всеукраїнський референдум», Закону України «Про правовий режим воєнного стану», зі скринькою для бюлетенів та столом для голосування, добровільно прийняв участь у проведенні незаконного референдуму спільно з озброєними військовими рф, здійснюючи подворовий обхід жителів с. Микільське, Херсонського району, Херсонської області з метою їх залучення до голосування щодо входження Херсонської області у склад РФ. Під час проведення референдуму, ОСОБА_7 пропонував мешканцям с. Микільське проголосувати шляхом поставлення відповідних відміток у бюлетені.

Такі незаконні та неправомірні дії ОСОБА_7 сприяли визнанню російською федерацією незаконного референдуму таким, що відбувся та незаконного приєднання територій Херсонської області до її складу.

Таким чином, своїми умисними діями ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 111-1 КК України, тобто колабораційна діяльність, а саме участь громадянина України у проведенні незаконного референдуму на тимчасово окупованій території.

Т.в.о. старший слідчий СВ ВП №1 Херсонського РУП ГУНП в Херсонській області ОСОБА_10 звернувся до слідчого судді з клопотанням про обрання відносно підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, з підстав наявності обґрунтованої підозри у вчиненні ним кримінального правопорушення у вчиненні якого він підозрюється, ризиків, передбачених ст. 177 КПК України та недоцільності застосування більш м`якого запобіжного заходу.

Ухвалою слідчого судді Херсонського міського суду Херсонської області від 15 грудня 2023 року, вищевказане клопотання слідчого задоволено, відносно підозрюваного ОСОБА_7 обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою строком до 01 лютого 2024 року, включно.

Не погодившись з ухвалою слідчого судді захисник ОСОБА_8 подав на неї апеляційну скаргу, в якій просить оскаржувану ухвалу слідчого судді відносно ОСОБА_7 скасувати та ухвали нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні клопотання слідчого.

Апеляційна скарга мотивована доводами про необґрунтованість оскаржуваної ухвали, ухвалення її істотним порушенням вимог КПК України.

Зокрема, з посиланням на практику ЄСПЛ, апелянт зазначає про необґрунтованість слідчим та слідчим суддею ризиків, зазначених в клопотанні слідчого та оскаржуваній ухвалі слідчого судді, а сама тяжкість покарання не може бути достатньою підставою для обрання запобіжного заходу.

Крім того, апелянт звертає увагу, що підозрюваний не переховувався від органів дізнання та досудового розслідування, має міцні соціальні зв`язки.

Заслухавши суддю-доповідача, захисника та підозрюваного на підтримання доводів апеляційної скарги, прокурора, яка заперечувала проти задоволення апеляційної скарги, вивчивши матеріали провадження, перевіривши матеріали провадження, обговоривши та перевіривши доводи апеляційної скарги, вислухавши сторони в судових дебатах, які залишились на попередніх позиціях, колегія суддів приходить до наступного.

Прийняте слідчим суддею рішення ґрунтується на фактичних обставинах провадження та на вимогах кримінально-процесуального закону.

При вирішенні питання про застосування щодо підозрюваного запобіжного заходу у виді тримання під вартою, слідчим суддею встановлено доведеність прокурором обставин, передбачених ч. 1 ст.194 КПК України, а саме:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Відповідно до ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків, а також запобігання спробам: - переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; - незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; - перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; - вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Як вбачається з матеріалів провадження СВ ВП №1 Херсонського РУП ГУНП в Херсонській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000247 від 26.11.2022 року за ч.5 ст. 111-1 КК України.

01.12.2023 року ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст.111-1 КК України.

Відповідно до практики ЄСПЛ «обґрунтованість підозри, на якій має ґрунтуватися арешт, складає суттєву частину гарантії від безпідставного арешту і затримання, закріпленої у статті 5 § 1(с) Конвенції». За визначенням ЄСПЛ «обґрунтована підозра у вчиненні кримінального злочину, про яку йдеться у статті 5 § 1(с) Конвенції, передбачає наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила певний злочин» (K.-F. проти Німеччини, 27 листопада 1997, § 57).

На даному етапі обґрунтованість підозри ОСОБА_7 у вчиненні ним кримінального правопорушення, у якому він підозрюється, підтверджується отриманими під час досудового розслідування фактичними даними, які містяться в матеріалах кримінального провадження, зазначені в клопотанні слідчого та оскаржуваній ухвалі суду, а саме: - протоколом допиту в якості свідка ОСОБА_11 ; - протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками свідку ОСОБА_11 ; - протоколом допиту в якості свідка ОСОБА_12 ; - протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками свідку ОСОБА_12 ; - протоколом допиту в якості свідка ОСОБА_13 ; - протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками свідку ОСОБА_13 ; - протоколом допиту в якості свідка ОСОБА_14 ; - протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками свідку ОСОБА_14 ; - протоколом допиту в якості свідка ОСОБА_15 ; - протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками свідку ОСОБА_15 ; - протоколом допиту в якості свідка ОСОБА_16 ; - протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками свідку ОСОБА_16 ; - протоколом допиту в якості свідка ОСОБА_17 ; - протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками свідку ОСОБА_17 ; - протоколом допиту в якості свідка ОСОБА_18 ; - протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками свідку ОСОБА_18 ; - протоколом допиту в якості свідка ОСОБА_19 ; - протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками свідку ОСОБА_19 ; іншими матеріалами справи в їх сукупності.

Зазначені докази, як кожний оремо, так і цілому повністю доводять наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 кримінального правопорушення, у вчиненні якого він підозрюється.

Також, колегія суддів вважає безпідставними доводи апеляційної скарги захисника і щодо відсутності ризиків, зазначених в клопотанні слідчого та оскаржуваній ухвалі слідчого судді.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження ОСОБА_7 обвинувачується у кримінального правопорушення проти основ національної безпеки України, за вчинення якого, передбачено покарання у виді позбавлення волі з позбавленням права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю з конфіскацією майна. Хоча і є пенсіонером, одружений, має повнолітніх дітей, однак зазначене не стало перешкодою для вчинення ним злочину, що в свою чергу вказує на відсутність осіб, які б мали на нього визначальний вплив з метою забезпечення його належної процесуальної поведінки та запобіганню існуючим ризикам.

З урахуванням зазначеного та інших обставин кримінального провадження, даних про особу підозрюваного, а також тяжкості покарання, що загрожуватиме ОСОБА_7 у разі визнання його винним у вчиненні кримінального правопорушення, у якому він підозрюється, є підстави стверджувати про існування ризиків, передбачених ч. 1 ст.177 КПК України, які зазначені в клопотанні слідчого та оскаржуваній ухвалі суду, зважаючи на що є неспроможними доводи апеляційної скарги захисника про те, що слідчим не надано належних доказів, які б підтверджували існування ризиків, зазначених в клопотанні про обрання запобіжного заходу.

Дані про особу підозрюваного ОСОБА_7 , в тому числі які зазначені в апеляційній скарзі захисника, були відомі слідчому судді на час розгляду клопотання слідчого та враховані при ухваленні відповідного процесуального рішення.

Що стосується питання існування заявлених прокурором ризиків можливої неналежної процесуальної поведінки підозрюваного, то як вірно зазначив суд першої інстанції, вказані ризики на даний час є реальними та не зменшилися.

Надаючи оцінку можливості підозрюваного переховуватися від суду, апеляційний суд бере до уваги, що існує певна ймовірність того, що останній з метою уникнення покарання, передбаченого за вчинення інкримінованого йому злочину, може вдатися до відповідних дій.

В контексті даного питання апеляційний суд враховує практику ЄСПЛ згідно з якою Суд звертає увагу, що тяжкість покарання, якому може бути підданий обвинувачений, є суттєвим елементом, що може вказувати на існування вказаного ризику, адже суворість можливого покарання може спонукати особу до втечі. В той же час, для того щоб ця обставина мала реальний характер потрібно враховувати наявність інших обставин, а саме: відомості про особу підозрюваного, його характеристику як члена суспільства, наявність місця проживання, професії, прибутку, сімейних зв`язків, будь яких зв`язків з іншою країною, або наявність зв`язків в іншому місці.

Так, існування ризику переховування підозрюваного від суду обумовлене в тому числі тяжкістю інкримінованих йому кримінальних правопорушень, адже за вчинення тяжкого кримінального правопорушення передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до десяти років з позбавленням права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю з конфіскацією майна або без такої. На дуку суду вказана обставина у поєднанні із відомостями про особу підозрюваного, який може мати зв`язки з військовими рф та представниками незаконно створених органів на тимчасово окупованій території, свідчить про існування ризику переховування ОСОБА_7 від суду, адже тяжкість імовірного покарання може спонукати підозрюваного до здійснення відповідних дій.

Ризик незаконного впливу на свідків зберігається до отримання показань вказаних осіб безпосередньо судом під час розгляду справи по суті, а тому не виключена ймовірність того, що підозрюваний не будучи обмежений у спілкуванні із свідками може здійснювати на них вплив шляхом підбурювання, вмовляння, залякування, підкупу, з метою їх спонукання до ненадання в суді показів, перекручування або спотворення обставин, які їм достовірно відомі, з метою уникнення від кримінальної відповідальності.

Враховуючи, що частина свідків у даному кримінальному провадженні проживає в одному населеному пункті, наявні підстави вважати, що підозрюваний може незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні.

Крім того, оскільки інкриміновані підозрюваному злочини спрямовані проти національної безпеки України, тому перебуваючи на волі, в умовах триваючої збройної агресії російської федерації проти України, існує ризик вчинення підозрюваним іншого кримінального правопорушення.

Також судом першої інстанції обґрунтовано враховано вік та стан здоров`я підозрюваного, які не перешкоджають утриманню в умовах ізоляції від суспільства.

Таким чином подальше існування наведених ризиків виправдовує необхідність застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, з метою забезпечення виконання підозрюваним процесуальних обов`язків та запобігання спробам перешкоджати правосуддю та встановленню істини у кримінальному провадженні.

При цьому наведеним ризикам неможливо запобігти шляхом застосування більш м`якого запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою. Зокрема запобіжний захід у виді домашнього арешту у даному випадку не зможе запобігти ризику незаконного впливу підозрюваного на свідків у кримінальному провадженні, або ж скоєння ним нового кримінального правопорушення.

Враховуючи викладені обставини, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для застосування підозрюваному ОСОБА_7

запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Доводи апеляційної скарги захисника щодо помилковості вказаних висновків суд апеляційної інстанції вважає непереконливими, адже матеріали провадження свідчать, що на даному етапі кримінального провадження лише найсуворіший вид запобіжного заходу здатен забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного.

За вказаних обставин, слідчим суддею зроблено обґрунтований висновок про те, що обрання відносно ОСОБА_7 саме запобіжного заходу у виді тримання під вартою є необхідним та достатнім для запобіганню існуючим ризикам та забезпечення його належної процесуальної поведінки, що в свою чергу, з урахуванням всі обставин провадження, даних про особу підозрюваного, вказує на неможливість застосування більш м`якого запобіжного заходу.

Крім того, слідчий суддя дотримався і вимог ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практики Європейського суду, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Так, відповідно до сформованої практики Європейського суду з прав людини, тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи. Застосовуючи запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, необхідно виходити із того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони прав і інтересів як суспільства, так і потерпілого. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суспільства більшої суворості в оцінці цінностей суспільства ( «Летельє проти Франції»).

За таких обставин, слідчим суддею прийнято рішення про обрання відносно підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, яке відповідає вимогам КПК України і не суперечить практиці ЄСПЛ, що стосується застосування запобіжних заходів.

Інші обставини, якими апелянт обґрунтовує доводи апеляційної скарги, були відомі слідчому судді при ухваленні оскаржуваної ухвали і саме з урахуванням них та інших обставин провадження було прийняте відповідне рішення.

Істотних порушень вимог КПК України, які могли стати безумовними підставами для скасування оскаржуваної ухвали слідчого судді, колегія суддів не вбачає.

З огляду на викладене, зазначені в апеляційній скарзі доводи, в яких захисник просить скасувати ухвалу суду, не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду і не є визначеними законом підставами для скасування оскаржуваного рішення.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 , залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Херсонського міського суду Херсонської області від 11 грудня 2023 року, якою відносно ОСОБА_7 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст.111-1 КК України, обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою до 01 лютого 2024 року - без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_20 ОСОБА_21 ОСОБА_22