ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 січня 2024 року

м. Хмельницький

Справа № 676/6252/21

Провадження № 11-кп/4820/100/24

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ

Хмельницького апеляційного суду

в складі: судді-доповідача - ОСОБА_1 ,

суддів - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

секретаря - ОСОБА_4 ,

з участю: прокурорів - ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

представника потерпілої - ОСОБА_7 ,

обвинуваченого - ОСОБА_8 ,

захисника - ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Хмельницькому, в режимі відеоконференції, кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудового розслідування 22 квітня 2021 року за № 0000172 за обвинуваченням ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 189 КК України, за апеляційною скаргою ОСОБА_8 на вирок Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 28 серпня 2023 року, -

в с т а н о в и л а :

Цим вироком

ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого по АДРЕСА_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_2 , громадянина України, із середньою освітою, неодруженого, не працюючого, раніше не судимого,

визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 189 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі на строк чотири роки.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_8 звільнено від відбування покарання з випробуванням із встановленням йому іспитового строку 2 роки та з покладенням, відповідно до вимог ст. 76 КК України, таких обов`язків: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання, не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Цивільний позов ОСОБА_7 в інтересах ОСОБА_11 до ОСОБА_8 про відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_11 10 000 грн. на відшкодування моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням.

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_11 20 900 грн. процесуальних витрат, пов`язаних з оплатою допомоги представника потерпілого - цивільного позивача.

Після набрання вироком законної сили ухвалено скасувати накладені ухвалами слідчих суддів Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 22, 25 травня 2021 року арешти на майно.

Питання стосовно речових доказів вирішено відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

За вироком суду, ОСОБА_8 05.03.2021 року близько 11 години, перебуваючи у невстановленому досудовим розслідуванням місці, на ґрунті особистих неприязних відносин, будучи ображеним через відмову ОСОБА_11 в подальших близьких стосунках, переслідуючи мету незаконного збагачення, керуючись корисливим мотивом, маючи умисел на вимагання - вимогу передачі чужого майна, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, їх наслідки щодо позбавлення можливості особи на власний розсуд володіти, користуватися і розпоряджатися своїм майном, діючи умисно, усвідомлено посягаючи на чужу власність, передбачаючи заподіяння майнової шкоди і бажаючи завдати таку шкоду, висунув в телефонній розмові з потерпілою ОСОБА_11 вимогу про передачу йому грошових коштів в сумі 9000 гривень, які нібито він витратив за період стосунків із останньою, та при цьому попередив потерпілу, що у разі невиконання даної вимоги розправиться з нею шляхом застосування фізичної сили.

Продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, 06.03.2021 року в період часу з 21 год. 30 хв. до 21 год. 38 хв. ОСОБА_8 , перебуваючи у невстановленому досудовим розслідуванням місці, за допомогою мобільного додатку «Viber», з особистого мобільного телефону з абонентським номером НОМЕР_1 , надіслав на мобільний телефон ОСОБА_11 із абонентським номером НОМЕР_2 вісім текстових та три голосових повідомлень, в яких висловив вимогу передачі йому грошових коштів в сумі 9000 гривень, які нібито остання повинна надати в якості повернення неіснуючої заборгованості, при цьому ОСОБА_8 виразив ОСОБА_11 словесні погрози щодо фізичної розправи над нею із використанням нецензурних слів, які потерпіла сприйняла реально, як погрозу вбивством. Надалі, 07.03.2021 о 09 год. 04 хв. ОСОБА_8 , продовжуючи використовувати додаток «Viber» надіслав на мобільний телефон ОСОБА_11 два голосових повідомлення з вимогою сплатити вищевказаний неіснуючий борг, а також 10.03.2021 о 21 год. 33 хв. надіслав голосове повідомлення, в якому висловив погрозу фізичною розправою шляхом застосування вогнепальної зброї.

Продовжуючи свої злочинні дії, 17.04.2021 року о 17 год. 36 хв. ОСОБА_8 , перебуваючи у невстановленому досудовим розслідуванням місці, за допомогою мобільного додатку «Viber», з особистого мобільного телефону з абонентським номером НОМЕР_1 , надіслав на мобільний телефон ОСОБА_11 із абонентським номером НОМЕР_2 голосове повідомлення, в якому зазначив, що грошові кошти, які він вимагає, ОСОБА_11 необхідно перерахувати на банківську карту, після чого о 17 год. 37 хв. надіслав повідомлення із фотозображенням банківської картки «ПриватБанк» № НОМЕР_3 .

Надалі, 13.05.2021 року о 19 год. 50 хв. ОСОБА_8 , перебуваючи у невстановленому досудовим розслідуванням місці, в черговий раз, спілкуючись за допомогою мобільного додатку «Viber» із потерпілою ОСОБА_11 , змінив для останньої суму неіснуючого боргу перед ним, а саме надіслав у вказаному додатку голосове повідомлення на вищевказаний абонентський номер потерпілої, в якому зазначив вимогу про передачу йому грошових коштів в сумі 800 доларів США, що становить згідно офіційного курсу НБУ 22105, 44 грн.

В подальшому, 21.05.2021 року ОСОБА_8 , за попередньою домовленістю із потерпілою ОСОБА_11 , приїхав до ресторану «Cruchon», що розташований по вул. Васильєва, 13-Б в м. Кам`янець-Подільському, де близько 13 год. 20 хв. потерпіла ОСОБА_11 , спілкуючись із ОСОБА_8 , побоюючись за своє життя та здоров`я, сприймаючи погрози останнього як реальні, виконуючи незаконні його вимоги, діючи під контролем працівників поліції, надала для ОСОБА_8 грошові кошти в сумі 800 доларів США, що становить згідно офіційного курсу НБУ 22105, 44 грн., однак останній, оглянувши купюри, повідомив потерпілій, що одна із них брудна та отримувати вказані грошові кошти він відмовляється. Після цього, ОСОБА_8 змінив суму вимоги та повідомив потерпілій ОСОБА_12 про необхідність перерахувати на його банківську картку грошові кошти в сумі 28000 гривень, після чого поїхав з місця зустрічі. Також, надалі о 14 год. 01 хв. ОСОБА_8 , перебуваючи у невстановленому досудовим розслідуванням місці, за допомогою мобільного додатку «Viber», з особистого мобільного телефону з абонентським номером НОМЕР_1 , надіслав на мобільний телефон ОСОБА_11 із абонентським номером НОМЕР_2 голосове повідомлення з повторною вимогою перерахувати йому грошові кошти в сумі 28000 гривень, після чого відразу надіслав повідомлення із фотозображенням банківської картки АТ КБ «ПриватБанк» № НОМЕР_3 , а також зазначив свої прізвище, ім`я та по-батькові, як особи власника даного банківського рахунку.

На виконання вищевказаних незаконних вимог ОСОБА_8 , 21.05.2021 року о 16 год. 47 хв. потерпіла ОСОБА_11 , перебуваючи у відділенні № 15 АТ КБ «ПриватБанк», що розташоване по вул. Князів Коріатовичів, 9 в м. Кам`янець-Подільському, побоюючись за своє життя та здоров`я, сприймаючи погрози ОСОБА_8 як реальні, виконуючи незаконні вимоги останнього, діючи під контролем працівників поліції, перерахувала на банківський рахунок АТ КБ «ПриватБанк» № НОМЕР_3 , наданий ОСОБА_8 , грошові кошти в сумі 28000 гривень, проте останній ними розпорядитися не зміг із причин, що не залежали від його волі, оскільки був викритий та затриманий працівниками поліції.

В поданій апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_8 просить вирок суду першої інстанції скасувати, ухвалити новий, яким виправдати його, відповідно до вимог ст. 373 КПК України. Вважає, що його вина під час досудового розслідування, з`ясування обставин провадження та перевірки їх доказами не доведена, жодного належного доказу його вини у провадженні не встановлено, а ті докази, на яких ґрунтується вирок суду, здобуті з порушенням норм кримінального процесуального закону. Стверджує, що вирок ухвалено виключно на припущеннях, що є підставою для скасування такого та закриття кримінального провадження. Акцентує увагу, що судом першої інстанції безпідставно застосовано спеціальну конфіскацію мобільного телефону, марки «Samsung», моделі А-51 та частково задоволено цивільний позов, оскільки жодних психологічних травм, душевних та моральних страждань потерпілій він не заподіював.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення обвинуваченого та його захисника, які підтримали подану апеляційну скаргу з посиланням на зазначені в ній доводи, прокурора та представника потерпілої, які просили апеляційну скаргу залишити без задоволення, а вирок - без зміни, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона до задоволення не підлягає, виходячи з таких підстав.

Як вбачається з матеріалів провадження, досудове розслідування, з`ясування обставин у провадженні та перевірка їх доказами проведені з дотриманням вимог кримінального процесуального закону, таких порушень цього закону, які були б істотними і тягли за собою безумовне скасування судового рішення, у провадженні не допущено, а висновок суду про доведеність вини ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення при зазначених у вироку обставинах відповідає матеріалам кримінального провадження та ґрунтується на досліджених в судовому засіданні доказах.

Доводи апеляційної скарги обвинуваченого про те, що досудове розслідування, з`ясування обставин у провадженні та перевірка їх доказами проведено без з`ясування обставин, які мають значення для встановлення істини у провадженні, є необґрунтованими і спростовуються зібраними у провадженні та дослідженими судом доказами.

Зокрема, в процесі судового та апеляційного розглядів обвинувачений ОСОБА_8 не заперечував та ствердив обставини висунення ряду вимог до потерпілої з приводу передання йому коштів, надсилання їй повідомлень з погрозами та вимогами передачі майна, однак викладав свою версію подій.

Окрім того, факт вчинення ОСОБА_8 кримінального правопорушення об`єктивно стверджується даними протоколів огляду від 23 квітня та 19 травня 2021 року із DVD - дисками, з яких вбачається, що обвинувачений в тому числі через мобільний телефон «Samsung», ІМЕІ1 НОМЕР_4 , IMEI2 НОМЕР_5 , за допомогою смс та голосових повідомлень, дійсно вимагав від потерпілої ОСОБА_11 сплатити йому неіснуючий борг, в сумі 9000 грн., згодом 800 доларів США, при цьому погрожуючи фізичною розправою (а.п. 27-31, 33, 46-48, 50, т. 1).

Змістом заяви потерпілої ОСОБА_11 від 21 травня 2021 року стверджується надання останньою працівникам поліції власних грошових коштів, в сумі 200 доларів США, для використання під час проведення негласної слідчої (розшукової) дії - контролю за вчиненням злочину у формі спеціального слідчого експерименту (а.п. 61, т. 1).

Із даних протоколу огляду, обробки (помітки) та вручення грошових коштів від 21 травня 2021 року з додатками підтверджується вручення потерпілій ОСОБА_11 грошових коштів, в сумі 800 доларів США, з яких 200 доларів США добровільно надалі потерпілою, а 600 доларів США є імітаційними засобами, які перебувають на балансі ГУНП в Хмельницькій області, для використання під час проведення негласної слідчої (розшукової) дії (а.п.62-68, т.1).

Даними протоколу огляду, обробки (помітки) та вручення грошових коштів від 21 травня 2021 року з додатками до такого стверджується вручення працівниками поліції потерпілій ОСОБА_11 грошових коштів, в сумі 28 000 гривень, які перебувають на балансі ГУНП в Хмельницькій області, для використання під час проведення негласної слідчої (розшукової) дії (а.п.69-89 т.1).

Змістом протоколу вилучення від 21 травня 2021 року підтверджується вилучення працівниками поліції у ОСОБА_11 квитанцій АТ КБ «ПриватБанк», згідно яких вона 21 травня 2021 року о 16:47:16 здійснила платіж на загальну суму 28 000 гривень та 140 грн. на ім`я ОСОБА_8 , тобто саме тієї суми, яку в подальшому, після пред`явлення першочергових вимог вимагав обвинувачений (а.п. 94-97, т.1).

Із даних протоколів обшуку особи затриманої за підозрою у скоєнні кримінального правопорушення та огляду вбачається, що в ході проведення особистого обшуку ОСОБА_8 працівниками поліції виявлено, вилучено та оглянуто банківську картку АТ КБ «ПриватБанк» № НОМЕР_3 , фотознімок якої ОСОБА_8 надсилав потерпілій ОСОБА_11 з вимогою перерахування грошових коштів, в сумі 28 000 гривень (а.п.110-111 т.1, а.п.24 т.2).

Із даних протоколу обшуку від 21 травня 2021 року та карти пам`яті MikroSD із результатами проведення затримання ОСОБА_8 , його особистого обшуку та обшуку транспортного засобу вбачається, що в автомобілі марки «Mazda», моделі «3», реєстраційний номер НОМЕР_6 , належного ОСОБА_8 , виявлено та вилучено мобільний телефон, належний обвинуваченому, марки «Samsung», моделі «А51», ІМЕІ: НОМЕР_7 , НОМЕР_8 з сім-картками НОМЕР_1 , НОМЕР_9 , з використанням якого він висував вимоги потерпілій про передачу йому грошових коштів у вигляді голосових та текстових повідомлень, а також фотознімок банківської картки із рахунком, на який потерпіла перерахувала кошти (а.п.112-116, т.1; а.п.86, т.2).

Даними протоколу огляду предметів - належного ОСОБА_8 мобільного телефону «Samsung Galaxy A51», стверджується факт надсилання смс-повідомлень на абонентський номер, яким користувалась ОСОБА_11 (а.п.139-142, т.1).

Даними протоколів за результатами проведення негласних слідчих (розшукових) дій (візуального спостереження) від 17 липня 2021 року з додатками до них вбачаються обставини зустрічі 14 травня 2021 року ОСОБА_8 та ОСОБА_11 , висунення потерпілій обвинуваченій вимог про передачу йому грошових коштів в сумі 1000 доларів США, а також перерахунок потерпілою 21 травня 2021 року у приміщенні АТ КБ «ПриватБанк» на картку АТ КБ «ПриватБанк» № НОМЕР_3 грошових коштів, в сумі 28 000 гривень (а.п.101-103,108-114, т.2).

Змістом висновку судово-психіатричного експерта № 336 від 08.07.2021 року стверджується, що потерпіла ОСОБА_11 будь-яким психічним захворюванням не страждає, могла усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними при вчиненні відносно неї злочину; могла реально сприймати погрози, про які вказано під час її допитів, як реальну загрозу її життю, здоров`ю та майну, яке їй належить на момент скоєння відносно неї кримінального правопорушення; з урахуванням її вікових особливостей, емоційного стану, індивідуально-психологічних властивостей, рівня розумового розвитку та умов мікросоціального середовища, могла усвідомлювати реальний зміст власних дій та в повній мірі свідомо керувати ними і передбачати їх наслідки; з урахуванням її емоційного стану, індивідуально-психологічних особливостей та рівня розумового розвитку, здатна правильно сприймати обставини, що мають значення у кримінальному провадженні, і давати про них відповідні показання; не схильна до фантазування та навіювання, перекручування фактів об`єктивної дійсності і може вірно сприймати факти об`єктивної дійсності (а.п. 49-51, т. 3).

В матеріалах провадження відсутні належні дані, які б викликали сумніви в щирості та достовірності послідовних показань потерпілої ОСОБА_11 щодо фактичних обставин протиправних дій обвинуваченого.

У зв`язку з цим підстав вважати, що потерпіла ОСОБА_11 , оговорює обвинуваченого у колегії суддів немає.

Більше того, вказані твердження потерпілої повністю узгоджуються з вищенаведеними, дослідженими судом доказами.

Даними висновку судово-психіатричного експерта № 377 від 12.08.2021 року стверджується, що ОСОБА_8 на час вчинення інкримінованого йому злочину виявляв змішаний тривожно-депресивний розлад у акцентуйованої особистості, проте він міг усвідомлювати свої дії та керувати ними. ОСОБА_8 , на даний час, психічним захворюванням не страждає, може усвідомлювати свої дії та керувати ними. Вище вказаний психічний розлад відноситься до іншого хворобливого стану психіки. ОСОБА_8 на період скоєння інкримінованого злочину в стані паталогічного сп`яніння не знаходився та застосування примусових заходів медичного характеру не потребує.

Таким чином, обвинувачений ОСОБА_8 , в момент вчинення кримінального правопорушення, міг усвідомлювати свої дії і керувати ними (а.п.68-80, т.2).

За таких обставин, колегія суддів приходить до переконання, що ОСОБА_8 є осудним.

Наведені докази повністю спростовують доводи апеляційної скарги сторони захисту про необґрунтованість порушення кримінального провадження та засудження ОСОБА_8 .

Жодних належних та допустимих доказів, які б викликали сумніви у об`єктивності вищевказаних матеріалів, їх фальсифікації ні обвинуваченим, ні його захисником не надано.

Більше того, дані твердження сторони захисту були предметом дослідження місцевого суду та ним детально проаналізовані.

За таких обставин, колегія суддів приходить до переконання, що докази вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_8 , які покладені судом в основу обвинувального вироку, були отримані з дотриманням вимог кримінального процесуального законодавства.

В провадженні не встановлено жодного належного, переконливого та об`єктивного доказу щодо застосування відносно обвинуваченого ОСОБА_8 заборонених законодавством методів розслідування, не здобуто таких і в процесі апеляційного розгляду.

Такі обставини ґрунтуються виключно на твердженнях ОСОБА_8 та його захисника, які є прямо зацікавленими особами, їх роздумах щодо процесів в державі, діяльності правоохоронних органів, систематичних звинуваченнях органів досудового розслідування та суду в упередженості та необ`єктивності, вільному тлумаченні кримінального закону та особи потерпілої, що не можна визнати допустимими доказами.

При цьому, в матеріалах провадження не встановлено доказів, щоб ОСОБА_8 чи його захисники звертались із заявами та скаргами до окружного прокурора, який здійснює нагляд за досудовим розслідуванням чи вищестоящих органів з приводу незаконних дій працівників правоохоронних органів, обмеження чи порушення його прав, як те стверджує сторона захисту, а тому такі твердження викликають об`єктивний сумнів.

Таким чином, підстав вважати, що в процесі досудового розслідування зі сторони органів досудового розслідування, на обвинуваченого чи потерпілу чинився тиск, в колегії суддів немає, не здобуто таких доказів і в процесі апеляційного розгляду.

Не може погодитися колегія суддів і з твердженнями ОСОБА_8 та його захисника, що обвинувачення останнього ґрунтується виключно на суперечливих показаннях потерпілої. Оскільки його вина у вчиненні кримінального правопорушення доведена на підставі вищенаведених, здобутих органами досудового розслідування, досліджених та перевірених судом доказах у їх сукупності, в тому числі даних протоколів слідчих дій, висновках експертів, які підтверджують показання потерпілої та спростовують твердження обвинуваченого і його захисника.

Доводи апеляційної скарги про те, що між потерпілою та ОСОБА_8 існували цивільно-правові відносини, колегія суддів до уваги не приймає.

Вимагання полягає у незаконній вимозі передати чуже майно чи право на майно або вчинити будь-які дії майнового характеру з погрозою насильства над потерпілим чи його близькими родичами, обмежити права, свободи або законні інтереси цих осіб, пошкодити чи знищити їхнє майно або майно, що перебуває в їхньому віданні чи під охороною, або розголосити відомості, які потерпілий чи його близькі родичі бажають зберегти в таємниці.

При цьому, не є вимаганням примушування особи до оплати (вимоги оплати) наданих їй за угодою чи домовленістю послуг. Такі дії за наявності для того підстав мають кваліфікуватись як примушування до виконання цивільно-правового зобов`язання.

Разом з тим, як стверджується матеріалами кримінального провадження, які стороною захисту не спростовані, ОСОБА_8 , не маючи жодних договірних зобов`язань з потерпілою, використовуючи надуманих привід, висловлював вимоги передати йому грошові кошти, які йому не належить, при цьому погрожуючи потерпілій фізичною розправою і вказані погрози вона сприймала реально.

Про наявність умислу в обвинуваченого на вимагання та отримання коштів потерпілої свідчать послідовність та цілеспрямованість його дій направлених на отримання коштів, а тому, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про необґрунтованість позиції сторони захисту щодо наявності боргових зобов`язань у потерпілої ОСОБА_11 перед ОСОБА_8 .

За аналогічних обставин підлягають відхиленню посилання сторони захисту на те, що у обвинуваченого умислу на заподіяння ОСОБА_11 фізичної розправи та нанесення тілесних ушкоджень не було. Оскільки, як стверджується матеріалами кримінального провадження, зокрема даними протоколів огляду від 23 квітня 2021 року та 19 травня 2021 року, обвинувачений, за допомогою смс-повідомлень, систематично та послідовно вимагав від потерпілої ОСОБА_11 сплатити йому неіснуючий борг, в сумі 9000 грн., згодом 800 доларів США, при цьому погрожуючи фізичною розправою, які вона сприймала реально.

Посилання на те, що судом безпідставно не було допитано потерпілу в судовому засіданні, апеляційний суд до уваги не приймає, оскільки із матеріалів провадження вбачається, що потерпіла ОСОБА_11 була належним чином повідомлена про розгляд кримінального провадження.

16 березня 2023 року потерпілою ОСОБА_11 була подана заява про розгляд кримінального провадження у її відсутність.

З огляду на викладене, враховуючи, що в силу ст. 56 КПК України давати пояснення є правом потерпілої сторони, здійснення судового й апеляційного провадження без участі такої сторони не є істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону в точному розумінні ст. 412 вказаного Кодексу.

Доводи сторони захисту про те, що протоколи за результатами проведення негласних слідчих (розшукових) дій (візуального спостереження) є недопустимими доказами, оскільки розмови зафіксовані до подачі заяви про вчинене кримінальне правопорушення, внесення відомостей до ЄРДР, а також до постановлення ухвали про надання дозволу на вчинення даних дій, апеляційний суд до уваги не бере.

Як вбачається із матеріалів кримінального провадження, 21 квітня 2021 року потерпіла ОСОБА_11 звернулася до правоохоронних органів із заявою про вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_8 (а.п. 9, т.1).

22 квітня 2021 року відомості були внесені до Єдиного реєстру досудового розслідування за № 0000172 (а.п. 1, т. 1).

В ході проведення досудового розслідування, для запобігання вчиненню кримінального правопорушення, 27 квітня 2021 року старший слідчий в ОВС відділу СУ ГУНП в Хмельницькій області ОСОБА_13 за погодженням прокурора відділу Хмельницької обласної прокуратури ОСОБА_6 , звернувся із клопотаннями до слідчого судді Хмельницького апеляційного суду про надання дозволу на проведення негласних слідчих (розшукових) дій аудіо- та відеоконтролю ОСОБА_11 та ОСОБА_8 , які 29 квітня 2021 року були задоволені.

Отже, збирання доказів у кримінальному провадженні щодо вчинення ОСОБА_8 кримінального правопорушення проведено з дотриманням вимог кримінального процесуального Закону, порушень кримінального процесуального закону, які були б істотними і тягнули за собою безумовне скасування судового рішення не встановлено.

Колегія суддів звертає увагу, що у справах Teixeira de Castro та Ramanauskas Європейський суду з прав людини прийшов до висновку «про активну поведінку особи, яку може бути розцінено як провокацію, про що може свідчити самостійне звернення до особи, повторні пропозиції після відмови особи, наполягання».

В процесі численних телефонних погроз та повідомлень потерпілій, саме ОСОБА_8 , а не потерпіла виступав ініціатором розмов, призначав зустрічі та висував вимоги, давав вказівки ОСОБА_11 про передачу коштів, встановлював строки зустрічей та в подальшому отримав кошти.

Під час численних розмов, зустрічей з потерпілою з боку останньої, працівників правоохоронних органів не було жодних провокативних дій, лише додаткові консультації з приводу передання коштів.

Більше того, саме ОСОБА_8 визначав послідовність дій, як і коли передавати кошти, деталі і суми їх перерахунку. ОСОБА_11 фактично лише слідує інструкціям обвинуваченого, що і зафіксовано під час НСРД.

Жодного разу ОСОБА_8 не висловив сумнівів щодо того, чи отримувати кошти, чи ні, не виявив жодних ознак того, що ініціатива виходить не від нього. Відповідно до зафіксованих розмов потерпіла ОСОБА_11 не умовляє обвинуваченого, не переконує, щоб він отримав кошти, не впливають на нього в інший спосіб.

Вищенаведені докази, показання самого ОСОБА_8 свідчать, що це не штучно створена правоохоронними органами ситуація.

Що стосується доводів обвинуваченого про безпідставну спеціальну конфіскацію мобільного телефону, то слід зазначити наступне.

Згідно положень ч. 9 ст. 100 КПК України під час ухвалення судового рішення, яким закінчується кримінальне провадження суд вирішує питання про спеціальну конфіскацію та долю речових доказів і документів,які були надані суду.

Спеціальна конфіскація полягає у примусовому безоплатному вилученні за рішенням суду у власність держави грошей, цінностей та іншого майна у випадках, визначених цим Кодексом (ч. 1 ст. 96-1 КК України).

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 96-2 КК України спеціальна конфіскація застосовується у разі, якщо гроші, цінності та інше майно були підшукані, виготовлені, пристосовані або використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення, крім тих, що повертаються власнику (законному володільцю), який не знав і не міг знати про їх незаконне використання.

З матеріалів кримінального провадження вбчається, що постановою старшого слідчого в ОВС відділу СУ ГУНП в Хмельницькій області ОСОБА_14 приєднано до кримінального провадження № 0000172 та визнано у якості речового доказу, в тому числі, і мобільний телефон «Samsung Galaxy A51», ІМЕІ: НОМЕР_7 , НОМЕР_8 з сім-картками НОМЕР_1 , НОМЕР_9 , який належить ОСОБА_8 .

Оскільки, даний мобільний телефон «Samsung Galaxy A51», який належить ОСОБА_8 , був використаний обвинуваченим як засіб вчинення умисного кримінального правопорушення, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі, колегія суддів приходить до висновку, що зазначений мобільний телефон підлягає спеціальній конфіскації.

Таким чином, суд першої інстанції правильно, з огляду на вказані законодавчі норми, застосував спеціальну конфіскацію до мобільного телефону, оскільки це майно використовувалося як знаряддя вчинення злочину.

Жодних належних та допустимих доказів, які б викликали сумніви у об`єктивності вищевказаних матеріалів, їх фальсифікації стороною захисту не надано.

Більше того, дані твердження сторони захисту були предметом дослідження місцевого суду та ним детально проаналізовані.

Оголошена ОСОБА_8 підозра, кваліфікація його дій, з якою погодився суд, містить виклад фактичних обставин, в тому числі часу, місця, способу, мотиву та інших обставин вчинення кримінального правопорушення, наскільки вони відомі прокурору. Знайшли вони своє відображення і у вироку, тобто при його ухваленні суд повністю вирішив питання, зазначені в ст. 374 КПК України.

Тому твердження сторони захисту, що органами досудового розслідування та судом не виконані вимоги ст. 91 КПК України не заслуговують на увагу та підлягають відхиленню.

Ставлячи питання про скасування вироку суду, сторона захисту, конкретних фактів порушення прав та законних інтересів обвинуваченого органами досудового розслідування та судом не навела, а виключно обмежилися перерахунком та декларуванням норм процесуального права. Такі твердження носять абстрактний характер, а тому вони не заслуговують на увагу та підлягають відхиленню.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які б ставили під сумнів висновки суду першої інстанції та були безумовною підставою для скасування судового рішення в частині апеляційних доводів сторони захисту, колегією суддів не встановлено.

Відповідно до ст. 404 КПК України за клопотанням учасників судового провадження суд апеляційної інстанції зобов`язаний повторно дослідити обставини, встановлені під час кримінального провадження, за умови, що вони досліджені судом першої інстанції не повністю або з порушеннями.

Тобто, чинним законодавством встановлений вичерпний перелік обставин, коли апеляційна інстанція зобов`язана повторно дослідити докази у кримінальному провадженні і такі обставини широкому тлумаченню не підлягають.

З огляду на те, що місцевим судом повно, з дотриманням вимог закону досліджені всі докази наявні в матеріалах кримінального провадження, а твердження сторони захисту зводяться виключно до незгоди з їх оцінкою місцевим судом, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення клопотання сторони захисту та дослідження доказів наявних в матеріалах кримінального провадження.

Ретельно проаналізувавши докази в їх сукупності, суд дав їм належну правову оцінку і прийшов до обґрунтованого висновку про доведеність вини ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 189 КК України.

Колегія суддів вважає, що при призначенні покарання ОСОБА_8 суд першої інстанції дотримався вимог ст. 65 КК України та визначив таке з урахуванням ступеня тяжкості вчинених злочинів та особи обвинуваченого.

Зокрема, при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_8 судом враховано ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, його особу, а також обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Призначаючи обвинуваченому покарання, місцевий суд врахував, що ОСОБА_8 раніше не судимий, за місцем реєстрації виконавчий комітет Смотрицької селищної ради ОТГ Дунаєвецького району Хмельницької області та за фактичним місцем проживання Кам`янець-Подільський РУП ГУНП в Хмельницькій області компрометуючими даними щодо нього не володіють, офіційно не працевлаштований, на обліку у лікарів нарколога чи психіатра не перебуває, проте має психічний розлад, який відноситься до іншого хворобливого стану психіки - змішаний тривожно-депресивний розлад у акцентуйованої особистості, відсутність обставин, які пом`якшують та обтяжують покарання ОСОБА_8 та прийшов до обґрунтованого висновку, що йому слід обрати покарання, необхідне й достатнє для його виправлення та попередження скоєння нових кримінальних правопорушень, у виді позбавлення волі із звільненням від відбування призначеного йому покарання на підставі положень ст.75 КК України.

При цьому колегія суддів вважає, що призначене ОСОБА_8 покарання, при даних конкретних обставинах провадження та особі обвинуваченого є достатнім для його виправлення та попередження скоєння ним нових кримінальних правопорушень, тобто ґрунтується на вимогах закону.

А тому, колегія суддів не може погодитись з твердженнями сторони захисту про призначення явно несправедливого покарання, внаслідок його суворості.

Колегія суддів погоджується із висновками суду першої інстанції про доведеність факту завдання потерпілій моральної шкоди.

Так, при вирішенні питання про розмір відшкодування моральної шкоди, суд першої інстанції достатньо врахував характер, тривалість та глибину заподіяних потерпілій моральних страждань, сильного емоційного стресу, який супроводжувався почуттям, приниження людської гідності, часу протягом якого потерпіла перебувала в стані тривоги, страху за своє здоров`я від систематичних погроз обвинуваченого, негативного переживання, важкістю виконання повсякденних обов`язків, емоційною напругою, побоюванням щодо майбутнього стану свого здоров`я.

Наведені обставини дають підстави стверджувати те, що розмір відшкодування у 10000 грн. відповідає ступеню моральних страждань потерпілої та незручностей, викликаних вимушеними змінами її укладу та способу життя.

Зазначена сума моральної шкоди, за своїм розміром, враховуючи наслідки злочину, моральний стан потерпілої є достатньою сатисфакцією.

З урахуванням наведеного, підстав для зміни чи скасування вироку не вбачається.

На підставі наведеного та керуючись ст. ст. 407, 418 КПК України, колегія суддів,-

п о с т а н о в и л а :

Вирок Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 28 серпня 2023 року щодо ОСОБА_8 залишити без змін, а його апеляційну скаргу - без задоволення.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення судом апеляційної інстанції.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3