Справа № 496/7694/23
Провадження № 1-кп/496/672/23
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 листопада 2023 року м. Біляївка

Біляївський районний суд Одеської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

захисника ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_5

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду м. Біляївка кримінальне провадження відносно: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Ізмаїл Одеської області, громадянина України, з вищою освітою, одруженого, маючого на утриманні неповнолітню дитину, працюючого в ТОВ «ЛК Енергія» на посаді начальника складу, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

-у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених чч. 1, 2 ст. 436-1 КК України,

УСТАНОВИВ:

09 квітня 2015 року Верховна Рада України від імені Українського народу, керуючись положеннями Загальної декларації прав людини, дбаючи про забезпечення захисту прав і свобод людини і громадянина, прагнучи розвивати та зміцнювати незалежну демократичну, правову державу прийняла Закон «Про засудження комуністичного та націонал-соціалістичного (нацистського) тоталітарного режимів в Україні на заборону пропаганди їхньої символіки» (далі Закон), яким засудила комуністичний та націонал-соціалістичний (нацистський) тоталітарні режими в Україні, визначила правові основи заборони пропаганди їх символіки.

Відповідно до ст. 2 Закону комуністичний та націонал-соціалістичний (нацистський) тоталітарні режими в Україні визнано злочинними і такими, що здійснювали політику державного терору, яка характеризувалась численними порушеннями прав людини у формі індивідуальних та масових вбивств, страт, смертей, депортацій, катувань, використання примусової праці та інших форм масового фізичного терору, переслідувань з етнічних, національних, релігійних, політичних, класових, соціальних та інших мотивів, та у зв`язку з цим засуджено як несумісний з основними правами і свободами людини і громадянина.

Згідно із ч. 1 ст. 4 Закону виготовлення, поширення, а також публічне використання символіки комуністичного тоталітарного режиму, символіки націонал-соціалістичного (нацистського) тоталітарного режиму на всій території України заборонено.

Так, 30.10.2015 року, точний час не встановлено, ОСОБА_5 , перебуваючи в с. Усатове Одеського району Одеської області, використовуючи власний мобільний телефон з номером мобільного оператора: НОМЕР_1 за допомогою сторінки користувача з ідентифікатором користувача « ОСОБА_6 » соціальної мережі «Facebook», усвідомлюючи, що соціальна мережа відвідується необмеженим колом осіб, у тому числі громадянами України, діючи умисно, з метою доведення до широкого кола осіб, популяризації комуністичної ідеології, розмістив на вказаній сторінці користувача соціальної мережі «Facebook», тобто, здійснив поширення публікації (зображення) з текстом «КПУ позивається проти України», яка містить зображення символіки комуністичного тоталітарного режиму, а саме: серп, молот, що перехрещені між собою на тлі червоного прапору.

Зміст даної публікації, був доведений до відома та доступний до вільного перегляду невизначеному колу осіб - користувачів соціально-орієнтованого ресурсу мережі Інтернет «Facebook», які відвідували електронну сторінку « ОСОБА_7 ».

Крім того, 08.06.2019 року, точний час не встановлено, ОСОБА_5 , перебуваючи в с. Усатове Одеського району Одеської області, використовуючи власний мобільний телефон моделі «TECNO» з ідентифікуючим маркуванням IMEI 1: НОМЕР_2 , IMEI 2: НОМЕР_3 з номером мобільного оператора: НОМЕР_1 за допомогою сторінки користувача з ідентифікатором користувача « ОСОБА_6 » соціальної мережі «Facebook», усвідомлюючи, що соціальна мережа відвідується необмеженим колом осіб, у тому числі громадянами України, діючи умисно, з метою доведення до широкого кола осіб, популяризації комуністичної ідеології, розмістив на вказаній сторінці користувача соціальної мережі «Facebook», тобто, здійснив поширення публікації (зображення) з текстом «Ленинский Комсомол Украины. 1919-2019. Спасибо коммунистам за Украину», яка містить зображення символіки комуністичного тоталітарного режиму, а саме: зображення нагрудного знаку члена ВЛКСМ зразка 1958 року (червоний прапор розгорнутий праворуч від держаку, на якому вміщено барельєф ОСОБА_8 та напис ВЛКСМ).

Зміст даної публікації, був доведений до відома та доступний до вільного перегляду невизначеному колу осіб - користувачів соціально-орієнтованого ресурсу мережі Інтернет «Facebook», які відвідували електронну сторінку « ОСОБА_7 ».

Крім того, 14.07.2020 року, точний час не встановлено, ОСОБА_5 перебуваючи в с. Усатове Одеського району Одеської області, використовуючи власний мобільний телефон моделі «TECNO» з ідентифікуючим маркуванням IMEI 1: НОМЕР_2 , IMEI 2: НОМЕР_3 з номером мобільного оператора: НОМЕР_1 за допомогою сторінки користувача з ідентифікатором користувача « ОСОБА_6 » соціальної мережі «Facebook», усвідомлюючи, що соціальна мережа відвідується необмеженим колом осіб, у тому числі громадянами України, діючи умисно, з метою доведення до широкого кола осіб, популяризації комуністичної ідеології, розмістив на вказаній сторінці користувача соціальної мережі «Facebook», тобто, здійснив поширення публікації (зображення) з текстом « ІНФОРМАЦІЯ_2 », яка містить зображення символіки комуністичного тоталітарного режиму, а саме: на червоному тлі в середині білої облямівки у вигляді кола зображений портрет молодого чоловіка, який вписаний в поле білої п`ятикутної зірки в нижніх променях якої розміщений напис білими літерами «Комсомол Украины».

Зміст даної публікації був доведений до відома та доступний до вільного перегляду невизначеному колу осіб - користувачів соціально-орієнтованого ресурсу мережі Інтернет «Facebook», які відвідували електронну сторінку « ОСОБА_7 ».

Дії обвинуваченого ОСОБА_5 кваліфіковані за ч. 1 ст. 436-1 КК України - поширення символіки комуністичного тоталітарного режиму, та за ч. 2 ст. 436-1 КК України поширення символіки комуністичного тоталітарного режиму, вчиненому повторно.

В підготовчому судовому засіданні прокурор Біляївської окружної прокуратури ОСОБА_3 просив затвердити угоду про визнання винуватості укладену 30 жовтня 2023 року між ним та обвинуваченим ОСОБА_5 за участю захисника ОСОБА_4 .

Між сторонами була досягнута домовленість про призначення ОСОБА_5 покарання за ч. 1 ст. 436-1 КК України у виді 3 років позбавлення волі, за ч. 2 ст. 436-1 КК України у виді 5 років позбавлення волі без конфіскації майна та на підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначити ОСОБА_5 покарання у виді 5 років позбавлення волі без конфіскації майна.

У підготовчому судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою вину у скоєнні вказаних кримінальних правопорушень визнав та пояснив, що між ним та прокурором укладена угода про визнання винуватості, яку він просив затвердити та призначити узгоджене покарання. Крім цього пояснив, що угода про визнання винуватості укладена добровільно, не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. У скоєному кається.

Захисник ОСОБА_4 в підготовчому судовому засіданні просив затвердити вказану угоду.

Сторонам роз`яснені наслідки укладення та затвердження угоди, та наслідки її невиконання.

Розглядаючи питання про затвердження угоди про визнання винуватості, суд виходить з наступного.

Згідно із п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти рішення: - затвердити угоду або відмовити в затвердженні угоди та повернути кримінальне провадження прокурору для продовження досудового розслідування в порядку, передбаченому статтями 468-475 цього Кодексу;

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим.

Згідно із ч. 4 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена щодо кримінальних проступків, злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам. Укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні щодо уповноваженої особи юридичної особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, у зв`язку з яким здійснюється провадження щодо юридичної особи, а також у кримінальному провадженні щодо кримінальних правопорушень, внаслідок яких шкода завдана державним чи суспільним інтересам або правам та інтересам окремих осіб, у яких беруть участь потерпілий або потерпілі, не допускається, крім випадків надання всіма потерпілими письмової згоди прокурору на укладення ними угоди.

Кримінальні правопорушення у скоєнні яких обвинувачується ОСОБА_5 відповідно до чч. 4, 5 ст. 12 КК України відносяться до нетяжкого та тяжкого злочинів.

В судовому засіданні з`ясовано, що обвинувачений цілком розуміє права, визначені п. 1 ч. 4 ст. 474 КПК України. Наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України, обвинуваченому роз`яснені.

Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільною, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Судом встановлено, що умови даної угоди відповідають вимогам Кримінального процесуального кодексу України та Кримінального кодексу України, умови угоди не порушують права, свободи, інтереси сторін або інших осіб, чи суспільства, а узгоджені сторонами вид і міра покарання є такими, що відповідають ступеню тяжкості кримінальних правопорушень та особі обвинуваченого, який визнав себе винним, раніше не судимий за місцем проходження та роботи характеризується позитивно, має на утриманні малолітню дитину, наявність передбачених ст. 66 КК України обставин, що пом`якшують покарання, зокрема, щире каяття та активне сприяння розкриттю злочинів , відсутність передбачених ст. 67 КК України обставин, які обтяжують покарання, а тому суд вважає можливим призначити ОСОБА_5 покарання узгоджене сторонами кримінального провадження та затвердити угоду про визнання винуватості.

Згідно положень ч. 1 ст. 96-1 КК України спеціальна конфіскація полягає у примусовому безоплатному вилученні за рішенням суду у власність держави грошей, цінностей та іншого майна у випадках, визначених цим Кодексом, за умови вчинення умисного кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого Особливою частиною цього Кодексу, за які передбачено основне покарання у виді позбавлення волі або штрафу понад три тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Пунктами 3, 4 ч. 1 ст. 96-2 КК України встановлено, що спеціальна конфіскація застосовується у разі, якщо гроші, цінності та інше майно:

-були предметом кримінального правопорушення, крім тих, що повертаються власнику (законному володільцю), а у разі, коли його не встановлено, переходять у власність держави;

-були підшукані, виготовлені, пристосовані або використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення, крім тих, що повертаються власнику (законному володільцю), який не знав і не міг знати про їх незаконне використання.

Враховуючи те, що речовий доказ мобільний телефон моделі «TECNO» з ідентифікуючим маркуванням IMEI 1: НОМЕР_2 , IMEI 2: НОМЕР_3 , який зберігається у камері зберігання речових доказів відділення поліції №2 Одеського РУП №2 ГУНП в Одеській області, є знаряддям вчинення кримінального правопорушення, а тому він підлягає спеціальній конфіскації, тобто безоплатному вилученні у власність держави.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 124 КПК України з обвинуваченого ОСОБА_5 підлягають стягненню на користь держави процесуальні витрати за проведення судової експертизи у розмірі 10754 грн 10 коп.

Питання щодо речових доказів суд вирішує відповідно до ст. 100 КПК України, а щодо заходів забезпечення кримінального провадження у виді арешту на підставі ст. 174 КПК України.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_5 у виді особистого зобов`язання після набрання вироком законної сили скасувати.

Керуючись ст. ст. 314, 368, 370, 371, 374, 468 475, 615 КПК України, чч. 1, 2 ст. 436-1, 70, 75 КК України, суд -

УХВАЛИВ:

Затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 30 жовтня 2023 року між прокурором Біляївської окружної прокуратури ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_5 за участю захисника ОСОБА_4 .

ОСОБА_5 визнати винним та призначити йому покарання:

-за ч. 1 ст. 436-1 КК України у виді 3 (трьох) років позбавлення волі;

-за ч. 2 ст. 436-1 КК України у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі без конфіскації майна.

Згідно із ч. 1 ст. 70 КК України шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим засудженому ОСОБА_5 призначити покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі без конфіскації майна.

Відповідно до ст. 75 КК України засудженого ОСОБА_5 звільнити від відбування покарання з випробуванням на 1 (один) рік і 6 (шість) місяців.

Згідно із ч. 1, п. 2 ч. 3 ст. 76 КК України покласти на засудженого ОСОБА_5 обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання та не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Запобіжний захід засудженому ОСОБА_5 у виді особистого зобов`язання після набрання вироком законної сили скасувати.

Початок іспитового строку засудженому ОСОБА_5 відраховувати з 21 листопада 2023 року.

Стягнути з ОСОБА_5 (РНОКПП НОМЕР_4 ) на користь держави витрати за проведення експертизи у розмірі 10754 грн 10 коп.

Скасувати арешт, застосований ухвалою слідчого судді Біляївського районного суду Одеської області від 17 липня 2023 року на мобільний телефон марки «Techno» imei НОМЕР_5 ; НОМЕР_3 та ноутбук марки «Gateway» модель MS2285.

Речові докази по справі: мобільний телефон марки «Techno» imei НОМЕР_5 ; НОМЕР_3 конфіскувати в дохід держави, а ноутбук марки «Gateway» модель MS2285 повернути ОСОБА_5 .

Вирок суду може бути оскаржений до Одеського апеляційного суду через Біляївський районний суд протягом 30 днів з дня його проголошення з підстав, передбачених ст. 394 КПК України.

Суддя ОСОБА_1