У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 183/11419/23

№ 1-кс/183/2987/23

10 жовтня 2023 року м. Новомосковськ

Слідчий суддя Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області ОСОБА_1 , секретар судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши клопотання слідчого СВ Новомосковського РВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_3 , погоджене з прокурором Новомосковської окружної прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_4 , про застосування, у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені 12.09.2023 року до ЄРДР за № 0000249, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 189 КК України, запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю м. Ленкоран Азербайджанської Республіки, громадянину України, з вищою освітою, не працюючого, одруженого, маючого на утриманні двох малолітніх дітей: ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , не судимого, -

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 189 КК України, -

за участі:

прокурора ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_8 ,

підозрюваного ОСОБА_5 ,

ВСТАНОВИЛА:

Відповідно до Указу Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 року «Про введення воєнного стану в Україні» та Закону України «Про затвердження Указу Президента України « Про введення воєнного стану в Україні» з 24.02.2022 року на всій території України введено воєнний стан. Крім цього, відповідно до Указу Президента України № 573/2022 від 12.08.2022 року «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» та Закону України «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05.30 години 23 серпня 2022 року строком на 90 діб.

В подальшому строк дії воєнного стану неодноразово продовжувався та відповідно до Указу Президента України № 451/2023 від 26.07.2023 року «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» та Закону України «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» строк дії воєнного стану в Україні продовжено з 05.30 години 18 серпня 2023 року строком на 90 діб.

01.07.2023 року під час проведення бойових дій в районі м. Бахмут Донецької області в результаті ворожого обстрілу загинув військовослужбовець Збройних Сил України ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , батьком якого є ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Після поховання загиблого ОСОБА_9 у ОСОБА_10 різко погіршилися стосунки з його дружиною ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , в тому числі на ґрунті спору про майно, що залишилось після загибелі їх сина ОСОБА_9 , а також частини одноразової державної грошової допомоги за загибель військовослужбовця Збройних Сил України.

Через деякий час на зв`язок з ОСОБА_10 вийшли дві не встановлені в ході досудового розслідування особи (далі Особа 1 та Особа 2), які в ході телефонних розмов повідомили останньому, що діють, начебто, в інтересах його дружини ОСОБА_11 та з погрозами застосування насильства почали вимагати грошові кошти та частину майна належного йому.

Сприймаючи погрози застосування насильства з боку двох вказаних не встановлених осіб, як реальну загрозу своєму життю та здоров`ю, ОСОБА_10 звернувся до ОСОБА_5 , ОСОБА_12 та іншої не встановленої в ході досудового розслідування особи (далі Особа 3) з метою отримання допомоги щодо припинення вимагання та погроз насильства з боку двох невстановлених осіб.

В подальшому, в ході зустрічі ОСОБА_5 , ОСОБА_12 та Особа 3 з Особа 1 та Особа 2, які раніше телефонували ОСОБА_10 та з погрозами застосування насильства вимагали грошові кошти та частину майна належного йому, що відбулася 06.09.2023 року приблизно о 21.30 години (більш точний час в ходу досудового розслідування не встановлений) у невстановленому в ході досудового розслідування місці, ОСОБА_5 , ОСОБА_12 та Особа 3 вступили в злочинну змову з Особа 1 та Особа 2, після чого у них виник спільний прямий умисел направлений на вимагання чужого майна за попередньою змовою групою осіб з погрозою насильства, а саме вимагання від ОСОБА_10 половини суми грошових коштів отриманої від продажу його будинку та 1.000 (однієї тисячі) доларів США в рахунок неіснуючого та вигаданого боргу.

Після чого, ОСОБА_12 діючи в рамках заздалегідь розробленого плану та за попередньою змовою у групі з ОСОБА_5 , Особа 3, та Особа 1 і Особа 2, умисно, з корисливих мотивів та з метою незаконного збагачення за рахунок чужого майна, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій та їх караність, застосовуючи погрози насильства повідомив ОСОБА_10 про необхідність термінового продажу житлового будинку, що належить останньому на праві приватної власності та знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 та передачі йому та ОСОБА_5 половини отриманих від продажу грошових коштів, а також 1.000 (однієї тисячі) доларів США в рахунок неіснуючого та вигаданого боргу. Крім того, діючи за попередньою змовою у групі з ОСОБА_5 , Особа 3, та Особа 1, Особа 2 в ході неодноразових телефонних розмов ОСОБА_12 застосовуючи погрози насильства вимагав від ОСОБА_10 передати йому вказані грошові кошти.

Не залишаючи своїх злочинних намірів, направлених на вимагання чужого майна за попередньою змовою групою осіб з погрозою насильства, 20.09.2023 року та 25.09.2023 року за жорсткої та наполегливої ініціативи з боку ОСОБА_5 та ОСОБА_12 відбулись дві зустрічі між останніми та ОСОБА_10 , в ході яких, ОСОБА_5 та ОСОБА_12 діючи за попередньою змовою у групі з Особа 3, та Особа 1 і Особа 2, вимагали від ОСОБА_10 вжити невідкладних заходів щодо продажу його будинку та передачі їм половини суми грошових коштів отриманих від продажу. В ході другої зустрічі, що відбулася 25.09.2023 року між ОСОБА_10 з одного боку та ОСОБА_5 і ОСОБА_12 з іншого боку, останні визначили, що вартість половини будинку ОСОБА_10 буде становити 10.000 (десять тисяч) доларів США та незалежно від факту продажу вказаного будинку, погрожуючи застосуванням насильства вимагали від останнього передачу їм вказаної суму горових коштів та ще 1.000 (однієї тисячі) доларів США, тобто разом 11.000 (одинадцяти) доларів США в рахунок погашення неіснуючого та вигаданого ними спільно з Особа 3, Особа 1 та Особа 2 боргу.

08.10.2023 року приблизно о 11.40 годині ОСОБА_10 перебуваючи на території КП «Новомосковська ЦРЛІЛ», що знаходиться за адресою: вул. Гетьманська, 238, м. Новомосковськ Дніпропетровська область на виконання протиправної вимоги ОСОБА_5 та ОСОБА_12 , що діяли в рамках заздалегідь розробленого плану та за попередньою змовою у групі з Особа 3, та Особа 1 і Особа 2, передав останнім грошові кошти в сумі 11.000 (одинадцять тисяч) доларів США, що за офіційним курсом Національного банку України станом на 08.10.2023 року становило 402.837,60 гривень. Після чого ОСОБА_5 та ОСОБА_12 залишили місце вчинення злочину, але коли помітили, що їх переслідують працівники поліції намагалися втекти від переслідування, однак все одно були затримані працівниками поліції.

Умисні дії ОСОБА_5 , кваліфіковано за ч. 4 ст. 189 КК України, тобто вимагання чужого майна за попередньою змовою групою осіб з погрозою насильства над потерпілим, вчинене в умовах воєнного стану, що завдало майнової шкоди у великих розмірах.

Вказаний факт 12 вересня 2023 року внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000249, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 189 КК України.

08 жовтня 2023 року об 11.49 годині ОСОБА_5 затримано в порядку ст. 208 КПК України.

08 жовтня 2023 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 189 КК України, тобто строк досудового розслідування закінчується 08 грудня 2023 року.

У розумінні практики Європейського суду з прав людини, зокрема у справі «О`Хара проти Сполученого Королівства», доведеність наявності обґрунтованої підозри у вчинені кримінального правопорушення на момент вирішення питання про застосування запобіжного заходу має відповідати стандарту «розумна підозра».

Відповідно до позиції Європейського суду з прав людини, відображеної у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що саме особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення. Вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення (рішення «Мюррей проти Сполученого Королівства», «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства»).

У главі 18 Кримінального процесуального кодексу України визначено заходи процесуального примусу, які застосовуються до підозрюваного з метою забезпечення його належної процесуальної поведінки, а також детально регламентовано порядок їх застосування.

У відповідності до ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Згідно ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст. 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, зокрема:

- вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

- тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується;

- міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців;

- наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання;

- репутацію підозрюваного;

- наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення.

Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Згідно з п. 1 ч. 4 ст. 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені ст. ст. 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування.

Допитаний в якості потерпілого ОСОБА_10 пояснив, що він працює у військовій частині НОМЕР_1 на цивільній посаді водія. Його син ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , будучи військовослужбовцем ЗСУ, загинув 01.07.2023 року під час бойових дій в результаті ворожого обстрілу в районі м. Бахмут Донецької області. Після поховання в його розпорядженні залишилося майно його покійного сина, а саме: автомобіль марки «Фольксваген Гольф», мобільний телефон марки «Айфон» та грошова виплата залишків бойових (заробітна плата сина) в розмірі 130.000 гривень. На фоні вказаних трагічних подій, між потерпілим та його дружиною ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , з якою він фактично перебував у шлюбі, але сумісно не проживав на протязі останніх 11 років, значно погіршилися відносини. Офіційне розлучення відбулося лише 31.08.2023 року на підставі рішення суду. Після загибелі сина дружина потерпілого почала вимагати з нього майно сина, що залишилося після його загибелі, а також грошову виплату від держави у сумі 15 млн. гривень за загибель військовослужбовця ЗСУ в ході бойових дій. Не зважаючи на пояснення потерпілого ОСОБА_10 про те, що ніяких грошових компенсацій від держави за загибель сина він ще не отримав, ОСОБА_11 звернулася до, так званих, представників криміналітету з тією метою, щоб змусити ОСОБА_10 віддати на її користь майно загиблого сина та грошову компенсацію від держави. В подальшому, на зв`язок з потерпілим ОСОБА_10 вийшли двоє невідомих йому раніше осіб, які в ході телефонних розмов повідомили, що діють в інтересах ОСОБА_11 та з погрозами застосування насильства почали вимагати грошові кошти та частину майна, належного потерпілому. Сприймаючи погрози застосування насильства з боку двох вказаних осіб, як реальну загрозу своєму життю та здоров`ю, потерпілий прийняв рішення звернутися по допомогу, щоб допомогти вирішити питання з вказаними особами та припинити незаконні дії з їх боку. У подальшому ОСОБА_10 вийшов на зв`язок із з двома особами на ім`я ОСОБА_13 та ОСОБА_14 . В ході розмови ОСОБА_13 та ОСОБА_14 зазначили, що допоможуть вирішити проблемні питання з колишньою дружиною ОСОБА_10 та особами, які йому раніше погрожували та вимагали гроші і майно. Однак за таку допомогу їм потрібно буде потім віддячити. Пізніше потерпілий ОСОБА_10 з`ясував, що він зустрічався с ОСОБА_15 та ОСОБА_16 . 06.09.2023 року ОСОБА_10 зустрівся з ОСОБА_15 у м. Дніпро та пояснив, що йому знову телефонувала невідома особа чоловічої статі та погрожувала насильством. В свою чергу ОСОБА_17 запевнив, що він разом з ОСОБА_16 вирішать вказане проблемне питання, але за це йому потрібно передати грошові кошти 07.09.2023 року під час чергової зустрічі ОСОБА_10 та ОСОБА_18 , яка відбувалася за ініціативою останнього, ОСОБА_17 повідомив, що проблемні питання з тими особами, що вимагали майно та кошти вже вдалося владнати, однак житловий будинок, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 та належить на праві приватної власності ОСОБА_10 необхідно продати та половину від отриманих з продажу грошових коштів необхідно передати їм. Одночасно із вказаною вимогою ОСОБА_17 в чергове почав висловлювати погрози застосування насильства до ОСОБА_10 у разі незгоди останнього швидко реалізувати вказане нерухоме майно. 20.09.2023 року та 25.09.2023 року за наполегливої ініціативи ОСОБА_18 та ОСОБА_19 між ними та ОСОБА_10 відбулися дві зустрічі на території м. Новомосковська Дніпропетровської області. В ході вказаних зустрічей ОСОБА_17 та ОСОБА_20 застосовуючи погрози насильством та навіть вбивством вимагали від ОСОБА_10 грошові кошти в сумі 1.000 доларів США та вимагали вжиття заходів щодо швидкого продажу його будинку, з метою подальшої передачі їм половини суми грошових коштів отриманих від його реалізації. Пізніше, ОСОБА_17 та ОСОБА_20 змінили свої вимоги в частині предмету вимагання та повідомили ОСОБА_10 , що він повинен передати їм 10.000 доларів США, як приблизну вартість 50% від суми отриманої з продажу будинку та ще 1.000 тисячу доларів США в рахунок заявленого раніше ОСОБА_21 боргу.

Додатково допитаний потерпілий ОСОБА_10 пояснив, що після особистої зустрічі, яка відбулася 25.09.2023 року між ним, ОСОБА_5 та ОСОБА_12 , останній неодноразово телефонував йому. Так, ОСОБА_12 телефонував ОСОБА_10 26.09.2023 року, 27.09.2023 року, 28.09.2023 року, 03.10.2023 року, 04.10.2023 року, 05.10.2023 року, а також 08.10.2023 року. Під час кожного телефонного дзвінка, ОСОБА_12 вимагав від ОСОБА_10 грошові кошти у сумі 11.000 доларів США при цьому кожного разу застосовуючи погрози насильством потерпілим. ОСОБА_12 наполегливо вказував, що у разі якщо ОСОБА_10 не віддасть йому, ОСОБА_5 та іншим невстановленим особам вказану суму грошових коштів, то його «розірвуть» та «зітруть» і йому ніхто не зможе допомогти. Крім того, ОСОБА_12 погрожував ОСОБА_10 що під його будинком та будинком його матері будуть цілодобово чергувати їх люди, щоб він нікуди не зміг втекти. ОСОБА_10 неодноразово просив ОСОБА_12 дати час, на те, щоб зібрати таку значну суму коштів, однак останній постійно ображав ОСОБА_10 лайливими словами та казав про те, що їм ( ОСОБА_12 та ОСОБА_5 та іншим особам) байдуже, де він буде брати гроші, що вони вже втомилися чекати і що ОСОБА_10 може в когось позичити гроші, але повинен обов`язково їм їх віддати якнайшвидше.

08.10.2023 року в ході чергової телефонної розмови ОСОБА_12 з потерпілим ОСОБА_10 було обумовлена зустріч на території КП «Новомосковська ЦРЛІЛ», що знаходиться за адресою: вул. Гетьманська, 238, м. Новомосковськ Дніпропетровської області. Того ж дня, приблизно об 11.40 годині потерпілий ОСОБА_10 передав ОСОБА_5 та ОСОБА_12 грошові кошти в сумі 11.000 доларів США, які були загорнуті у прозору харчову плівку.

Допитаний під час досудового розслідування свідок ОСОБА_22 пояснив, 08.10.2023 року приблизно об 11.00 години він перебував на території КЗ «Новомосковська центральна лікарня», яка розташована за адресою: вул. Гетьманська, 238, м. Новомосковськ. В зазначену місці, він знаходився на підставі доручення заступника керівника Новомосковської окружної прокуратури ОСОБА_23 з метою прийняття участі у проведенні слідчих дій у вищевказаному кримінальному провадженні. Приблизно об 11.40 годині 08.10.2023 року, ОСОБА_22 в тому числі, отримана вказівка від прокурора ОСОБА_23 щодо необхідності затримання групи осіб, за підозрою у скоєнні ними особливо тяжкого кримінального злочину. Вказані особи сіли у автомобіль чорного кольору марки Honda Accord, державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , та почали рух з території КЗ «Новомосковська ЦРЛ» у напрямку м. Новомосковськ по вул. Гетьманська. Далі, ОСОБА_22 , перебуваючи за кермом автомобіля, виїхав з території вказаної вище лікарні в напрямку м. Новомосковськ по вул. Гетьманська та намагався наздогнати автомобіль Honda Accord, державний реєстраційний номер НОМЕР_2 . Проїхавши приблизно декілька кілометрів, перебуваючи на відстані 20-30 метрів від автомобіля Honda Accord, державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , ОСОБА_22 побачив, як з переднього пасажирського вікна вказаного автомобіля викинуто предмет схожий на грошові кошти. Коли, ОСОБА_22 під`їхав трохи ближче, то на проїжджій частині автодороги за 20-30 метрів від пішохідного переходу у напрямку руху до м. Новомосковськ по вул. Гетьманській, неподалік від магазину «Харчі та Напої», він побачив грошові кошти, а саме долари США, у великій кількості, які за декілька секунд до цього були викинуті з вищевказаного автомобіля.

В подальшому, автомобіль Honda Accord, державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , дуже швидко почав набирати швидкість в напрямку м. Новомосковськ по вул. Гетьманська. Далі ОСОБА_22 обігнав автомобіль поліції полку спеціального призначення Фольцваген Мультіван сіро-коричневого кольору із увімкненими проблисковими маячками синьо-червоного кольору, які він бачив у дзеркалі заднього виду. Автомобіль Honda Accord, державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , в забороненому місці, перетинаючи суцільну лінію дорожньої розмітки, виїхав на зустрічну смугу руху, обганяючи транспортні засоби, що рухались в попутному напрямку та впершись у зустрічний автомобіль прийняв трохи правіше, автомобіль спецпризначенців його обігнав та заблокував його подальший рух.

Автомобіль Honda Accord був зупинений мосту у м. Новомосковськ по вул. Гетьманська, де ОСОБА_22 і став свідком затримання спецпідрозділом осіб, які перебували у автомобілі Honda Accord, державний реєстраційний номер НОМЕР_2 .

Достатність доказів для підозри ОСОБА_5 , підтверджується зібраними у кримінальному провадженні матеріалами: допитами потерпілого ОСОБА_10 , оглядом, ідентифікацією, поміткою та врученням грошових коштів від 08.10.2023 року, в ході до якого на імітаційні засоби та грошові кошти нанесено спеціальний засіб, що має яскраве жовто-зелене випромінювання, оглядом місця події від 08 жовтня 2023 року; затриманням та особистим обшуком ОСОБА_5 в порядку ст. 208 КПК України від 08.10.2023 року в ході яких на одязі виявлено яскраве жовто-зелене випромінювання; освідуванням особи затриманого ОСОБА_5 від 08.10.2023 року, в ході якого, на тілі підозрюваного виявлено яскраве жовто-зелене випромінювання, невідкладним обшуком автомобіля від 08.10.2023, в ході якого в салоні виявлено яскраве жовто-зелене випромінювання та іншими матеріалами кримінального провадження в їх сукупності.

Про наявність ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України свідчить те, що ОСОБА_5 безпосередньо після вчинення злочину, за який його в подальшому затримано в порядку ст. 208 КПК України, керуючи автомобілем Honda Accord, державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , намагався втекти від переслідування, яке проводилось працівниками поліції, що свідчить про потенційну схильність останнього до переховування від органів досудового розслідування та суду.

На теперішній час ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 189 КК України, яке відповідно до ст. 12 КК України віднесено до категорії особливо тяжких злочинів та за яке передбачена реальна міра покарання у вигляді позбавлення волі строком від семи до дванадцяти років із конфіскацією майна, а тому усвідомлюючи вид та міру покарання, яке може бути призначено ОСОБА_5 , у разі подальшого визнання його винуватим, цілком ймовірно може спонукати останнього переховуватися від органів досудового розслідування та суду.

Про наявність ризику, передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України свідчить те, що в ході досудового розслідування у вказаному кримінальному провадженні потерпілий ОСОБА_10 вказував на систематичні погрози застосування насильства над ним з боку ОСОБА_5 . Враховуючи те, що потерпілий ОСОБА_10 та інші свідки у кримінальному провадженні не допитані безпосередньо судом в ході судового розгляду, перебуваючи на свободі підозрюваний ОСОБА_5 матиме реальну можливість незаконно впливати на потерпілого та інших свідків, змушуючи їх змінити свої показання чи повністю від них відмовитись з метою уникнення від кримінальної відповідальності.

Про наявність ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України свідчить те, що ОСОБА_5 неодноразово погрожував насильством над потерпілим ОСОБА_10 протягом тривалого часу, отже у разі перебування підозрюваного на свободі, останній може реально втілити свої погрози в життя, ти самим вчинивши інше кримінальне правопорушення.

Прокурор вважає, що застосування більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою, не зможе запобігти вказаним ризикам, оскільки їх уникнення за наведених обставин можливо лише через обмеження свободи пересування підозрюваного шляхом тримання під вартою.

Прокурор в судовому засіданні підтримав клопотання та просив його задовольнити з підстав, зазначених у клопотанні. Також прокурор зазначив, що застосування більш м`яких запобіжних заходів ОСОБА_5 для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні, є недостатніми та недоцільними, оскільки вони не можуть забезпечити виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків.

Захисник ОСОБА_8 в судовому засіданні заявила, що відносно її підзахисного відсутня обґрунтована підозра, оскільки всі надані слідчим та прокурором докази є недопустимими. Крім того вважала, що прокурор під час розгляду клопотання не довів наявність ризиків, зазначених у клопотанні. Просила відмовити в задоволенні клопотання в повному обсязі.

Підозрюваний ОСОБА_5 в судовому засіданні підтримав думку захисника.

Дослідивши клопотання та надані письмові докази, вислухавши обґрунтування прокурора, думку захисника, пояснення підозрюваного, слідчий суддя прийшла до таких висновків.

Під час судового розгляду встановлено, що ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 189 КК України, яке віднесено законом до категорії тяжкого, що підтверджується наявними у слідства доказами, доданими до клопотання слідчого.

При розгляді письмових доказів, наданих прокурором в підтвердження клопотання, зазначених вище, слідчий суддя вважає на підставі ст. 178 КПК України їх вагомими та обґрунтованими. У відповідності до рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Фокс, Камбел і Харлі проти Сполученого Королівства», вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином, і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення. Тому існують всі підстави вважати підозру у відношенні ОСОБА_5 у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 189 КК України, обґрунтованою.

При вирішенні питання про застосування запобіжного заходу ОСОБА_5 слідчий суддя враховує, що існує ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Про наявність ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України свідчить те, що ОСОБА_5 на даний час підозрюється у вчиненні злочину, який відповідно до ст. 12 КК України, відноситься до категорії тяжкого, ОСОБА_5 розуміє, що у разі визнання його судом винним у вчиненні вказаного злочину, передбаченого ч. 4 ст. 189 КК України його може буде засуджено судом до реального позбавлення волі на строк від 7 до 12 років з конфіскацією майна, тому існує реальна можливість переховування останнього від органів досудового розслідування та суду з метою ухилення від покарання.

Слідчий суддя при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, крім наявності ризику, зазначеного вище, на підставі наданих слідчим матеріалів, оцінила в сукупності інші обставини, передбачені ст. 178 КПК України, а саме те, що ОСОБА_5 не судимий; підозрюється у скоєнні кримінального правопорушення, віднесеного законом до категорії тяжких, що вказує на негативну репутацію останнього; тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному у разі визнання його винуватим у кримінального правопорушення, у вчиненні якого він підозрюється.

Все вищевикладене неодмінно свідчить про відсутність підстав для застосування більш м`якого запобіжного заходу ОСОБА_5 , ніж тримання під вартою.

Обираючи запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя виходить з того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства. Зважаючи на суспільний інтерес, який, з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи, визначеного Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод, що відповідає правовим позиціям, викладеним в п. 35 рішення ЄСПЛ «Летельє проти Франції», слідчий суддя вважає необхідним застосувати підозрюваному найбільш тяжкий вид запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки застосування більш м`яких запобіжних заходів не буде достатнім для забезпечення визначеного раніше ризику.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 177, 178, 181, 183, 194, 196 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИЛА:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , уродженцю м. Ленкоран Азербайджанської Республіки, громадянину України, - застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 05 грудня 2023 року включно.

Копію ухвали направити для виконання начальникові Новомосковського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області, прокуророві Новомосковської окружної прокуратури Дніпропетровської області та начальникові Державної установи «Дніпровська установа виконання покарань (№ 4)».

На ухвалу може бути подано апеляційну скаргу безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1