Коростенський міськрайонний суд Житомирської області
Справа №279/5651/20
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 жовтня 2023 року

Коростенський міськрайонний суд Житомирської області в складі :

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретаря ОСОБА_2 , за участю :

прокурора ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

представників потерпілої ОСОБА_5 та ОСОБА_6

адвокатів ОСОБА_7 , ОСОБА_8

потерпілих ОСОБА_5 та ОСОБА_6

потерпілого ОСОБА_9

представника потерпілого ОСОБА_9 адвоката ОСОБА_10

потерпілих ОСОБА_11

ОСОБА_12

обвинуваченого ОСОБА_13

захисника адвоката ОСОБА_14

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Коростень Житомирської області кримінальне провадження № 0000342 від 08.08.2020, щодо

ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, одружений, працюючий водієм ТОВ «БАРІСТРАНС», мешканець АДРЕСА_1 , не депутат, інвалід 3 групи загального захворювання , раніше не судимий,

в скоєнні кримінального правопорушення , передбаченого ч.3ст.286 КК України

В С Т А Н О В И В:

Водій ОСОБА_13 , достовірно знаючи і усвідомлюючи про те, що він хворіє на гіпертонічну хворобу II ступеня, атеросклеротичну хворобу серця та коронарних судин з різким їх звуженням, цукровий діабет другого типу (неінсулінозалежний) середнього ступеню важкості в стадії субкомпенсації, які своїми клінічними проявами можуть призвести до раптової втрати чи потьмарення свідомості, та які відповідно до наказу Міністерства охорони здоров`я України №299 від 24.12.1999, входять до Переліку захворювань і вад, при яких особа не може бути допущена до керування транспортними засобами категорії «С,Е» (п.п. 17, 23, 25 вказаного Переліку),в порушення вимог п.п. 1.5 та 2.3(д) Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10.10.2001 (далі за текстом Правил), створив своїми діями загрозу безпеці дорожнього руху, що виразилось у наступному.

Так, ОСОБА_13 , у порушення вимог пунктів 1.10 «Дорожні умови», «Дорожня обстановка», п.п. 2.9(6) та 12.1 Правил 08 серпня 2020 року у вранішній час (точного часу під час досудового розслідування не встановлено), виїхавши з митного поста «Ягодин», що знаходиться в с. Старовойтове Любомильського району Волинської області,на технічно справному сідловому тягачі «MAN TGA 18.430» реєстраційний номер НОМЕР_1 у складі з напівпричепом «KRONE SDP 27» реєстраційний номер НОМЕР_2 , які згідно свідоцтв про реєстрацію транспортних засобів серій НОМЕР_3 та НОМЕР_4 належать ТОВ «БАРІСТРАНС», у хворобливому стані, самостійно не визначив, що його стан загрожує безпеці дорожнього руху та може створити загрозу безпеки дорожнього руху, як для нього, так і для інших учасників дорожнього руху.

Керуючи за наведених обставин вищевказаним транспортним засобом та рухаючись по 145 км + 186 м «Київ-Ковель-Ягодин», поблизу с. Грозине Коростенського району Житомирської області у напрямку м. Києва, водій ОСОБА_13 08 серпня 2020 року , близько 16 год. 40 хв., в порушення вимог вказаних вище правил, проявляючи злочинну недбалість, не передбачаючи можливості настання небезпечних наслідків, хоча повинен був і міг їх передбачити в силу хворобливого стану, зумовленого наявною в нього хворобою, короткочасно втратив свідомість під час руху, що призвело до втрати керування транспортним засобом, зміни напрямку руху транспортного засобу ліворуч та виїзду на призначений для зустрічного руху бік дороги, що заборонено, де він скоїв зіткнення з маршрутним автобусом «VOLKS WAGEN CRAFTER» реєстраційний номер НОМЕР_5 під керуванням водія ОСОБА_16 , який перевозив трьох пасажирів: ОСОБА_17 , ОСОБА_18 та ОСОБА_19 .

Внаслідок вказаної дорожньо-транспортної пригоди водій автобуса «VOLKS WAGEN CRAFTER» реєстраційний номер НОМЕР_5 ОСОБА_16 отримав тяжкі тілесні ушкодження, що є несумісними з життям і знаходяться в причинному зв`язку зі смертю, яка настала внаслідок тупої поєднаної травми тіла, яка супроводжувалась переломами ребер, грудини, тазу, кінцівок, кісток черепа, розривами печінки, селезінки, підшлункової залози, серця та легень. Пасажири автобусу ОСОБА_17 отримала тяжкі тілесні ушкодження як небезпечні для життя та знаходяться в причинному зв`язку зі смертю, яка настала внаслідок тупої поєднаної травми тіла, яка супроводжувалась переломами лівого ребра, ключиці, правої гомілки, розривами печінки, селезінки та лівої нирки; ОСОБА_19 отримала тяжкі тілесні ушкодження, що є несумісними з життям і знаходяться в причинному зв`язку зі смертю, яка настала внаслідок тупої поєднаної травми тіла, яка супроводжувалась переломами хребта, ребер, грудини, лівого стегна, нижньої щелепи, розривами печінки, селезінки, правої нирки, серця; ОСОБА_18 отримав тяжкі тілесні ушкодження, що є несумісними з життям і знаходяться в причинному зв`язку зі смертю, яка настала внаслідок тупої поєднаної травми тіла, яка супроводжувалась переломами ребер, грудини, лівої гомілки, селезінки та серця.

Порушення водієм ОСОБА_13 при керуванні ним транспортним засобом вимог пунктів 1.5, 2.3(д), 2.9(6), 1.10, 12.1 Правил дорожнього руху України, знаходиться у прямому причинному зв`язку із створенням аварійної обстановки, виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди та її наслідками.

Таким чином, своїми необережними діями, які виразилися в порушенні правил безпеки дорожнього руху як особою, яка керувала транспортним засобом, що спричинили смерть потерпілих ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_19 , ОСОБА_18 , ОСОБА_13 , вчинив кримінальне правопорушення (злочин), передбачений ч. 3 ст. 286 КК України.

Допитаний в судовому засіданні по суті пред`явленого обвинувачення ОСОБА_13 винуватим себе у вчиненні вказаного злочину визнав частково і пояснив, що дійсно він повертався із-за кордону, ночував у м. Сарни Рівненської області, самопочуття було хорошим. Проїзджаючи на автошляху Київ -Ковель в с. Сингаї Коростенського району йому стало темніти в очах, він не встиг зупинитися , коли стало краще, то зрозумів, що виїжджає на зустрічну смугу, став гальмувати, але вже було пізно. В останньому слові пояснив, що вважає себе невинним і просить виправдати.

Незважаючи на таку захисну позицію обвинуваченого ОСОБА_13 , його вина у вчиненні вказаного кримінального правопорушення в повному обсязі підтверджується , крім власне його показань, в яких не заперечуються окремі обставини з фактичного боку, дослідженими судом доказами, які не викликають жодних сумнівів у своїй достовірності та допустимості, а у сукупності та взаємозв"язку є достатніми для того, щоб критично оцінити захисну версію обвинуваченого та довести його винуватість поза розумним сумнівом.

Так, потерпілі ОСОБА_6 ОСОБА_5 , ОСОБА_9 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 ствердили суду , що самої аварії вони не бачили, дізналися від працівників поліції. ОСОБА_13 направляв їм по три тисячі гривень в рахунок відшкодування шкоди, але вони своїх рідних не продають. Просили покарати обвинуваченого суворо , цивільні позови задовольнити.

З рапорту чергового Коростенського РУП ГУНП в Житомирській області (т.2а.71) видно, що 08 серпня 2020 року о 17:02 надійшло повідомлення зі служби 102 про те, що на виїзді із с. Грозине Коростенського району скоєно дорожньо-транспортну пригоду , є потерпілі.

З протоколу огляду місця дорожньо-транспортної пригоди (т.2а.73) та схеми до протоколу видно, що на 144км+800м автошляху Київ-Ковель-Ягодин вчинено дорожньо-транспортну пригоду за участю транспортних засобів Вольксваген та сідлового тягача MAN.

При огляді в судовому засіданні протоколу огляду місця події від 09.08.2020 (т.2 а.239) суд впевнився, що при огляді кабіни тягача, на полицях, що знаходяться в верхній частині над лобовим склом в хаотичному порядку виявлено таблетки та апарат для вимірювання тиску, апарат для вимірювання цукру.

Протоколом додаткового огляду місця події від 25 серпня 2020 року (т.3а.69-74) підтверджується факт вилучення карти-тахограми з маршрутного автобуса, яким керував ОСОБА_16 та тахографа тягача MAN.

Висновком експерта №177 від 09.08.2020 підтверджено, що у ОСОБА_18 , 1991 року народження виявлено тілесні ушкодження несумісні із життям, які утворились внаслідок дії твердих тупих предметів, можливо при обставинах та в термін ДТП, вказаних в постанові, відносяться до тяжких тілесних ушкоджень як небезпечні для життя, знаходяться в причинному зв"язку з настанням смерті. Смерть настала від тупої поєднаної травми тіла, яка супроводжувалась переломами ребер, грудини, лівої гомілки, розривами печінки, селезінки, серця. Врятувати життя при своєчасному наданні кваліфікованої медичної допомоги неможливо, в зв"язку з несумісністю тілесних ушкоджень з життям.

Висновком експерта №178 від 08.08.2020 доведено, що ОСОБА_16 , 1973 року народження в результаті дорожньо-транспортної пригоди отримав тяжкі тілесні ушкодження як небезпечні для життя, в даному випадку є несумісними з життям, знаходяться в причинному зв"язку з настанням смерті. Смерть настала ІНФОРМАЦІЯ_2 внаслідок тупої поєднаної травми тіла, яка супроводжувалась переломами ребер, грудини, тазу, кінцівок, кісток черепа, розривами печінки, селезінки, підшлункової залози, серця, легень.

З висновку експерта №179 від 08.08.2020 (т.2 а.123) видно , що ОСОБА_17 , 2001 року народження в результаті дорожньо-транспортної пригоди отримала тяжкі тілесні ушкодження як небезпечні для життя та знаходяться в причинному зв"язку з настанням смерті. Смерть настала внаслідок тупої поєднаної травми тіла яка супроводжувалась переломами лівого ребра, ключиці, правої гомілки, розривами печінки, селезінки, лівої нирки. Життя ОСОБА_17 можливо було врятувати при своєчасному наданні кваліфікованої медичної допомоги.

З висновку експерта №181 від 08.08.2020 (т.2а.128) видно, що ОСОБА_19 , 1976 року народження в результаті дорожньо-транспортної пригоди отримала тяжкі тілесні ушкодження , як небезпечні для життя, в даному випадку є несумісними з життям, знаходяться в причинному звязку з настанням смерті. Смерть настала внаслідок тупої поєднаної травми тіла, яка супроводжувалась переломами хребта, ребер, грудини, лівого стегна, нижньої щелепи, розривами печінки, селезінки, правої нирки, серця. Врятувати життя ОСОБА_19 при своєчасному наданні кваліфікованої медичної допомоги неможливо в зв"язку з несумісністю тілесних ушкоджень з життям.

З відповіді Житомирського обласного центру з гідрометеорології (т.2а.168) видно, що за даними спостережень метеостанції Коростень, дані якої є репрезентативними для усього Коростенського району Житомирської області, у тому числі 145км+186м автодороги "Київ-Ковель-Ягодин" поблизу с. Грозине погодні умови 08 серпня 2020 року о 15 годині були з мінливою хмарністю, вітер північний, температура повітря - 27,5 тепла, відносна вологість повітря -44%, метеорологічна дальність видимості становила 20 км, опадів та інших атмосферних явищ не відмічалось.

Висновком експерта №11/2-805 від 20.08.2020 (т.2а.182-194) підтверджується, що на момент дорожньо-транспортної пригоди робоча гальмівна система, рульове керування, ходова частина автомобіля "Volkswagen Crafter" р/н НОМЕР_5 знаходилися в технічно працездатному стані. В процесі дослідження технічного стану вказаного автомобіля не встановлено яких-небудь характерних ознак раптової відмови або технічних непрацездатностей систем, вузлів, агрегатів і деталей, що впливають на безпеку дорожнього руху, які могли б знаходитися в прямому причинному зв"язку з виникненням аварійної обстановки і даної дорожньо-транспортної події.

З висновку експерта № 11/2-806 від 01.09.2020 (т.2а.198-213) видно, що на момент дорожньо-транспортної пригоди гальмівна система, рульове керування та ходова частина автомобіля MAN TGA 18.430 р/н НОМЕР_1 у складі з напівпричепом KRONE р/н НОМЕР_2 знаходилась в технічно працездатному стані. В процесі дослідження технічного стану мотоцикла автопоїзда MAN TGA 18.430 р/н НОМЕР_1 у складі з напівпричепом KRONE р/н НОМЕР_2 не встановлено яких-небудь характерних ознак раптової відмови або технічних непрацездатностей систем, вузлів, агрегатів і деталей, що впливають на безпеку дорожнього руху, які могли б знаходитися в прямому причинному зв"язку з виникненням аварійної обстановки і даної дорожньо-транспортної події.

Ознайомившись із висновком транспортно-трасологічної експертизи № 11/2-804 від 24.09.2020 (т.2 а.217) , суд переконався, що з технічної точки зору , місце зіткнення автопоїзда в складі сідлового тягача MAN TGA 18.430 р/н НОМЕР_1 у складі з напівпричепом KRONE р/н НОМЕР_6 та автобуса "Volkswagen Crafter"

р/н НОМЕР_5 розташоване в поперечному напрямі в правій смузі руху в напрямку м. Ковель та у поперечному напрямі в правій смузі руху в напрямку м. Ковель та у повздожньому напрямі в місці утворення слідів зсуву у вигляді нашарування гуми від попереднього лівого колеса а/м Volkswagen, подряпини на покритті дороги від диску попереднього лівого колеса а/м Volkswagen, слідів зсуву гуми переднього лівого колеса тягача MAN (позначені на схемі під №3, 4, 5), При зовнішньому огляді автомобіля MAN TGA 18.430 р/н НОМЕР_1 , визначена наявність слідів і пошкоджень ударно-динамічного характеру, які сконцентровані в передній частині автомобіля і виражені слідами згинів, тертя, вдавлювання металу та розламу полімерного матеріалу. При цьому загальний напрямок слідоутворюючої сили, що утворили вищевказані сліди та пошкодження ударно-динамічного характеру був спрямований спереду назад та під кутом справа наліво відносно повздожньої вісі автомобіля. Сліди та пошкодження ударно-динамічного характеру мають єдиний механізм утворення, і виходячи з обставин пригоди, могли утворитися в процесі контакту наданого на дослідження автомобіля з автобусом

"Volkswagen Crafter" р/н НОМЕР_5 . При зовнішньому огляді автобуса "Volkswagen Crafter" р/н НОМЕР_5 , визначена наявність слідів і пошкоджень ударно-динамічного характеру, якісконцентровані в його передній та лівій частинах і виражені слідами згинів, тертя, вдавлювання, розриву металу. При цьому загальний напрямок слідоутворюючої сили, що утворили вищевказані сліди та пошкодження ударно-динамічного характеру був спрямований спереду назад та під кутом зліва направо відносно повздовжньої вісі автомобіля. Сліди та пошкодження ударно-динамічного характеру мають єдиний механізм утворення, і виходячи з обставин пригоди, могли утворитися в процесі контакту наданого на дослідження автомобіля з автопоїздом у складі сідлового тягача MAN TGA 18.430 р/н НОМЕР_1 у складі з напівпричепом KRONE р/н НОМЕР_6 . Первинний контакт досліджуваних транспортних засобів відбувся між передньою лівою частиною автомобіля MAN TGA 18.430 р/н НОМЕР_1 (передній бампер, підсилювач переднього бамперу, переднє ліве крило, кришка капоту). В момент первинного контакту кут між повздовжніми вісями автомобіля MAN TGA 18.430 р/н НОМЕР_1 та автобуса"Volkswagen Crafter" р/н НОМЕР_5 визначається рівним близько 146+5.

Паспортом автобусного маршруту регулярних перевезень (т.2а.246) доведено, що погоджено автобусний маршрут Лугини-Київ., диспетчерські та контрольні пункти м. Київ АС -5 Дачна, м. Лугини АС.

Факт виконання трудових обов"язків ОСОБА_16 на автобусі маршруту Лугини - Київ підтверджується розкладом руху автобусів на маршруті Лугини-Київ, графіком режиму праці та відпочинку водіїв на маршруті, вартістю проїзду, діючим розкладом руху автобусів на маршруті Лугини - Київ, дозволом на перевезення пасажирів на міжобласному автобусному маршруті загального користування, витягом з дозволу на перевезення пасажирів на міжміському міжобласному автобусному маршруті загального користування, дорожнім листом № 716962 від 08 серпня 2020 року, протоколом перевірки технічного стану транспортного засобу № 00279-00642-20, журналом передрейсового та післярейсового інструктажу водіїв (т.3а.5-24).

При ознайомленні з протоколом проведення слідчого експерименту від 19 серпня 2020 року за участю свідка ОСОБА_20 (т.3а.37-45) суд ще раз переконався , що саме на момент дорожньо-транспортної пригоди він керував своїм автомобілем, зупинився на перехресті автошляху Київ-Ковель, с. Ходаки-Грозине, зупинився для повороту ліворуч села Ходаки. В цей момент він надавав перевагу у русі зустрічному маршрутному траспортному засобу і одночасно бачив у ліве дзеркало заднього виду виїзд автопоїзду на зустрічну смугу, який рухався по автошляху Київ - Ковель в бік м. Києва. Приблизно через секунду він став свідком зіткнення між автопоїздом і маршрутним автобусом, яке відбулося на перехресті на смузі гальмування - розгону по напрямку м. Ковель. Він знаходився на момент зупинки на перехресті на лівій смузі автошляху Київ-Ковель, на відстані 0, 35м від переднього лівого та 0,4м від заднього лівого колеса автомобіля, до осьової розмітки та повздовжньо на відстані 1,4 м від передньої осі до умовної лінії осьової другорядної дороги Грозино - Ходаки. На момент виявлення автопоїзда, що виїжджав на зустрічну смугу автопоїзд знаходився на лівій смузі автошляху Київ-Ковель поперечно 0,1м від лівих коліс тягача до осьової розмітки , поздовжньо - 35,8м від зазначеної вище осьової умовної лінії другорядної дороги. Маршрутний автобус в цей момент перебував на відстані поздовжньо - 59,0м. та поперечно від лівих коліс - 2.0м до осьової ліній автодороги Київ-Ковель. Зіткнення відбулося коли маршрутний автобус знаходився на правій смузі дороги до м. Ковеля, на відстані 3,5 м. від попереднього лівого та 4.0м. від заднього лівого колеса, до осьової а/д Київ-Ковель та 5,8м від поздовжньої умовної лінії осьової другорядної дороги. Автопоїзд знаходився тягачем в цій же смузі, на відстані поперечно -5,8м від переднього лівого, 4.3м від заднього лівого колеса тягача і 2,0м від заднього лівого колеса напівпричепа автопоїзда до осьової розмітки а/д Київ- Ковель.

Аналогічні покази свідок надав і в судовому засіданні, ствердивши, що він як учасник руху достеменно бачив як водій маршрутного таксі намагався уникнути аварії, але тягач виїхав на зустрічну полосу руху і допустив дану дорожньо-транспортну пригоду із такими страшними наслідками.

Висновком судової експертизи обставин і механізму дорожньо-транспортної пригоди №11/2-1037 від 30.10.2020 (т.3а.49-58) доведено, що в умовах даної дорожньо-транспортної пригоди величина швидкості руху автопоїзда MAN TGA 18.430 р/н НОМЕР_1 у складі з напівпричепом KRONE р/н НОМЕР_6 , перед початком гальмування визначається рівною не менше 64.7...66.9 км/год. З технічної токи зору, в умовах даної пригоди водій автобуса "Volkswagen Crafter" р/н НОМЕР_5 ОСОБА_16 не мав технічної можливості запобігти зіткненню шляхом своєчасного застосування гальмування для зупинки автобуса з метою уникнення наїзду. Технічна можливість запобігти зіткненню шляхом застовування маневру об"їзду з моменту виникнення небезпеки для руху у даному випадку не визначалась, тому що застосувати маневр об"їзду для запобігання дорожньо-транспортної пригоди можна рекомендувати лише для обїзду нерухомої перешкоди, а якщо виникає небезпека для руху , то у відповідності до п.12.3 Правил дорожнього руху України, необхідно застосувати гальмування, бо рухома перешкода, у будь-який момент часу може змінити напрямок і темп свого руху, або зупинитись. В наведеній дорожній обстановці водієві ОСОБА_16 необхідно було діяти відповідно до вимог п. 12.3 Правил дорожнього руху України . В умовах місця пригоди, при заданих вихідних даних, з технічної точки зору, дії водія автобуса ОСОБА_16 щодо виконання ним вимог п.п.12.3 Правил дорожнього руху не знаходяться в причинному зв"язку з виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди. У даній дорожній обстановці водію автопоїзда MAN TGA 18.430 р/н НОМЕР_1 у складі з напівпричепом KRONE р/н НОМЕР_6 , ОСОБА_13 необхідно було діяти відповідно до вимог п.п.10.1,11.4 Правил дорожнього руху України. В умовах місця пригоди , з технічної точки зору, при заданих вихідних даних в причинному зв"язку із створенням аварійної обстановки й виникненням даної ДТП є рух автопоїзда MAN TGA 18.430 р/н НОМЕР_1 у складі з напівпричепом KRONE р/н НОМЕР_6 , під керуванням водія ОСОБА_13 в напрямку смуги руху автобуса "Volkswagen Crafter" р/н НОМЕР_5 під керуванням водія ОСОБА_16 на відстані, на якій водій автобуса ОСОБА_16 своїми одностронніми діями не має технічної можливості уникнути даної ДТП.

Згідно висновку комісійної судово-медичної експертизи №124 від 17.09.2020 (т.3а.111-114) на час вчинення дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_21 мав ряд захворювань, кожне із яких може призвести до раптової втрати свідомості. Призначене ОСОБА_13 лікування не могло вплинути на швидкість реакції та здатність керування транспортним засобом. Згідно наказу МОЗ України №299 від 24.12.1999 особа не може бути допущена до керування транспортними засобами категорії С. Е за наявності ряду захворювань, які має ОСОБА_13 ..

Зауважень щодо належності та допустимості доказів не поступило.

Дослідивши матеріали вказаного кримінального провадження з точки зору належності, допустимості, достовірності та взаємозв"язку та давши їм належну оцінку, суд приходить до висновку про повну доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_13 у тому, що він вчинив необережні дії, які виразилися в порушенні правил безпеки дорожнього руху як особою, яка керувала транспортним засобом, що спричинили смерть потерпілих ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_19 , ОСОБА_18 , і такі його дії кваліфікує за ч.3ст.286 КК України як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило загибель кількох осіб.

Невизнання ОСОБА_13 своєї вини є його правом на самозахист і не може розцінюватись як намагання уникнути відповідальності чи вважатись обставиною, яка обтяжує його покарання чи міру відповідальності.

Оцінюючи за таких даних показання обвинуваченого ОСОБА_13 про те, що у нього сталося запаморочення та покази свідка ОСОБА_20 , котрий ствердив, що коли підійшов до водія тягача, то він був у свідомості та рухався , суд бере до уваги те, що показання як обвинуваченого, так і свідка є відтворенням послідовних протилежних позицій, перший наполягав на своїй невинуватості до злочину, так як сталося запаморочення , а свідок вказував на нього як на особу, що виїхала на зустрічну смугу та вчинила дорожньо-транспортну пригоду , відтак , забезпечено повний доказовий паритет; показання свідка повністю узгоджуються з матеріалами кримінального провадження.

Обираючи обвинуваченому ОСОБА_13 покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом"якшують та обтяжують покарання.

За змістом п. 20 Постанови Пленуму ВСУ №14 від 23.12.2005 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» при призначенні покарання за відповідною частиною ст.286 КК України суди мають враховувати не тільки наслідки, що настали, але й характер та мотиви допущених особою порушень правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту, її ставлення до цих порушень та поведінку після вчинення злочину, вину інших причетних до нього осіб, а також обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання, та особу винного.

Обставинами, що пом"якшують покарання обвинуваченого суд визнає похилий вік, першу судимість, стан здоров"я .

Обставин, що обтяжують покарання не встановлено.

Як особа ОСОБА_13 характеризується позитивно, є особою похилого віку , на спеціалізованих обліках не перебуває.

Вчинене кримінальне правопорушення є тяжким злочином згідно ст.12 КК України.

Статтею 50 КК України передбачено, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів, як засудженими, так і іншими особами.

З врахуванням наведеного, думки потерпілих, які просять покарати обвинуваченого найсуворіше , суд приходить до висновку, що виправлення обвинуваченого можливо тільки в умовах ізоляції від суспільства, а тому обирає покарання відповідно до санкції частини статті КК України, яка передбачає відповідальність за вчинений злочин у виді позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами.

Таке покарання перебуває у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного, адже справедливість розглядається як властивість права, виражена, зокрема, в рівному юридичному масштабі поведінки й у пропорційності юридичної відповідальності вчиненому порушенню. Це означає не тільки те, що передбачений законом склад злочину та рамки покарання відповідатимуть один одному, а й те, що покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного.

При призначенні покарання суд також приймає до уваги практику Європейського суду з прав людини. В справі «Скополла проти Італії» від 17.09.2009 року зазначено, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним.

Запобіжний захід домашній арешт втратив свою дію . Суд вважає необхідним обрати щодо ОСОБА_13 запобіжний захід у виді тримання під вартою, оскільки останній проживає в м. Запоріжжі, значна частина території області є окупованою, що перешкоджало йому своєчасно з"являтися в судові засідання та призводило до відкладення розгляду провадження .

Крім того, враховуючи , що у зв`язку з введенням на території України воєнного стану ОСОБА_13 не обмежений у виїзді за кордон через свій вік , тому ризик переховування наразі наявний як слушно зазначили в судовому засіданні учасники процесу , а тому ризик переховування ОСОБА_13 від суду наразі якщо не збільшився, то залишився високим.

Крім того, суд зазначає, що тяжкість обвинувачення хоча і не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. Зокрема, у справі "Ілійков проти Болгарії" від 26.07.2001 р. ЄСПЛ зазначив, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування.

Документально підтверджені процесуальні витрати за проведення судових експертиз на підставі приписів ст. 124 КПК України підлягають стягненню з обвинуваченого на користь держави.

Питання речових доказів у кримінальному проваджені суд вирішує у відповідності до положень ст. 100 КПК України.

Вирішуючи питання щодо задоволення поданих в межах даного кримінального провадження цивільних позовів потерпілих суд зазначає наступне.

Потерпілі ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_22 звернулися до суду із цивільними позовами про стягнення з ОСОБА_13 моральної шкоди та витрат на правову допомогу. Потерпілі ОСОБА_5 та ОСОБА_6 є дружиною та дочкою покійного ОСОБА_16 . ОСОБА_22 є матір"ю покійного ОСОБА_16 . В позовній заяві вони просили стягнути з ОСОБА_13 на користь кожної з них по 500000 гривень моральної шкоди та по 50000 гривень витрат за надання правничої допомоги адвокатами. Однак, потерпіла ОСОБА_22 померла ІНФОРМАЦІЯ_3 (т.2 а.52) , а тому її позовні вимоги суд залишає без розгляду.

Потерпілий ОСОБА_9 звернувся до суду з позовом про відшкодування матеріальної шкоди в сумі 32200 гривень та 500000 гривень моральної шкоди , спричиненої джерелом підвищеної небезпеки .

Як передбачено ч. 1 ст.128 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно-небезпечне діяння.

До того ж ч. 5 зазначеної норми процесуального закону встановлено, що цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуальногокодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

За загальним правилом відповідальність за шкоду несе боржник - особа, яка завдала шкоди. Якщо шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки (зокрема, діяльністю щодо використання, зберігання та утримання транспортного засобу), така шкода відшкодовується володільцем джерела підвищеної небезпеки - особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом (частина друга статті 1187 ЦК України).

Положенням ст.1167 ЦК України встановлено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Згідно ч. 2 ст.1168 ЦК України моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживали з нею однією сім`єю.

Згідно зі ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.

Відповідно до п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Просудову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» №4 від 31березня 1995року (зі змінами та доповненнями ) розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому, суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Суд приходить до висновку, що цивільний позов потерпілих ОСОБА_5 та ОСОБА_6 підлягає задоволенню в повному обсязі. Вони втратили чоловіка та батька, їм було спричинено великі моральні страждання, що вплинуло на їх стан здоров"я , було порушено їх звичайні життєві зв"язки та соціальні стосунки, вони перенесли стрес, трагічно закінчилось життя близької їм людини, назавжди з ними залишилось непоправне горе, невідворотні тяжкі наслідки. а тому сума по 500 000 гривень на кожного відповідає засадам виваженості, розумності та справедливості.

ОСОБА_5 дотепер відчуває постійний біль, нервові переживання, стривоженість та дискомфорт від смерті свого чоловіка, який помер внаслідок дій відповідача. Разом з дочкою переживають емоційний стрес, який супроводжувався почуттям розгубленості, тривоги, безпорадності, страху за своє майбутнє. В неї часто проявляються емоційні спалахи, виникає дратівливість, збудливість, а тому внаслідок заподіяння смерті чоловікові страждає не лише вона, але і її близькі та знайомі їй люди. Вона до цих пір знаходиться у стані відчаю. Також моральна шкода полягає у значному порушенні душевної рівноваги, яке виразилося у почуттях постійного відчаю, турботливості, тривозі, роздратованості, в почуттях страху перед майбутнім, пригноблювання.. Все це постійно негативно впливає на її душевний стан, є причиною сильних моральних страждань. Душевні страждання, яких вони зазнали у зв`язку з втратою близької та дорогої для них людини, полягає у безповоротній втраті чоловіка та батька , до якого вони мали почуття любові, ніжності. При цьому ця моральна шкода полягає також в переживаннях з приводу залишення самої , що викликало відповідні зміни в її житті.

Позовні вимоги ОСОБА_9 щодо стягнення моральної шкоди суд задовольняє повністю. При цьому суд вважає, що втрата рідної людини є невідворотною та такою, що заподіяла йому важку душевну травму на усе життя, та переоцінити заподіяну моральну шкоду позивачам неможливо. Погіршився стан його здоров"я, втрачено звичайні життєві зв"язки .Таким чином, враховуючи встановлені в судовому засіданні обставини справи, характер і обсяг душевних страждань, яких зазнав потерпілий, невідворотність наслідків, що настали від неправомірних дій ОСОБА_13 , виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, враховуючи глибину завданих моральних страждань, зміни, які відбулись у житті потерпілого у зв`язку із втратою близької йому людини, причинний зв`язок між винними діями обвинуваченого та смертю потерпілої, суд вважає, що цивільний позов в частині відшкодування моральної шкоди підлягає задоволенню у розмірі 500 000 гривень.

Під час вирішення позовних вимог у цій частині, суд також вважає можливим застосувати практику Європейського суду з прав людини, зокрема рішення від 28.05.1985 у справі «Абдулазіз, Кабалес і Балкандалі», в якому зазначається, що «з огляду на її природу, стверджувана моральна шкода не завжди може бути предметом чіткого доведення. Проте розумно припустити, що особи, які зіткнулися з проблемамиможуть зазнати страждань і тривоги». Звідси випливає, що фактичною основою для висновку про наявність негативних наслідків у немайновій сфері потерпілої особи у більшості ситуацій може бути як таке розумне припущення про природність їх виникнення за подібних обставин. Крім того, моральну шкоду не можна відшкодувати у повному обсязі, так як немає (і не може бути) точних критеріїв майнового виразу душевного болю. Будь-яка компенсація моральної шкоди не може бути адекватною дійсним стражданням, тому будь-який її розмір може мати суто умовний вираз.

У п. 52 рішення ЄСПЛ у справі «Ромашов проти України» від 27.07.2004 зазначено, що завдана позивачу моральна шкода не може бути виправлена лише шляхом констатації самого факту порушення.

Під час судового розгляду справи обвинувачений не намагався належним чином вибачитися перед потерпілими, відшкодувати матеріальну та моральну шкоду останнім, що тільки посилює їх моральні страждання.

Щодо позовних вимог ОСОБА_9 про стягнення матеріальної шкоди суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст.1201 ЦК України особа, яка завдала шкоди смертю потерпілого, зобов`язана відшкодувати особі, яка зробила необхідні витрати на поховання та на спорудження надгробного пам`ятника.

В день проведення поховання померлої ОСОБА_19 позивач як її законний чоловік поніс певні витрати, пов`язані з похованням дружини.

У рішенні від 13.06.2012 р. Вищим Спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ по справі № 6-1200св12 («Про відшкодування витрат на поховання») було сформовано правову позицію, за якою суд вказав:

«Стаття 2 Закону України "Про поховання та похоронну справу" визначає поховання померлого як комплекс заходів та обрядових дій, які здійснюються з моменту смерті людини до поміщення труни з тілом або урни з прахом у могилу або колумбарну нішу, облаштування та утримання місця поховання відповідно до звичаїв та традицій, що не суперечить законодавству. Під комплексом заходів та обрядових дій розуміється, зокрема, організація поховання померлого і проведення у зв`язку з цим ритуальних послуг відповідно до місцевих умов. Проте, витрати на проведення поминального обіду, який проводиться після поховання, не відносяться до витрат на поховання, а відтак стягненню не підлягають, що є підставою для відмови у задоволенні позову в цій частині. На поховання дружини було витрачено кошти на ритуальні послуги : гроб 5500 гривень; хрест вартістю 550 гривень, покривало вартістю 800 гривень; вінки на суму 1500 гривень; ритуальні послуги автотранспорту - 1500 грн.. А тому суд стягує 12050 гривень матеріальної шкоди.

А тому, дослідивши в повному обсязі матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується цивільний позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи, суд дійшов до переконання, що позов в частині стягнення матеріальної шкоди підлягає до часткового задоволення.

Судові витрати суд стягує з обвинуваченого . Долю речових доказів суд вирішує відповідно до ст.100 КПК України. Накладений арешт на майно вже скасований.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 371,373, 374, 376 КПК України, суд-

У Х В А Л И В :

ОСОБА_15 визнати винуватим у вчиненні злочину передбаченого ч.3ст.286 КК України та призначити покарання у виді 10 ( десяти) років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 3(три) роки.

Запобіжний захід домашній арешт втратив свою дію. Обрати запобіжний захід у виді тримання під вартою. Взяти ОСОБА_13 під варту із залу суду. Строк відбування покарання рахувати з часу затримання.

До строку покарання зарахувати час перебування під вартою з 09.08.2020 по 11.08.2020. В той же час, враховуючи практику Європейського Суду з прав людини щодо неможливості утримання особи під вартою без визначення кінцевого строку такого утримання, що призводить до правової невизначеності прав такої особи , суд вважає за доцільне визначити кінцевий можливий строк утриманння обвинуваченого під вартою в межах двомісячного строку не пізніше ніж до 15 .12.2023.

Стягнути з ОСОБА_13 на користь держави 5230, 40 (п"ять тисяч двісті тридцять ) гривень 40 копійок витрат за проведення судових експертиз.

Речові докази : - автомобіль MAN TGA 18.430 р/н НОМЕР_1 у складі з напівпричепом KRONE р/н НОМЕР_6 , та автобус "Volkswagen Crafter" р/н НОМЕР_5 передати власникам.

Цивільний позов ОСОБА_5 та ОСОБА_6 задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_13 на користь ОСОБА_5 500000(п"ятсот тисяч ) гривень спричиненої злочином моральної шкоди.

Стягнути з ОСОБА_13 на користь ОСОБА_6 500000 (п"ятсот тисяч) спричиненої злочином моральної шкоди.

Стягнути з ОСОБА_13 на користь ОСОБА_5 та ОСОБА_6 по 50000 (п"ятдесят тисяч гривень) витрат на правову допомогу .

Цивільний позов ОСОБА_22 до ОСОБА_13 залишити без розгляду.

Цивільний позов ОСОБА_9 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_13 на користь ОСОБА_9 500000 (п"ятсот) тисяч гривень спричиненої моральної шкоди та 12050 (дванадцять тисяч п"ятдесят ) гривень матеріальної шкоди. В іншій частині позову відмовити .

Вирок може бути оскаржений до Житомирського апеляційного суду через Коростенський міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з дня його проголошення.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору . Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Не пізніше наступного дня після ухвалення вироку його копія надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім у судовому засіданні.

Суддя ОСОБА_1

КОПІЯ: З оригіналом згідно