УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.11.2023 року м.Одеса

Слідчий суддя Київського районного суду міста Одеси ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у судовому засіданні в місті Одесі клопотання прокурора відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні №0000031 від 28.04.2023 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч. 1, 3 ст.204 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Як вбачається з клопотання сторони обвинувачення про арешт майна, Одеською обласною прокуратурою здійснюється процесуальне керівництво досудовим розслідуванням у кримінальному провадженні №0000031, зареєстрованому в Єдиному реєстрі досудових розслідувань 28.04.2023 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.1, 3 ст.204 КК України.

Досудове розслідування у вказаному кримінальному провадженні здійснюється детективами підрозділу детективів (на правах самостійного управління) Територіального управління БЕБ у Одеській області.

Досудовим розслідуванням встановлено, що невстановленою особою здійснюється транспортування з метою збуту та збут незаконно виготовлених підакцизних товарів.

Разом з цим, встановлено, що на території Одеської області невстановлені особи з використанням мережі Інтернет здійснюють незаконний збут, незаконно виготовлених підакцизних товарів, що становлять загрозу для життя і здоров`я людей.

У ході досудового розслідування установлено групу осіб, причетних до незаконного придбання з метою збуту, зберігання з цією метою та збут незаконно виготовлених підакцизних товарів, а саме: тютюну для кальяну, тютюну та промислових замінників тютюну, рідини, що використовуються в електронних сигаретах.

За результатами виконаного доручення від УСР в Одеській області ДСР НПУ встановлено групу осіб, які причетні до незаконного придбання з метою збуту, зберігання з цією метою та збут незаконно виготовлених підакцизних товарів - тютюну для кальяну, а саме: Buta, SWIPE, YUMMY, Chef's, Cult, Jibiar, DUMAN, Daim, тютюну та промислових замінників тютюну, рідини, що використовуються в електронних сигаретах, таких як: ElfBar, Crystal, Aroma King та інших підакцизних товарів.

Разом з цим, встановлено, що за адресою: АДРЕСА_1 здійснюється незаконне зберігання та збут тютюнових виробів без марок акцизного податку.

У зв`язку з цим, прокурором відділу Одеської обласної прокуратури, який є прокурором групи прокурорів у вказаному кримінальному провадженні на підставі ухвали Київського районного суду м.Одеси від 18.10.2023 проведено 19.10.2023 санкціонований обшук за адресою: АДРЕСА_1 , за результатами якого з незаконного обігу виявлено та вилучено наступні предмети та речі:

1.Купюри зовні схожі на банкноти Сполучених Штатів Америки 93 штуки, номіналом 100 доларів США кожна, у загальній кількості 9300 доларів США;

2.Купюри зовні схожі на банкноти Національного банку України у кількості 96 штук номіналом 500 грн, у загальній кількості 48 000 грн.;

3.Купюри зовні схожі на банкноти Національного банку України у кількості 4 штук номіналом 1000 грн, у загальній кількості 4 000 грн.;

4.Купюри зовні схожі на банкноти Національного банку України у кількості 33 штук номіналом 200 грн, у загальній кількості 6 600 грн.;

5.Купюри зовні схожі на банкноти Національного банку України у кількості 12 штук номіналом 100 грн, у загальній кількості 1 200 грн.;

6.Купюри зовні схожі на банкноти Національного банку України у кількості 7 штук номіналом 50 грн, у загальній кількості 350 грн.;

7.Купюри зовні схожі на банкноти Національного банку України у кількості 2 штук номіналом 20 грн, у загальній кількості 40 грн.;

8.Купюри зовні схожі на банкноти Національного банку України у кількості 1 штука номіналом 10 грн, у загальній кількості 10 грн.;

9.тютюн для кальяну наступних маркувань без марок акцизного податку:

?торгової марки «420» вагою 100г у кількості 34 штуки;

?торгової марки «420» вагою 100г у кількості 23 штуки;

?торгової марки «UNITY» вагою 100г у кількості 34 штуки;

?торгової марки «MOLFAR» вагою 100г у кількості 1 штукa;

?торгової марки «CULT» вагою 100г у кількості 28 штуки;

?торгової марки «JiBiAR» вагою 100г у кількості 91 штуки;

?торгової марки «DARKUA» вагою 100г у кількості 11 штуки;

?торгової марки «Serbetli» вагою 50г у кількості 24 штуки;

?торгової марки «Fl shaha» вагою 50г у кількості 24 штуки;

?торгової марки «DAIM» вагою 50г у кількості 48 штуки;

?торгової марки «Pelikan» вагою 50г у кількості 34 штуки;

?торгової марки «420» вагою 100г у кількості 34 штуки;

10.Купюри зовні схожі на банкноти Національного банку України у загальній кількості 704 грн.;

11.Мобільний телефон торгової марки «Samsung», imei: НОМЕР_1 ;

12.Купюри зовні схожі на банкноти Сполучених Штатів Америки 13 штук, номіналом 100 доларів США кожна, у загальній кількості 1300 доларів США;

13.Купюри зовні схожі на банкноти Сполучених Штатів Америки 1 штука, номіналом 20 доларів США кожна, у загальній кількості 20 доларів США;

14.Банківські картки:

?НОМЕР_2 ;

?НОМЕР_3 ;

?НОМЕР_4 ;

?НОМЕР_5 ;

?НОМЕР_6 ;

?НОМЕР_7 ;

?НОМЕР_8 .

15.Мобільний телефон торгової марки «Apple» imei: НОМЕР_9 ;

16.Копію свідоцтва про державну реєстрацію Харбі Абдулхамід Ібрахім на 1 арк.

17.Мобільний телефон торгової марки «Apple» imei: НОМЕР_10 ;

18.Папку формату А5 з накладними у кількості 1 штука.

На момент проведення обшуку у вказаному павільйоні знаходилося 3 особи: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Учасниками слідчої дії було запропоновано вказаним особам добровільно надати на огляд речі що у них знаходяться. На що погодився ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та видав:

-купюри зовні схожі на банкноти Сполучених Штатів Америки 93 штуки, номіналом 100 доларів США кожна, у загальній кількості 9300 доларів США;

-купюри зовні схожі на банкноти Національного банку України у кількості 96 штук номіналом 500 грн, у загальній кількості 48 000 грн.;

-купюри зовні схожі на банкноти Національного банку України у кількості 4 штук номіналом 1000 грн, у загальній кількості 4 000 грн.;

-купюри зовні схожі на банкноти Національного банку України у кількості 33 штук номіналом 200 грн, у загальній кількості 6 600 грн.;

-купюри зовні схожі на банкноти Національного банку України у кількості 12 штук номіналом 100 грн, у загальній кількості 1 200 грн.;

-купюри зовні схожі на банкноти Національного банку України у кількості 7 штук номіналом 50 грн, у загальній кількості 350 грн.;

-купюри зовні схожі на банкноти Національного банку України у кількості 2 штук номіналом 20 грн, у загальній кількості 40 грн.;

-купюри зовні схожі на банкноти Національного банку України у кількості 1 штука номіналом 10 грн, у загальній кількості 10 грн.

У подальшому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , також добровільно видав:

-купюри зовні схожі на банкноти Сполучених Штатів Америки 13 штук, номіналом 100 доларів США кожна, у загальній кількості 1300 доларів США;

-купюру зовні схожу на банкноту Сполучених Штатів Америки 1 штука, номіналом 20 доларів США, у загальній кількості 20 доларів США.

Враховуючи те, що вказані кошти могли бути отримані злочинним шляхом, а саме від реалізації підакцизних товарів, було прийнято рішення про їх тимчасове вилучення.

На підставі постанови прокурора від 19.10.2023 року визнано речовими доказами у кримінальному провадженні оскільки відповідно до ч.1 ст.98 КПК України, оскільки будуть використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час розслідування кримінального провадження.

Ухвалою слідчого судді Київського районного суду м.Одеси від 25.10.2023 повернуто прокурору клопотання про арешт майна для усунення недоліків протягом 72 годин.

Процесуальний керівник звертається повторно з клопотанням про арешт майна з метою збереження речових доказів.

Прокурор надав заяву в якій клопотання підтримав, просив задовольнити, розглянути у його відсутність.

Особи, щодо майна яких вирішується питання про накладення арешту та їх представник, адвокат ОСОБА_7 , повідомлялись про дату та час судового розгляду на 01.11.2023 року о 16:00 год та 02.11.2023 року о 12:20 год за домомогою інтернет месенджеру, щодо підтверджується довідками про доставку СМС повідомлень.

В той же час, слідчий суддя враховує, що під час розгляду слідчим суддею 25.10.2023 року клопотання про арешт майна в рамках кримінального провадження №0000031 від 28.04.2023 були присутні в судовому засіданні представник осіб, щодо майна яких вирішується питання про накладення арешту адвокат ОСОБА_7 та особа, щодо майна якої вирішується питання про накладення арешту ОСОБА_8 , під час якого останні надали письмові заперечення та звернули увагу на те, що ОСОБА_8 на вимогу співробітників правоохоронних органів вимушено під час обшуку, видав грошові кошти у розмірі 9 300 доларів США та 69 450 гривень, ОСОБА_4 видав 1 340 доларів США, вимушено на вимогу осіб, які проводили обшук. Зауважили, що вилучені під час обшуку у ОСОБА_9 грошові кошти жодним чином не відносяться до кримінального провадження, не набуті злочинним шляхом, є особистим накопиченням останнього та підлягають поверненню. Вилучені грошові кошти не відповідають ознакам, що встановлені ст.98 КПК України. Просили відмовити у задоволенні клопотання в частині накладення арешту на вилучені під час обшуку грошові кошти. Окремо ОСОБА_8 пояснив, що випадково опинився на місці здійснення обшуку та завітав до ОСОБА_4 з особистих питань.

Вивчивши клопотання та матеріали, які його обґрунтовують, слідчий суддя вважає, що клопотання прокурора підлягає задоволенню з наступних підстав

Відповідно до п.1, п.2 ст.131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження. Заходом забезпечення кримінального провадження є, зокрема, арешт майна.

Згідно з ч.1 ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи.

У відповідності до ч.2 ст.170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до ч.10 ст.170 КПК України, арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

В судовому засіданні встановлено, що вилучене під час обшуку майно, може відповідати критеріям ч.1 ст.98 КПК України, оскільки є всі підстави вважати, що вилучене майно є предметами, що були об`єктом кримінально протиправних дій та містять відомості, які будуть використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час розслідування кримінального провадження, що в свою чергу свідчить про наявність необхідності в забезпеченні збереження вилученого майна.

Викладене в повній мірі підтверджується долученою до матеріалів клопотання постановою детектива про визнання та залучення в якості речових доказів, згідно якої вищезазначене вилучене майно визнано речовим доказом у кримінальному провадженні.

В свою чергу не накладення арешту на зазначене тимчасово вилучене майно може призвести до його знищення, приховання, що в свою чергу призведе до втрати доказів в рамках кримінального провадження та суттєво ускладнить процес встановлення істини по кримінальному провадженні.

Відповідно до положень ч.2 ст.94 КПК, жоден доказ не має наперед встановленої сили, та всі докази в даному кримінальному провадженні підлягають ретельній перевірці з наступною їх оцінкою згідно положень ч.1 ст.94 КПК.

Відповідно до ст.ст.89, 94 КПК, оцінка допустимості та належності доказів буде надана судом першої інстанції при розгляді кримінального провадження по суті.

Так, слідчий суддя на даній стадії досудового розслідування для вирішення питання, зокрема, про застосування заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна, не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для вирішення питання про арешт майна, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити необхідність застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження.

Таким чином, враховуючи наявність правових підстав для накладення арешту на вилучене майно, оскільки існує необхідність в забезпеченні його збереження, слідчий суддя приходить до переконання, що клопотання прокурора про накладення арешту на вилучене майно підлягає задоволенню, й, відповідно захід забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна підлягає застосуванню.

Положеннями статей 2,7 КПК України визначені завдання кримінального судочинства, відповідно до яких, зміст і форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких зокрема відносяться: верховенство права, недоторканність права власності, забезпечення права на захист, доступ до правосуддя, забезпечення права на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності.

Згідно з п. 1 ч. 3 ст. 132 КПК України застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

У відповідності до ч. 2 ст. 171 КПК України, у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено: 1) підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна; 2) перелік і види майна, що належить арештувати; 3) документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном; 4) розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини шостої статті 170 цього Кодексу. До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.

Частиною другою статті 173 КПК України встановлено, що при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Згідно з Конституцією України та Законом України «Про міжнародні договори і угоди», чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України і підлягає застосуванню поряд з національним законодавством України.

До основних стандартів у сфері правового регулювання відносин власності належить Загальна декларація прав людини (1948 р.) та Європейська конвенція про захист прав людини та основних свобод (1950 р.), учасником яких є Україна.

Статтею 1 Протоколу №1 (1952 р.) до Конвенції встановлено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном, ніхто не може бути позбавлений свого майна, інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

Як свідчить практика Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ), найчастіше втручання в право власності фізичних та юридичних осіб відбувається з боку державних органів, зокрема, органів виконавчої влади, іноді органів законодавчої й судової влади, шляхом прийняття законодавчих актів чи при винесенні незаконного рішення суду, тоді як ст.1 Першого Протоколу до Європейської конвенції з прав людини забороняє будь-яке невиправдане втручання державних органів.

Практика ЄСПЛ визначає, що стаття 1 Протоколу 1, яка спрямована на захист особи (юридичної особи) від будь-якого посягання держави на право володіти своїм майном, також зобов`язує державу вживати необхідні заходи, спрямовані на захист права власності (рішення по справі «Броньовський (Broniowski) проти Польщі» від 22.06.2004р.).

У своїх висновках ЄСПЛ неодноразово нагадував, що перша та найважливіша вимога статті 1 Протоколу 1 полягає в тому, що будь-яке втручання публічної влади в право на мирне володіння майном має бути законним: друге речення п. 1 дозволяє позбавлення власності лише «на умовах, передбачених законом», а п. 2 визначає, що держави мають право здійснювати контроль за користуванням майном шляхом введення в дію «законів». Більше того, верховенство права, один з фундаментальних принципів демократичного суспільства, є наскрізним принципом усіх статей конвенції (рішення у справах «Амюр проти Франції», «Колишній король Греції та інші проти Греції» та «Малама проти Греції»).

Відповідно до ч.3 ст.170 КПК України, у випадку, передбаченому п.1 ч.2 цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Згідно ч.1 ст.98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Слідчим суддею на даний час встановлено, що майно на яке накладається арешт відповідає критеріям ст.98 КПК України.

Вилучене стороною обвинувачення під час обшуку майно може свідчити про незаконний збут, незаконно виготовлених підакцизних товарів, що становлять загрозу для життя і здоров`я людей, зокрема великої кількості немаркованих марками акцизного податку тютюну для кальяну, електронних носіїв інформації, грошових коштів, що вилучені за місцем знаходження великої кількості безакцизного товару, а тому є важливими доказами можливого вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч.1, 3 ст.204 КК України.

Крім того, слідчий суддя, звертає увагу, що у вказаному приміщенні був відсутній касовий апарат, реалізація товарів здійснювалась за готівкові кошти, що може свідчити про несплату податків до державного бюджету України.

Накладення арешту на мобільні телефони необхідне для проведення їх огляду з метою встановлення наявності електронних доказів, що можуть мати суттєве значення для кримінального провадження.

Зв`язок даного майна із вчиненням злочинів, передбачених ч.ч.1,3 ст.204 КК України, підлягає встановленню в процесі здійснення досудового розслідування, а отже арешт даного майна є виправданим.

В клопотанні про арешт майна прямо зазначено підставу та мету арешту майна, наведено відповідне обґрунтування, вказано обсяг та вид майна, яке визнано речовим доказом у кримінальному провадженні, а також зазначено про відповідність цього майна критеріям ст.98 КПК України.

При вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя повинен враховувати: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні; розумність та співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

При цьому прокурором виконані положення ухвали слідчого судді щодо повернення клопотаня про накладення арешту на доопрацювання.

У кримінальному провадженні відповідно до ст.91 КПК України підлягає доказуванню, зокрема подія кримінального правопорушення час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення.

Стандарт доведення «достатні підстави», необхідність застосування якого передбачає ч.3 ст.170 КПК України, не вимагає від сторони обвинувачення надання безумовних та беззаперечних доказів, а передбачає необхідність наведення достатньо вагомих фактів та об`єктивних відомостей, аналіз яких у їх взаємозв`язку між собою дозволяє дійти висновку про відповідність вилученого майна критеріям речових доказів.

Доводи ОСОБА_5 щодо належності йому грошових коштів будуть предметом перевірки під час подальшого досудового розслідування. В той же час відсутність каси у кіоску під час здійснення обшуку за вказаною адресою може свідчити про походження зазначених грошей від продажу нелегальної підакцизної продукції, яка також була виявлена за цією адресою.

Таким чином, слідчий суддя вважає, що на даній стадії кримінального провадження існують достатні підстави для накладення арешту на зазначене майно, які виправдовують таке втручання у право власності та є співрозмірним із завданнями кримінального провадження.

Керуючись ст. ст.170, 171, 172, 173, 309, 395 КПК України, слідчий суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні №0000031 від 28.04.2023 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч. 1, 3 ст.204 КК України - задовольнити.

Накласти арешт на майно вилучене в ході проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , а саме:

1. Купюри зовні схожі на банкноти Сполучених Штатів Америки 93 штуки, номіналом 100 доларів США кожна, у загальній кількості 9300 доларів США;

2. Купюри зовні схожі на банкноти Національного банку України у кількості 96 штук номіналом 500 грн, у загальній кількості 48 000 грн.;

3. Купюри зовні схожі на банкноти Національного банку України у кількості 4 штук номіналом 1000 грн, у загальній кількості 4 000 грн.;

4. Купюри зовні схожі на банкноти Національного банку України у кількості 33 штук номіналом 200 грн, у загальній кількості 6 600 грн.;

5. Купюри зовні схожі на банкноти Національного банку України у кількості 12 штук номіналом 100 грн, у загальній кількості 1 200 грн.;

6. Купюри зовні схожі на банкноти Національного банку України у кількості 7 штук номіналом 50 грн, у загальній кількості 350 грн.;

7. Купюри зовні схожі на банкноти Національного банку України у кількості 2 штук номіналом 20 грн, у загальній кількості 40 грн.;

8. Купюри зовні схожі на банкноти Національного банку України у кількості 1 штука номіналом 10 грн, у загальній кількості 10 грн.;

9. тютюн для кальяну наступних маркувань без марок акцизного податку:

? торгової марки «420» вагою 100г у кількості 34 штуки;

? торгової марки «420» вагою 100г у кількості 23 штуки;

? торгової марки «UNITY» вагою 100г у кількості 34 штуки;

? торгової марки «MOLFAR» вагою 100г у кількості 1 штукa;

? торгової марки «CULT» вагою 100г у кількості 28 штуки;

? торгової марки «JiBiAR» вагою 100г у кількості 91 штуки;

? торгової марки «DARKUA» вагою 100г у кількості 11 штуки;

? торгової марки «Serbetli» вагою 50г у кількості 24 штуки;

? торгової марки «Fl shaha» вагою 50г у кількості 24 штуки;

? торгової марки «DAIM» вагою 50г у кількості 48 штуки;

? торгової марки «Pelikan» вагою 50г у кількості 34 штуки;

? торгової марки «420» вагою 100г у кількості 34 штуки;

10. Купюри зовні схожі на банкноти Національного банку України у загальній кількості 704 грн.;

11. Мобільний телефон торгової марки «Samsung», imei: НОМЕР_1 ;

12. Купюри зовні схожі на банкноти Сполучених Штатів Америки 13 штук, номіналом 100 доларів США кожна, у загальній кількості 1300 доларів США;

13. Купюри зовні схожі на банкноти Сполучених Штатів Америки 1 штука, номіналом 20 доларів США кожна, у загальній кількості 20 доларів США;

14. Банківські картки:

? НОМЕР_2 ;

? НОМЕР_3 ;

? НОМЕР_4 ;

? НОМЕР_5 ;

? НОМЕР_6 ;

? НОМЕР_7 ;

? НОМЕР_8 .

15. Мобільний телефон торгової марки «Apple» imei: НОМЕР_9 ;

16. Копію свідоцтва про державну реєстрацію Харбі Абдулхамід Ібрахім на 1 арк.

17. Мобільний телефон торгової марки «Apple» imei: НОМЕР_10 ;

18. Папку формату А5 з накладними у кількості 1 штука.

Виконання ухвали покласти на прокурора відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_3 .

Відповідно до ст.175 КПК України ухвала про арешт майна виконується негайно слідчим, прокурором.

Роз`яснити, що відповідно до ч.1 ст.174 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Ухвала може бути оскаржена протягом п`яти діб з дня її проголошення до Одеського апеляційного суду.

Слідчий суддя ОСОБА_1