Справа №: 398/493/24
провадження №: 1-кс/398/250/24
УХВАЛА

Іменем України

"02" лютого 2024 р.

Слідчий суддя Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області ОСОБА_1 , з участю секретаря ОСОБА_2 , за участі заступника начальника СВ ОСОБА_3 розглянувши клопотання про арешт тимчасово вилученого майна у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР №0000161 від 01.02.2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 121 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Заступника начальника СВ ОСОБА_3 звернулася до суду із зазначеним клопотанням, у якому просить суд накласти арешт на виявлені та вилучені речі в ході огляду місця події, за адресою: АДРЕСА_1 , а саме: чоботи чоловічі чорного кольору; штани темно зеленого кольору; штани темно синього кольору; труси; кофта сірого кольору з нашаруванням РБК; куртка чорного кольору, вилучені у потерпілого ОСОБА_4 .

Клопотання старшого слідчого мотивовано тим, що під час досудового розслідування, встановлено, що 31.01.2024 року близько 04 год. 30 хв. ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебуваючи за адресою: АДРЕСА_2 , де на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин в ході бійки наніс один цілеспрямований удар ножем в грудну клітину справа ззаду військовослужбовцю ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , чим спричинив останньому тілесне ушкодження у вигляді колото різаної рани грудної клітини справа з проникненням в плевральну порожнину справа, травматичний пневмоторакс справа.

31.01.2024 року слідчим СВ Олександрійського РВП ГУ НП в Кіровоградській області ОСОБА_6 за адресою: вул. Ярмаркова 15, м. Олександрія, Кіровоградської області було проведено огляд місця події під час якого було вилучено:

- чоботи чоловічі чорного кольору;

- штани темно зеленого кольору;

- штани темно синього кольору;

- труси;

- кофта сірого кольору з нашаруванням РБК;

- куртка чорного кольору.

З метою забезпечення належного збереження слідів вчиненого кримінального правопорушення, безперешкодного доступу сторін кримінального провадження до вилучених речей, а також у майбутньому забезпечення виконання рішення суду вказані речі визнано речовими доказами.

Враховуючи, що у відповідності до ст. 98 КПК України вилучені речі є речовими доказами у кримінальному провадження і мають значення для встановлення обставин, які встановлюються під час кримінального провадження, а саме може бути знаряддям вчинення злочину та зберегти на собі сліди кримінального правопорушення, а тому відповідають критеріям передбаченим ч. 2 ст. 167 КПК України.

У судовому засіданні заступник начальника СВ ОСОБА_3 підтримала клопотання та просила його задовольнити.

Дослідивши матеріали, що додані до клопотання, слідчим суддею встановлено наступне.

Під час досудового розслідування, встановлено, що 31.01.2024 року близько 04 год. 30 хв. ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебуваючи за адресою: АДРЕСА_2 , де на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин в ході бійки наніс один цілеспрямований удар ножем в грудну клітину справа ззаду військовослужбовцю ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , чим спричинив останньому тілесне ушкодження у вигляді колото різаної рани грудної клітини справа з проникненням в плевральну порожнину справа, травматичний пневмоторакс справа.

31.01.2024 року слідчим СВ Олександрійського РВП ГУ НП в Кіровоградській області ОСОБА_6 за адресою: вул. Ярмаркова 15, м. Олександрія, Кіровоградської області було проведено огляд місця події під час якого було вилучено:

- чоботи чоловічі чорного кольору;

- штани темно зеленого кольору;

- штани темно синього кольору;

- труси;

- кофта сірого кольору з нашаруванням РБК;

- куртка чорного кольору.

З метою забезпечення належного збереження слідів вчиненого кримінального правопорушення, безперешкодного доступу сторін кримінального провадження до вилучених речей, а також у майбутньому забезпечення виконання рішення суду вказані речі визнано речовими доказами.

Згідно ч. 1 ст. 167 КПК України, тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення.

Відповідно п.п. 1, 3 ч. 2 ст. 167 КПК України тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди; є предметом кримінального правопорушення.

Ч. 2 ст. 168 КПК України передбачено, що тимчасове вилучення майна може здійснюватись під час обшуку, огляду.

Відповідно до статті 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

Відповідно до усталеної практики Європейського Суду з прав людини в контексті вищевказаних положень, володіння майном повинно бути законним (рішення у справі «Іатрідіс проти Греції» [ВП], заява №31107/96, п. 58, ECHR 1999-II). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (рішення у справі «Антріш проти Франції», від 22 вересня 1994 року, Series А № 296-А, п. 42, та «Кушоглу проти Болгарії», заява № 48191/99, пп. 49 - 62, від 10 травня 2007 року). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (рішення від 23 вересня 1982 року у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції», пп. 69 і 73, Series A № 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (рішення від 21 лютого 1986 року у справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства», n. 50, Series A № 98).

У кожному конкретному кримінальному провадженні слідчий суддя, застосовуючи вид обтяження, в даному випадку арешт майна, має неухильно дотримуватись вимог закону. При накладенні арешту на майно слідчий суддя має обов`язково переконатися в наявності доказів на підтвердження вчинення кримінального правопорушення. При цьому закон не вимагає аби вони були повними та достатніми на цій стадії кримінального провадження, однак вони мають бути такими, щоб слідчий суддя був впевнений у тому, що дані докази можуть дати підстави для пред`явлення обґрунтованої підозри у вчиненні того чи іншого злочину. Крім того, наявність доказів у кримінальному провадженні має давати слідчому судді впевненість у тому, що в даному кримінальному провадженні необхідно накласти вид обмеження з метою уникнення негативних наслідків.

Відповідно до ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Ст. 170 ч. 10 КПК України вказує, що арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Згідно ч. 1 ст. 173 КПК України слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу, якими є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Враховуючи вище зазначене, слідчий суддя вважає за можливе клопотання задовольнити та накласти арешт на чоботи чоловічі чорного кольору; штани темно зеленого кольору; штани темно синього кольору; труси; кофта сірого кольору з нашаруванням РБК; куртка чорного кольору, вилучені у потерпілого ОСОБА_4 , які було виявлено та вилучено 31.01.2024 року під час обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , з метою збереження речових доказів, проведення судових експертиз та забезпечення виконання у подальшому судових рішень у кримінальному провадженні до прийняття рішення, який вилучено слідчими слідчого відділення.

Керуючись ст.ст. 170-173 КПК України, слідчий суддя,

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання про арешт тимчасово вилученого майна у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР №0000161 від 01.02.2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 121 КК України, задоволити.

Накласти арешт на виявлені та вилучені речі в ході огляду місця події, за адресою: АДРЕСА_1 , а саме: чоботи чоловічі чорного кольору; штани темно зеленого кольору; штани темно синього кольору; труси сірого кольору; кофта сірого кольору з нашаруванням РБК; куртка чорного кольору, вилучені у потерпілого ОСОБА_4 .

Ухвала про арешт майна виконується негайно.

Ухвала може бути оскаржена до Кропивницького апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`яти днів з дня її проголошення.

СЛІДЧИЙ СУДДЯ: ОСОБА_7 НЕРОДА