ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер провадження 11-сс/821/585/23 Справа № 711/7401/23Головуючий по 1 інстанції: ОСОБА_1
Категорія: ст. 170 КПК України Доповідач в апеляційній інстанції: ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 листопада 2023 року м.Черкаси

Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі ОСОБА_5
за участю: прокурора власника майна адвоката власника майна ОСОБА_6 ОСОБА_7 ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_8 в інтересах ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Придніпровського районного суду м. Черкаси від 16 жовтня 2023 року про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні № 0000367 від 17 березня 2023 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 358 ,ч. 4 ст. 190, ч. 2 ст. 206, ч. 3 ст. 206-2 КК України,

в с т а н о в и л а:

Ухвалою слідчого судді Придніпровського районного суду м. Черкаси від 16 жовтня 2023 року клопотання старшого слідчого відділу розслідування злочинів у сфері господарської та службової діяльності СУ ГУНП в Черкаській області ОСОБА_9 , погодженого прокурором відділу Черкаської обласної прокуратури ОСОБА_6 , про накладення арешту на майно задоволено.

Накладено арешт на майно, вилучене 09.10.2023 року в ході проведення обшуку за місцем проживання підозрюваного ОСОБА_7 , за адресою: АДРЕСА_1 , а саме:

- Мобільний телефон марки «Redmi Note 11 Pro + 5G», IMEI 1: НОМЕР_1 , ІМЕІ 2: НОМЕР_2 із сім-картою з номером НОМЕР_3 ;

- USB-накопичувач марки «Kingston 16 Gb» (із електронними копіями документів осіб, в тому числі ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 );

- Ноутбук марки «Drim Mashines» моделі «N870HK»;

- Ноутбук марки «Fujitsu» з серійним номером YLDN264937, встановивши заборону відчуження та користування вказаним майном.

Ухвала суду обґрунтована тим, що слідчим наведено достатньо доводів та підстав про те, що вилучене 09.10.2023 року в ході проведення обшуку за місцем проживання ОСОБА_7 , за адресою: АДРЕСА_1 , майно має значення у кримінальному провадженні та є речовими доказами, а тому слідчий суддя дійшов до висновку, що не застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як накладення арешту на майно може призвести до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати чи знищення вказаних речових доказів, а потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи ОСОБА_7 .

Таким чином, слідчий суддя дійшов до висновку , що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна.

Не погоджуючись із ухвалою слідчого судді, захисник підозрюваного ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_8 подала апеляційну скаргу в якій просить поновити строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді Придніпровського районного суду м. Черкаси від 16.10.2023 року та скасувати вказану ухвалу про накладення арешту на майно, а саме : Мобільний телефон марки «Redmi Note 11 Pro + 5G», IMEI 1: НОМЕР_1 , ІМЕІ 2: НОМЕР_2 із сім-картою з номером НОМЕР_3 ; USB-накопичувач марки «Kingston 16 Gb» (із електронними копіями документів осіб, в тому числі ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 ); Ноутбук марки «Drim Mashines» моделі «N870HK»; Ноутбук марки «Fujitsu» з серійним номером YLDN264937, встановивши заборону відчуження та користування вказаним майном.

Стосовно поновлення строку на апеляційне оскарження, скаржник зазначає, що ухвала (вступна та резолютивна частини) проголошені 16.10.2023 року, мотиви з яких суд виходив при прийнятті оскаржуваної ухвали пояснені не були. Копію повного тексту ухвали було отримано 24.10.2023 року, а тому причини пропуску строку на апеляційне оскарження ухвали суду вважає поважними.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги скаржник посилається на те, що обшук житла підозрюваного був проведений з порушенням норм КПК, вказує про невиконання органами досудового слідства вимог до проведення такої слідчої дії як обшук, а саме п. 10 ст. 236 КПК України щодо обов`язкової фіксації даної слідчої дії.

Скаржник вказує, що оскільки обшук не відповідає вимогам ст. 236 КПК України, відомості отримані разом з ним і вилучені під протоколом є такими, що здобуті в протиправний спосіб, і не можуть відповідати критеріям ст. 98 КПК України як на підставу для задоволення арешту.

Заслухавши доповідь головуючого, прокурора, який заперечує проти задоволення апеляційної скарги, власника майна ОСОБА_7 та його адвоката ОСОБА_8 , які підтримали апеляційну скаргу, вивчивши матеріали, що надійшли з Придніпровського районного суду м. Черкаси, колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

Що стосується клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження ухвали слідчого суддів від 16.10.2023 року, колегія суддів виходить з наступного.

Відповідно до вимог ст. 395 КПК апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді може бути подана протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Згідно з ч. 1 ст. 117 КПК пропущений із поважних причин строк повинен бути поновлений за клопотанням заінтересованої особи ухвалою слідчого судді, суду.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження клопотання про арешт майна розглядалося з викликом сторін, а саме у судовому засіданні приймали участь адвокат ОСОБА_7 ОСОБА_8 , сам ОСОБА_7 та слідчий, які були присутні під час прийняття відповідного рішення.

Таким чином, відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 395 КПК строк на апеляційне оскарження захисником ухвали слідчого судді обчислюється з дня оголошення вказаної ухвали.

При вирішенні питання про те, який саме день слід вважати днем оголошення ухвали слідчого судді день оголошення резолютивної частини ухвали чи день оголошення повного її тексту, суд повинен керуватися приписами ст. 376 КПК.

Так, відповідно до вимог ч. 1 ст. 376 КПК судове рішення проголошується негайно після виходу суду з нарадчої кімнати. При цьому, головуючий у судовому засіданні роз`яснює зміст рішення, порядок і строк його оскарження.

Тобто, за змістом ст. 376 КПК дата оголошення судового рішення, в тому числі й ухвали слідчого судді, безпосередньо пов`язується з датою виходу з нарадчої кімнати і саме з цієї дати, яка зазначається у вступній частині ухвали, розпочинається перебіг строку на апеляційне оскарження.

Зважаючи на те, що постановлення ухвали слідчим суддею не пов`язане з вирішенням справи по суті, а рівень складності скарг, які передаються на розгляд слідчим суддям, зазвичай не є таким, що потребує значного часу для складання ухвали щодо їх вирішення, оголошення слідчим суддею в порядку ч. 2 ст. 376 КПК лише резолютивної частини ухвали має місце переважно у виняткових випадках та жодним чином не впливає на визначений процесуальним законом порядок обчислення строку апеляційного оскарження.

У випадку необізнаності у заінтересованих осіб з мотивами прийнятого слідчим суддею рішення, вказане за їх клопотанням може бути визнано поважною причиною пропуску строку апеляційного оскарження та підставою для його поновлення в порядку, передбаченому ч. 1 ст. 117 КПК України.

Вищезазначений правовий висновок викладений у постанові ОП ККС ВС від 27 травня 2019 року у справі № 461/1434/18.

З матеріалів провадження вбачається, що ухвалу про накладення арешту на майно було проголошено 16 жовтня 2023 року. При цьому, слідчий суддя, 16 жовтня 2023 року оголосив лише резолютивну частину ухвали, натомість її повний текст було оголошено 19 жовтня 2023 року і 24 жовтня 2023 року копію ухвали вручено захиснику.

У клопотанні про поновлення строку на апеляційне оскарження захисник ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_8 вказує, що не знала про мотиви прийнятого слідчим суддею рішення, а тому чекала на отримання повного тексту рішення суду, оскільки визначений процесуальним законом п`ятиденний строк не могла навести обґрунтованих доводів щодо незаконності оспорюваної ухвали, у зв`язку з чим просить поновити строки на апеляційне оскарження.

Враховуючи вищевикладені обставини, дату отримання повного тексту оскаржуваної ухвали 24.10.2023 року, відсутність обізнаності мотивів прийнятого судом рішення, колегія суддів приходить до висновку про поважність пропуску строку на апеляційне оскарження, у зв`язку з чим клопотання про поновлення строків підлягає до задоволення.

При розгляді матеріалів кримінального провадження колегією суддів встановлено, слідчим управлінням Головного управління Національної поліції в Черкаській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000367, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 17.03.2023 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.190, ч.3 ст. 358, ч.2 ст.206, ч.3 ст.206-2 КК України, за фактом незаконних дій щодо Товариства з обмеженою відповідальністю «Красногірський олійний завод» та Товариства з обмеженою відповідальністю «КРАСНОГІРСЬКЕ» (KRASNOGIRSKE OU).

09.10.2023 року ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.5 ст.27, ч.3 ст.206-2 КК України.

09.10.2023 року на підставі ухвали слідчого судді Придніпровського районного суду м. Черкаси від 05.10.2023, проведено обшук за місцем проживання ОСОБА_7 , за адресою: АДРЕСА_1 , в ході якого виявлено та вилучено:

- мобільний телефон марки «Redmi Note 11 Pro + 5G», IMEI 1: НОМЕР_1 , ІМЕІ 2: НОМЕР_2 із сім-картою з номером НОМЕР_3 ;

- USB-накопичувач марки «Kingston 16 Gb» (із електронними копіями документів осіб, в тому числі ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 );

- ноутбук марки «Drim Mashines» моделі «N870HK»;

- ноутбук марки «Fujitsu» із серійним номером YLDN264937.

10.10.2023 року слідчим визнано вищезазначені речі речовими доказами у кримінальному провадженні про що винесено відповідну постанову.

Як встановлено під час апеляційного розгляду, слідчий суддя обґрунтовано, у відповідності до вимог ст. 170-173 КПК України, наклав арешт на вищезазначене майно, а саме з тих підстав, що воно відповідає критеріям, передбачених ч. 1 ст. 98 КПК України.

Колегія суддів погоджується з такими висновками слідчого судді, виходячи з того, що ст. 100 КПК України визначено, що на речові докази може бути накладено арешт в порядку ст.ст. 170-174 КПК України, та згідно ч.ч. 2, 3 ст. 170 КПК України слідчий суддя накладає арешт на майно, якщо є достатні підстави вважати, що воно відповідає критеріям, визначеним в ч. 1 ст. 98 КПК України.

Відповідно до положень ч. 2, 3 ст. 170 КПК України майно, яке має ознаки речового доказу повинно вилучатися та арештовуватися незалежно від того, хто являється його власником, у кого і де воно знаходиться, незалежно від того чи належить воно підозрюваному чи іншій зацікавленій особі, оскільки в протилежному випадку не будуть досягнуті цілі застосування цього заходу - запобігання можливості протиправного впливу (відчуження, користування, розпорядження) на певне майно, що, як наслідок, перешкодить встановленню істини у кримінальному провадженні.

Колегія суддів вважає, що слідчий суддя прийшов до обґрунтованого висновку про доведеність ризиків, передбачених ст. 170 КПК України, у відповідності до яких необхідно накласти арешт на майно з метою його збереження, а також вірно врахував ту обставину, що воно визнано речовими доказами.

Доказів негативних наслідків від застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт майна, апелянтом не надано та апеляційним судом не встановлено.

Зважаючи на вищевикладене в сукупності з обставинами кримінального провадження, колегія суддів об`єктивно переконана, що слідчий суддя, накладаючи арешт на згадане майно, діяв у спосіб і у межах діючого законодавства, арешт застосував на засадах розумності та співмірності.

Колегія суддів апеляційного суду вважає за важливе вказати, що матеріали кримінального провадження свідчать, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси ОСОБА_7 з метою забезпечення кримінального провадження, а слідчий суддя на даній стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у фізичної або юридичної особи за вчинення злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких і є накладення арешту на майно.

Що стосується доводів апеляційної скарги, про невідповідність обшуку вимогам ст. 236 КПК України, колегія суддів виходить з наступного.

Так, за змістом ст.ст. 234-236 КПК України проведення обшуку в рамках кримінального провадження здійснюється на підставі ухвали слідчого суддів. Ухвала слідчого судді про дозвіл на обшук житла чи іншого володіння особи виконується слідчим або прокурором. З метою одержання допомоги з питань, що потребують спеціальних знань, слідчий, прокурор для участі обшуку мають право запросити спеціалістів, однак це не звільняє їх від обов`язку особистого виконання обшуку. Частина 1 ст. 236 КПК України не передбачає можливості виконання ухвали про дозвіл на обшук ніким іншим, окрім слідчого чи прокурора.

При цьому, ст. 303 КПК України визначено перелік рішень, дій та бездіяльності, які можна оскаржити на стадії досудового розслідування. Однак, у даному переліку немає повноважень сторони захисту, власника вилученого майна чи іншої особи, права та інтереси якої було обмежено під час досудового розслідування, на оскарження очевидних порушень під час обшуку й визнання такого обшуку та його наслідків недійсними.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 303 КПК України, скарги на інші рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача або прокурора не розглядаються під час досудового розслідування і можуть бути предметом розгляду під час підготовчого провадження ц суді згідно з правилами статтей 314-316 цього Кодексу.

Враховуючи викладене, колегія суддів зазначає, що на даному етапі кримінального провадження ( на стадії досудового розслідування) слідчий суддя не оцінює докази з точки зору їх допустимості чи достатності, оскільки це прерогатива безпосередньо судового розгляду кримінального провадження по суті, у зв`язку з чим доводи представника ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 про процесуальні порушення при проведенні обшуку та вилучення майна, яке не може вважатися належним доказом у зв`язку з процесуальним порушенням при його вилученні не підлягають до задоволення.

Будь-яких негативних наслідків від вжиття такого заходу забезпечення кримінального провадження, які можуть суттєво позначитися на інтересах інших осіб, колегією суддів апеляційного суду не встановлено.

З урахуванням викладеного, колегія суддів апеляційного суду вважає, що ухвала суду прийнята у відповідності до вимог закону, слідчий суддя при розгляді клопотання з`ясував всі обставини, з якими закон пов`язує можливість накладення арешту на майно, а тому колегія суддів апеляційного суду вважає, що ухвалу слідчого судді необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Керуючись ст.ст. 170, 173, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 задовольнити частково.

Поновити строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді Придніпровського районного суду м. Черкаси від 16 жовтня 2023 року.

Ухвалу слідчого судді Придніпровського районного суду м. Черкаси від 16 жовтня 2023 року залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді