САДГІРСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ЧЕРНІВЦІ
Справа № 726/2737/23
Провадження № 1-кп/726/175/23
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.12.2023 м. Чернівці

Садгірський районний суд м. Чернівці у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Чернівці кримінальне провадження № 0000240 від 23.12.2022 року по обвинуваченню:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця с. Звенячин, Заставнівського (Чернівецького) району, Чернівецької області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , з середньою спеціальною освітою, не одруженого, раніше не судимого, солдата, військовослужбовця військової служби за контрактом, який на момент інкрімінованого йому злочину перебував на посаді старшого стрільця 3 гірсько-штурмового відділення 3 гірсько-штурмового взводу 1 гірсько-штурмової роти військової частини НОМЕР_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України,-

В С Т А Н О В И В:

20.05.2022 наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) № НОМЕР_2 , військовослужбовця військової служби за контрактом солдата ОСОБА_4 , зараховано до списків особового складу військової частини НОМЕР_1 та поставлено на всі види забезпечення, як такого, що справи та посаду прийняв і приступив до виконання службових обов`язків.

У подальшому, наказом командира військової частини (по стройовій частині) АЗ029 від 09.07.2022 № 178, солдат ОСОБА_4 , який перебував у розпорядженні командира військової частини НОМЕР_1 , призначеного наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 22.06.2022 № 42-РС (по особовому складу) на посаду старшого стрільця 3 гірсько-штурмового відділення 3 гірсько-штурмового взводу 1 гірсько-штурмової роти, як такого, що з 09.07.2022 р. справи та посаду прийняв і приступив до виконання службових обов`язків.

Відповідно до положень п. 9 ст. 1, п. 1 ч. 2 ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» військовослужбовцем є особа, яка проходить військову службу, а початком проходження військової служби для громадян, прийнятих на військову службу за контрактом, у тому числі резервістів під час мобілізації, вважається день зарахування до списків особового складу військової частини.

Відтак, з моменту прийняття на військову службу ОСОБА_4 , набув статусу військовослужбовця - особи, яка проходить військову службу за контрактом та з цього ж дня розпочав виконання військового обов`язку - проходження військової служби.

Будучи військовослужбовцем, солдат ОСОБА_4 відповідно до вимог ст.ст. 11, 16, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст.ст. 1, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, зобов`язаний неухильно додержуватись Конституції та законів України, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, бути дисциплінованим, поводитися з гідністю й честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків.

Статті 129, 130, 131, 199, 216 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, регламентовано, що з метою забезпечення у військовій частині постійної бойової готовності, проведення занять з бойової підготовки, підтримання внутрішнього порядку, військової дисципліни та виконання службових обов`язків, зобов`язують військовослужбовців у службовий час постійно знаходитись в розташуванні військової частини або місця служби і не залишати їх без дозволу командира (начальника).

24 лютого 2022 року Президент України видав Указ № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», що затверджений Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-ІХ «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні», відповідно до якого в Україні?введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб.

В подальшому, указами Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» № 341/2022 від 17 травня 2022 року, затвердженого Законами України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 27.07.2023 року № 3276-ІХ, продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 18.08.2023 року, строком на 90 діб, тобто 15.11.2023 року.

Згідно ст. 1 Закону України Про оборону України воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України. її територіальній цілісності га передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози та забезпечення національної безпеки, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

Таким чином, з урахуванням вищевикладеного, слід прийти до висновку. Що в період з 24.02.2022 і по теперішній час на території України діє воєнний стан, а солдат ОСОБА_4 вчинив інкриміноване кримінальне правопорушення в умовах воєнного стану.

Так, будучи військовослужбовцем та проходячи військову службу у військовій частині НОМЕР_1 , старший стрілець 3 гірсько-штурмового відділення 3 гірсько-штурмового взводу 1 гірсько-штурмової роти військової частини НОМЕР_1 , солдат ОСОБА_4 , діючи умисно, у порушення вимог ст.ст. 17, 65 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», п.9 ст. 1, п.2 ч.1 ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст.ст. 11, 16. 127-131. 199, 216 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст.ст. 1, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, маючи намір тимчасово ухилитись від несення обов`язків військової служби, через особисту недисциплінованість та несумліне ставлення до виконання свіїх службових обов`язків, в умовах воєнного стану, без поважних причин та дозволу командування, 08.11.2022 року, близько 13 години 00 хвилин самовільно залишив місце розташування військової частини НОМЕР_1 , що розташована за адресою: АДРЕСА_3 та вибув до місця свого тимчасового проживання, що за адресою: АДРЕСА_4 , де проводив службовий час на власний розсуд, не пов`язаний з проходженням військової служби до 10.05.2023 року.

10.05.2023 р. солдат ОСОБА_4 усвідомлюючи протиправність і помилковість своїх дій, добровільно та з власної ініціативи з`явився до п`ятого слідчого відділу (з дислокацією у м. Чернівці) Територіального управління Державного бюро розслідувань.

Таким чином, ОСОБА_4 вчинив злочин, передбачений ч. 5 ст. 407 КК України, а саме самовільне залишення військової частини в умовах воєнного стану, військовослужбовцем (крім строкової служби).

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні кримінального правопорушенння передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, визнав повністю, та пояснив суду, що всі обставини, викладені у обвинувальному акті відповідають дійсним обставинам справи, все так і було в дійсності, обвинувачений у вчиненому щиро кається. Пояснив, що після повернення із зони виконання бойових завдань тривалий час біля восьми місяців, проходив лікування, окрім того, знаходився у тяжкому психологічному стані через пережите, відчував стрес, напругу та глибоку депресію. Свою поведінку усвідомлює, бажає продовжувати службу у лавах ЗСУ, захищати Батьківщину, чому вчасно не повернувся пояснити не може, просить суд суворо його не карати.

Обмежившись в судовому засіданні за згодою учасників процесу в порядку ч.3 ст.349 КПК України поясненнями обвинуваченого, який повністю визнав себе винним у вчиненні злочинів, з`ясувавши при цьому, що він правильно розуміє зміст пред`явленого йому обвинувачення, переконавшись у добровільності та істинності його позиції, роз`яснивши обвинуваченому порядок та наслідки розгляду справи в порядку передбаченому ч. 3 ст.349 КПК, суд приходить до висновку про недоцільність дослідження інших доказів стосовно фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються, і вважає повністю доведеною вину ОСОБА_4 в умисних діях, які вірно кваліфіковані за ч. 5 ст. 407 КК України.

Так, відповідно до ст. 65 КК України, п.1 постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» №7 від 24 жовтня 2003 року, під час призначення покарання у кожному конкретному випадку суд має враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винуватого та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Згідно з ч.2 ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд виходить із принципів законності, справедливості, обґрунтованості й індивідуалізації покарання, враховуючи характер суспільної небезпечності і ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.

До обставин, що пом`якшують покарання ОСОБА_4 відповідно до ст. 66 КК України суд відносить визнання винуватості та щире каяття.

Обставини, що обтяжують покарання ОСОБА_4 відповідно до ст. 67 КК України відсутні.

Обираючи ОСОБА_4 вид та міру покарання, суд бере до уваги характер та ступінь тяжкості вчинених ними кримінальних правопорушень, які згідно ст. 12 КК України є тяжким злочином, фактичні обставини справи та характер злочинного діяння, відношення обвинуваченого до скоєного.

Судом також враховуються і дані про особу ОСОБА_4 , який вину визнав, відтак усвідомив протиправності своєї поведінки, раніше не судимий, на спеціальному обліку у лікаря нарколога не перебуває, має постійне місце проживання, згідно довідки ОК НП Чернівецька обласна психіатрична лікарня № 8626 від 25.10.2023 року, ОСОБА_4 перебував на стаціонарному лікуванні, однак, разом з тим, згідно висновку судово-психіатричної експертизи № 1054 від 26.10.2023 року на період часу, до якого відноситься інкриміноване йому діяння, останній ознак хронічого психічного захворювання, недоумства та ознак тимчасового хворобливого розладу психічної діяльності не виявляв, а виявляв ознаки психічного розладу у формі легкого когнітивного розладу органічного генезу, тобто він міг усвідомлювати свої дії та керувати ними. На даний час за своїм психічним станом ОСОБА_4 застосування примусових заходів медичного характеру не потребує.

Таким чином, виходячи із ступеня суспільної небезпеки вчиненого, беручи при цьому до уваги обставини, за яких вчинено злочин, враховуючи, що обвинувачений на момент вчинення злочину є не судимими, беручи до уваги наявність у діях ОСОБА_4 обставини, яка пом`якшуює покарання, та відсутність обставин, які його обтяжують, те що обвинувачений усвідомив протиправний характер вчиненого, запевнив суд про готовність нести покарання за вчинене та недопустимість аналогічного у майбутньому, бажання продовжити службу у лавах Збройних сил України, захищати Батьківщину,суд, приходить до висновку, що виправлення ОСОБА_4 можливе без ізоляції від суспільства, а тому йому необхідно призначити покарання у виді позбавлення волі із звільненням від відбування покарання з випробуванням, що буде необхідним та достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових злочинів.

На підставі наведеного, керуючись, ст. ст. 65, 75 ч. 5 ст. 407 КК України, ст.ст. 349, 342-380 КПК України, суд

З А С У Д И В:

Визнати ОСОБА_4 винним у вчиненні злочину передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України та призначити покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 2 роки.

Відповідно до ч. 4 ст. 76 КК України, нагляд за ОСОБА_4 , як військовослужбовцем, звільненим відвідбуванн япокарання з випробуванням, покласти на командира Військової частини НОМЕР_1 , у разі зміни місця служби - командира військової частини за новим місцем служби, а у разі звільнення з військової служби контроль за виконанням вироку покласти на уповноважений орган з питань пробації.

На підставі ст.76 КК України, уразі звільнення ОСОБА_4 з військової служби зобов`язати його періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав, передбачених статтею 395 КПК України, до Чернівецького апеляційного суду через Садгірський районний суду м. Чернівці шляхом подачі апеляції протягом 30 днів з моменту його проголошення, а засудженому , який перебуває під вартою з моменту вручення йому копії судового рішення

Головуючий суддяОСОБА_1