Справа № 938/16/23
Номер провадження № 1-кп/938/10/24
УХВАЛА

щодо розгляду клопотання про проведення у справі слідчого експерименту

06 лютого 2024 року селище Верховина

Верховинський районний суд Івано-Франківської області

в складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 03.12.2022 за №0000093, про обвинувачення

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Красник Верховинського району Івано-Франківської області, українця, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, непрацюючого, одруженого, на утриманні одна неповнолітня дитина, депутатом не обирався, раніше не судимого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КК України,

за участю учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_4 ,

потерпілого та одночасно цивільного

позивача ОСОБА_5 ,

представника потерпілого ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_7 ,

в с т а н о в и в:

у провадженні Верховинського районного суду Івано-Франківської області перебуває кримінальне провадження про обвинувачення ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст.122 КК України.

3ахисником обвинуваченого ОСОБА_3 -адвокатом ОСОБА_7 подано письмове клопотання про проведення у справі слідчого експерименту із обвинуваченим ОСОБА_3 . Клопотання мотивує тим, що обвинуваченим ОСОБА_3 та потерпілим ОСОБА_5 під час їх допиту озвучені різні позиції щодо місця конфлікту, який мав місце 2 грудня 2022 року близько 21 години в с.Красник, присілок Гонтарівка, Верховинського району, та механізму спричинення тілесних ушкоджень. Вважає, що проведення слідчого експерименту із обвинуваченим ОСОБА_3 є необхідним для з`ясування обставин та механізму спричинення потерпілому тілесних ушкоджень, оскільки сторона обвинувачення на стадії досудового розслідування не провела слідчого експерименту за участю обвинуваченого.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_3 -адвокат ОСОБА_7 в судовому засіданні підтримала подане клопотання, просила його задовольнити з підстав викладених в ньому. Додатково пояснила, що на стадії досудового розслідування сторона захисту із таким клопотанням не зверталась.

Обвинувачений ОСОБА_3 в судовому засіданні підтримав думку свого захисника.

Прокурор ОСОБА_4 в судовому засіданні заперечив проти заявленого клопотання та просив відмовити у його задоволенні, у зв`язку з необґрунтованістю. Зазначив, що, як під час досудового розслідування так і під час судового розгляду, питання місця події та механізму нанесення тілесних ушкоджень, було встановлено як показами потерпілого так і іншими дослідженими доказами, зокрема показами свідка.

Представник потерпілого ОСОБА_5 -адвокат ОСОБА_6 в судовому засіданні заперечив проти задоволення клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_3 , та просив відмовити у його задоволенні. Вважає, що у поданому клопотанні захисником не обґрунтовано, у чому саме полягають різні позиції потерпілого та обвинуваченого щодо місця конфлікту та механізму спричинених тілесних ушкоджень.

Звертає увагу на те, що сторона захисту жодних клопотань про проведення слідчого експерименту не подавала. Не заявляла таких клопотань і після дослідження долучених до справи доказів.

Вважає, що подане клопотання спрямовано виключно на затягування розгляду справи.

Потерпілий в судовому засіданні підтримав думку свого представника.

Суд, розглянувши клопотання, заслухавши учасників судового процесу, перевіривши матеріали кримінального провадження, дійшов наступних висновків.

Згідно ст. 22 КПК України, кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом.

Верховний Суд України в п.10 Постанови Пленуму «Про застосування конституції України при здійсненні правосуддя» від 01.11.1996 року за № 9, звернув увагу всіх судів на те, що конституційні положення про законність судочинства та рівність усіх учасників процесу перед законом і судом (ст. 129 Конституції) зобов`язують суд забезпечити всім їм рівні можливості щодо надання та дослідження доказів, заявлення клопотань та здійснення інших процесуальних прав.

Відповідно до ч.3 ст.333 КПК України, у разі, якщо під час судового розгляду виникне необхідність у встановленні обставин або перевірці обставин, які мають істотне значення для кримінального провадження, і вони не можуть бути встановлені або перевірені іншим шляхом, суд за клопотанням сторони кримінального провадження має право доручити органу досудового розслідування провести певні слідчі (розшукові) дії.

Статтею 84 КПК України визначено, що доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню. Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.

Згідно з ч.ч.1, 2 і 3 ст.240 КПК України, з метою перевірки і уточнення відомостей, які мають значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, слідчий, прокурор має право провести слідчий експеримент шляхом відтворення дій, обстановки, обставин певної події, проведення необхідних дослідів чи випробувань. За необхідності слідчий експеримент може проводитися за участю спеціаліста. Під час проведення слідчого експерименту можуть проводитися вимірювання, фотографування, звуко- чи відеозапис, складатися плани і схеми, виготовлятися графічні зображення, відбитки та зліпки, які додаються до протоколу.

Захисник обвинуваченого вважає, що проведення слідчого експерименту за участю обвинуваченого ОСОБА_3 є необхідним для з`ясування обставин щодо місця конфлікту та механізму спричинення потерпілому тілесних ушкоджень, оскільки сторона обвинувачення на стадії досудового розслідування не провела слідчого експерименту за участю обвинуваченого.

Разом з тим, у поданому клопотанні захисник не конкретизує, які розбіжності щодо місця конфлікту та механізму спричинення тілесних ушкоджень, вона вважає підставою для проведення слідчого експерименту. Саме посилання захисника на те, що між поясненнями обвинуваченого та потерпілого є певні розбіжності, не є підставою для проведення слідчого експерименту в порядку ст.333 КПК України, оскільки обставини вчинення кримінального правопорушення підлягають доказуванню не тільки слідчим експериментом, а сукупністю інших належних та допустимих доказів, оцінка яким має бути надана судом у нарадчій кімнаті при постановлені вироку.

Більше того, саме посилання захисника на наявність розбіжностей у показах потерпілого та обвинуваченого, не дають підстав суду дійти висновку, що в ході проведення слідчого експерименту, можуть бути отриманні інші дані які мають істотне значення для кримінального провадження, та що такі, не можуть бути перевірені іншим шляхом, зокрема за результатами досліджених в ході судового розгляду доказів.

Суд також звертає увагу на те, що відповідно до положень ч.5 ст.240 КПК України, слідчий експеримент, що проводиться в житлі чи іншому володінні особи, здійснюється лише за добровільною згодою особи, яка ними володіє, або на підставі ухвали слідчого судді за клопотанням слідчого, погодженого з прокурором, або прокурора, яке розглядається в порядку, передбаченому цим Кодексом, для розгляду клопотань про проведення обшуку в житлі чи іншому володінні особи.

Окремо суд звертає увагу на те, що завдання з метою виконання якого захисник просить провести слідчий експеримент не є перевіркою і уточненням відомостей, які мають значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, а по своїй суті являється дослідженням, що потребує спеціальних знань в галузі медицини. Адже встановити за яких обставин утворилися тілесні ушкодження на тілі потерпілого, не можливо за допомогою статиста чи простого вимірювання. Як встановлено в ході судового розгляду, шляхом дослідження письмових доказів, відповідні обставини були встановлені за результатами проведення експертизи.

У поданому клопотанні захисник просить провести слідчий експеримент з участю обвинуваченого, зокрема для встановлення механізму спричинення потерпілому тілесних ушкоджень. Разом з тим, обвинувачений у наданих суду показах заперечив нанесення потерпілому будь-яких тілесних ушкоджень, відтак незрозуміло, яким чином за участю обвинуваченого може бути відтворено механізм спричинення тілесних ушкоджень потерпілому.

Окремо суд звертає увагу й на те, що на стадії досудового розслідування стороною захисту подібних клопотань також не заявлялося.

Враховуючи викладене, зважаючи на те, що клопотання щодо необхідності проведення слідчого експерименту є необґрунтованим, відтак у задоволенні клопотання про доручення органу досудового розслідування проведення слідчої дії слідчого експерименту, слід відмовити.

На підставі викладеного, керуючись статтями 240, 333, 369-372,376 КПК України, суд,

у х в а л и в :

У задоволенні клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_3 -адвоката ОСОБА_7 про доручення органу досудового розслідування проведення слідчих дій - слідчого експерименту у кримінальному провадженні, відосмості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 03.12.2022 за №0000093, за обвинувальним актом про обвинувачення ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 122 КК України - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_8