Єдиний унікальний номер 341/2738/23
Номер провадження 1-кп/341/233/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

про продовження запобіжного заходу

у вигляді тримання під вартою

19 грудня 2023 року місто Галич

Галицький районний суд Івано-Франківської області в складі головуючого судді ОСОБА_1 , за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

потерпілого ОСОБА_5 ,

розглянув у судовому засіданні клопотання прокурора, подане в межах об`єднаного кримінального провадження від 19.05.2023 № 0000099, про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо обвинуваченого

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився у м. Калуш, Івано-Франківська область, зареєстрований у АДРЕСА_1 , без визначеного місця проживання, громадянин України, українець, з середньою спеціальною освітою, не одружений, судимий:

- вироком Калуського районного суду Івано-Франківської області від 23.05.2002 за ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки; на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробувальним терміном на 1 рік;

- вироком Калуського районного суду Івано-Франківської області від 16.06.2004 за ч. 1 ст. 115, ч. 3 ст. 185, ст. 70 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 9 років 6 місяців; звільнений з місць позбавлення волі 09.08.2013 у зв`язку з відбуттям покарання;

- вироком Галицького районного суду Івано-Франківської області від 22.06.2016 за ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки 3 місяці; звільнений з місць позбавлення волі 04.11.2016 у зв`язку з відбуттям покарання, судимість не знята та не погашена у встановленому законом порядку,

який обвинувачується у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185, ч. 1 ст. 263 КК України.

установив:

13.11.2023 із Галицького відділу Івано-Франківської окружної прокуратури до суду надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 19.05.2023 під № 0000099 за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частиною 4 статті 185, частиною 1 статті 263 КК України, з доданими до нього матеріалами.

19.12.2023 у підготовчому судовому засіданні прокурор подав клопотання про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Прокурор у судовому засіданні підтримав клопотання про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_4 закінчується 14.01.2024, а судовий розгляд не може бути завершений до цієї дати з об`єктивних причин. При цьому зазначив, що ризики, які спонукали застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою та передбачені КПК України не зменшились з часу застосування до обвинуваченого запобіжного заходу та існують і на цей час. Просив залишити раніше визначену заставу у розмірі 30 прожиткових мінімумів для працездатних осіб.

Потерпілий підтримав клопотання прокурора.

Під час підготовчого засідання ОСОБА_4 від правничої допомоги на цій стадії судового провадження відмовився. Обвинувачений заперечив щодо продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, просив змінити запобіжний захід на більш м`який, а саме на домашній арешт у темну пору доби. Зазначив, що ризики надумані. Він має постійне місце проживання, а саме у своєї сестри, переховуватись від суду не збирається. Також, вказав, що за бажання міг би впливати на потерпілого чи свідків з травня 2023 року до листопада 2023 року, проте цього не робив, оскільки йому це не потрібно. Крім того, повідомив, що з 2016 року кримінальних правопорушень не вчиняв і не збирається. Обвинувачення необґрунтовані, а органи досудового розслідування безпідставно вирішили звинуватити його у вчиненні відповідних кримінальних правопорушень, яких він не вчиняв.

При цьому під час надання пояснень обвинувачений ОСОБА_4 поводив себе агресивно.

Вислухавши думку учасників кримінального провадження щодо клопотання прокурора про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_4 , суд виходить з наступного.

Відповідно до ч. 3 ст. 315 КПК України під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право продовжити заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу.

Згідно з п. 5 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.

Відповідно до ухвали Галицького районного суду Івано-Франківської області від 16.11.2023 щодо ОСОБА_4 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк до 14.01.2024.

За вчинення інкримінованого ОСОБА_4 кримінального правопорушення за ч. 4 ст. 185 КК України передбачене максимальне покарання у виді позбавлення волі на строк до 8 років і згідно зі ст. 12 КК України це кримінальне правопорушення відноситься до категорії тяжких злочинів.

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 199 КПК України клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у ст. 184 цього Кодексу, повинно містити виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою.

Відповідно до частини першої статті 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

На переконання суду, зібрані у межах кримінального провадження і зазначені в реєстрі матеріалів досудового розслідування докази свідчать про обґрунтованість підозри у вчиненні обвинуваченим кримінальних правопорушень.

Також, на переконання суду, на цей час не відпали ризики, передбачені у п. п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, які існували на момент обрання підозрюваному запобіжного заходу, з огляду на таке.

З огляду на відсутність в обвинуваченого міцних соціальних зв`язків, як от дружини та дітей, часта зміна обвинуваченим місця проживання, суворість передбачених ч. 4 ст. 185, ч. 1 ст. 263 КК України покарань й історію притягнення особи до кримінальної відповідальності, суд вважає доведеним, що існує обґрунтований ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме ризик переховування ОСОБА_4 від органів досудового розслідування та/або суду.

Також, є наявність ризику, передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме незаконний вплив на потерпілого та свідків, оскільки обвинуваченому відомі місця їх проживання і, перебуваючи на волі, з метою зменшення своєї участі у вчиненні кримінальних правопорушень ОСОБА_4 може негативно впливати на потерпілого та свідків у кримінальному провадженні шляхом їх схиляння до дачі показів на свою користь.

При цьому суд не бере до уваги доводи обвинуваченого щодо відсутності такого впливу з його боку на свідків чи потерпілого до листопада 2023 року, оскільки лише 16.11.2023 ОСОБА_4 оголошено підозру, після чого йому обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою. Тобто, до листопада 2023 року ОСОБА_4 , об`єктивно, міг не усвідомлювати можливе притягнення його до кримінальної відповідальності та наслідків цього.

Крім того, перебуваючи на волі, ОСОБА_4 , будучи неодноразово судимим за вчинення умисних кримінальних правопорушень, обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень у період незнятої та непогашеної у встановленому законом порядку судимості, може й надалі продовжити свою злочинну діяльність, що свідчить про наявність ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України вчинення іншого кримінального правопорушення.

У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість покарання не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» № 33977/96 від 25.07.2001 Європейський суд з прав людини зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризику повторного вчинення злочинів».

Під час розгляду клопотання суд дійшов висновку про відсутність можливості застосувати до ОСОБА_4 більш м`який запобіжний захід для запобігання вищезазначеним ризикам, з огляду на таке.

ОСОБА_4 раніше був неодноразово судимим за вчинення корисливих злочинів, належних висновків для себе не зробив, на шлях виправлення і перевиховання не став, повторно обвинувачується у вчиненні корисливого злочину в умовах воєнного стану.

Інші дані про особу обвинуваченого, які підлягають оцінці судом відповідно до ст. 178 КПК України, в сукупності з усіма обставинами, указаний висновок не спростовують.

Тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_4 у разі визнання його винним, з огляду на вірогідність переховування від органів досудового розслідування та/або суду, ризик впливу на потерпілого та свідків, а також ризик вчинення іншого кримінального правопорушення, унеможливлюють застосування більш м`яких запобіжних заходів.

Отже, під час розгляду цього клопотання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою суд дійшов висновку, що прокурор довів обґрунтованість існування ризиків, зазначених у клопотанні.

Вищевказане свідчить про неможливість запобігання цим ризикам шляхом застосування більш м`якого запобіжного заходу для забезпечення ефективного здійснення кримінального провадження.

Застосування іншого більш м`якого запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, застави чи особистого зобов`язання неможливо, оскільки ОСОБА_4 не має постійного джерела прибутку, не має міцних соціальних зв`язків, санкція ч. 4 ст. 185 КК України передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від 5 до 8 років, ч. 1 ст. 263 КК України передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від 3 до 7 років, що не виключатиме ризику переховуватись від органів досудового розслідування та суду і можливості вчинення іншого кримінального правопорушення.

У зв`язку із наведеним, є достатньо підстав вважати, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти вказаним ризикам.

З моменту застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та до моменту вирішення цього клопотання не змінились обставини, які стали підставою для обрання вказано запобіжного заходу.

Прокурор у судовому засіданні довів існування обставин, які свідчать про те, що ризики, для запобігання яким до ОСОБА_4 був застосований запобіжний захід ухвалою суду від 16.11.2023, не зменшились та продовжують існувати надалі.

Своєю чергою, при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою суд зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених КПК України (ч. 3 ст. 183 КПК України).

Розмір застави відповідно до ч. 5 ст. 182 КПК України визначається у таких межах: щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину, від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Суд дійшов переконання, що в судовому засіданні поза об`єктивним сумнівом доведено відсутність можливості застосування більш м`якого запобіжного заходу, а відтак клопотання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_4 необхідно задовольнити із визначенням розміру застави.

Суд вважає за необхідне визначити заставу відповідно до ч. 5 ст. 182 КПК України в розмірі 30 прожиткових мінімумів для працездатних осіб (з 01.01.2023 становить 2684,0 грн), тобто у сумі 80520,0 гривень у національній грошовій одиниці, яка може бути внесена як самим обвинуваченим так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на депозитний рахунок Галицького районного суду Івано-Франківської області, оскільки такий запобіжний захід є достатнім задля забезпечення дієвості цього кримінального провадження.

Відповідно до ч. 7 ст. 182 КПК України у випадках, передбачених ч. 3 ст. 183 КПК України, підозрюваний, обвинувачений або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі, встановленому в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Окрім цього, суд вважає за необхідне відповідно до ч. 5 ст. 194 КПК України у разі внесення застави покласти на обвинуваченого такі обов`язки:

1. прибувати за кожною вимогою до суду;

2. не відлучатися із міста Бурштина Івано-Франківського району Івано-Франківської області, в якому він має можливість проживати без дозволу слідчого, прокурора або суду;

3. повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання або місця роботи;

4. утримуватись від спілкування з потерпілим, свідками.

Відповідно до ч. 4 ст. 202 КПК України обвинувачений звільняється з-під варти після внесення застави, визначеної у цій ухвалі, якщо в уповноваженої службової особи місця ув`язнення, під вартою в якому перебуває підозрюваний, відсутнє інше судове рішення, що набрало законної сили і прямо передбачає тримання останнього під вартою.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення клопотання прокурора про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_4 на строк шістдесят днів, тобто до 16 лютого 2024 року (включно).

Виходячи із викладеного, керуючись статтями 131, 132, 176-178, 182-184, 193, 194, 197, 205, 331, 369-372, 395 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою задовольнити.

Продовжити строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, застосованого до обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився у м. Калуш, Івано-Франківська область, зареєстрований у АДРЕСА_1 , раніше судимого, на строк 60 днів, тобто до 16 лютого 2024 року (включно).

Тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_4 здійснювати в Державній установі «Івано-Франківська установа виконання покарань (№12)».

Заставу визначити у розмірі 30 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, тобто у сумі 80520 (вісімдесят тисяч п`ятсот двадцять) грн 0 коп у національній грошовій одиниці, яка може бути внесена як самим обвинуваченим так й іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем).

Обвинувачений або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу в розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, протягом строку дії ухвали.

У разі внесення застави покласти на обвинуваченого ОСОБА_4 наступні обов`язки:

1. прибувати за кожною вимогою до суду;

2. не відлучатися із міста Бурштина Івано-Франківського району Івано-Франківської області, в якому він має можливість проживати, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

3. повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання або місця роботи;

4. утримуватись від спілкування з потерпілим, свідками.

Роз`яснити обвинуваченому, що у разі внесення застави у визначеному у цій ухвалі розмірі, оригінал документа із відміткою банку, який підтверджує внесення на депозитний рахунок коштів має бути наданий уповноваженій службовій особі місця ув`язнення. Після отримання та перевірки документа, що підтверджує внесення застави, уповноважена службова особа місця ув`язнення має негайно здійснити розпорядження про звільнення з-під варти та повідомити усно і письмово слідчого, прокурора та суддю Галицького районного суду.

У разі внесення застави та з моменту звільнення з-під варти у зв`язку із внесенням застави обвинувачений вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у виді застави.

Ухвала суду підлягає до негайного виконання після її проголошення.

Контроль за виконанням ухвали покласти на Галицький відділ Івано-Франківської окружної прокуратури.

Строк дії ухвали шістдесят днів, тобто до 16 лютого 2024 року (включно).

Про прийняте рішення повідомити зацікавлених осіб.

Ухвала може бути оскаржена до Івано-Франківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Івано-Франківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

СуддяМикола МЕРГЕЛЬ