Справа № 553/3467/23
Провадження № 1-в/553/25/2024
У Х В А Л А

Іменем України

12.01.2024м. Полтава

Ленінський районний суд міста Полтави в складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

секретаря судових засідань - ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3 ,

представника виправної колонії - ОСОБА_4 ,

засудженого - ОСОБА_5 ,

захисника - адвоката ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Полтаві подання Державної установи «Полтавська виправна колонія (№ 64)» про умовно-дострокове звільнення

ОСОБА_5 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Біляки Семенівського району Полтавської області, є громадянином України, має середню освіту, одружений, місце проживання зареєстровано за адресою: АДРЕСА_1 , засудженого вироком Семенівського районного суду Полтавської області від 19.11.2010 за п. 6 ч. 2 ст. 115, ч. 4 ст. 187, ст. 70 КК України до 15 років позбавлення волі з конфіскацією всього особистого майна,

в с т а н о в и в:

На розгляд Ленінського районного суду міста Полтави надійшло подання Державної установи «Полтавська виправна колонія (№64)» про застосування до засудженого ОСОБА_5 умовно-дострокового звільнення згідно із статтею 81 Кримінального кодексу України.

В судовому засіданні представник ДУ "Полтавська виправна колонія (№ 64)" - ОСОБА_4 просив задовольнити подання з підстав, викладених у ньому.

Прокурор заперечував проти задоволення подання.

Засуджений ОСОБА_5 та його захисник - адвокат ОСОБА_6 просили задовольнити подання.

Суд, вислухавши учасників судового розгляду, дослідивши матеріали, додані до подання, та матеріали особової справи, доходить висновку про таке.

ОСОБА_5 засуджено вироком Семенівського районного суду Полтавської області від 19.11.2010 за п. 6 ч. 2 ст. 115, ч. 4 ст. 187, ст. 70 КК України до 15 років позбавлення волі з конфіскацією всього особистого майна.

Згідно з частиною 2 статті 537 Кримінального процесуального кодексу України під час виконання вироків суд, в межах територіальної юрисдикції якого засуджений відбуває покарання, має право вирішувати такі питання, зокрема, - про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

Згідно з вимогами частини 2 статті 81 Кримінального кодексу України, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Умовно-дострокове звільнення має важливе значення для виправлення засуджених та запобігання вчиненню нових злочинів, тобто для досягнення мети, передбаченої статтею 50 Кримінального кодексу України. При цьому, головною умовою прийняття рішення при умовно-достроковому звільненні від відбування покарання є доведеність того, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Як визначено статтею 6 Кримінально-виконавчого кодексу України, виправлення засудженого - процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки, свідоме відновлення засудженого в соціальному статусі повноправного члена суспільства; повернення його до самостійного загальноприйнятого соціально-нормативного життя в суспільстві. Основними засобами виправлення і ресоціалізації засуджених є встановлений порядок виконання та відбування покарання (режим), суспільно корисна праця, соціально-виховна робота, загальноосвітнє і професійно-технічне навчання, громадський вплив.

Сумлінна поведінка полягає у зразковому дотриманні вимог режиму, беззаперечному виконанні законних вказівок і розпоряджень адміністрації органів кримінально-виконавчої системи, відсутності порушень дисципліни, товариському ставленні до інших засуджених. Це поведінка, на яку повинні орієнтуватися інші особи, які відбувають покарання.

Пленум Верховного Суду України у пункті 17 постанови від 26.04.2002 «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» роз`яснив про необхідність під час розгляду даного питання ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправно-трудової установи, а також його наміри щодо прилучення до суспільно корисної праці та потребу в наданні допомоги при обранні місця проживання і працевлаштування.

Відповідно до статті 9 Кримінально-виконавчого кодексу України добросовісна поведінка засудженого під час відбування покарання є обов`язком засудженого.

Як убачається з матеріалів особової справи, засуджений ОСОБА_5 прибув до ДУ «Полтавська виправна колонія (№ 64)» 28.12.2010, початок строку відбуття покарання - 01.05.2010, кінець строку - 23.09.2024.

Згідно із наданою характеристикою засуджений ОСОБА_5 в місцях позбавлення волі знаходиться з 01.05.2010, за час перебування в ДУ "Полтавська установа виконання покарань (№ 23)" характеризувався посередньо, до дисциплінарної відповідальності не притягувався, заохочень не мав. З 28.12.2010 по теперішній час відбуває покарання в ДУ "Полтавська виправна колонія (№ 64)". За час відбування покарання до дисциплінарної відповідальності притягувався п`ять разів за порушення встановлених правил поведінки, стягнення достроково зняті та погашені у встановленому законом порядку. Адміністрацією установи заохочувався двадцять вісім разів за виконання покладених обов`язків та додержання правил поведінки, встановлених КВК України та правилами внутрішнього розпорядку колонії, дотримання правил трудового розпорядку та вимог безпеки праці. За станом здоров`я працездатний, працевлаштований днювальним на відділенні СПС, а також залучається до робіт з благоустрою установи та відділення, до праці та до виконання покладених обов`язків ставиться сумлінно. Утримує у чистоті та порядку спальне місце та приліжкову тумбочку, має охайний зовнішній вигляд, роботи із самообслуговування виконує самостійно, має достатні рівень необхідних навичок. Рішенням комісії виправної колонії від 01.04.2017 засудженому було відмовлено в застосуванні пільги як особі, яка не досягла належного ступеню виправлення. Рішенням комісії виправної колонії від 01.10.2019 в заміні покарання більш м`яким відмовлено, як особі, яка надала заяву про незастосування даної пільги в зв`язку з можливістю втрати соціальних зв`язків. Рішенням комісії виправної колонії від 04.01.2021 засудженому було відмовлено в умовно-достроковому звільненні у зв`язку з тим, що засуджений не досяг належного ступеня виправлення. Згідно вироку Семенівського районного суду Полтавської області від 19.11.2010 має стягнення на загальну сум 59516,98 грн, згідно заяви утримано кошти за проведення експертиз в сумі 4284,65 грн.

Висновок суду про доведеність виправлення засудженого повинен базуватися на всебічному врахуванні даних про його поведінку і ставлення до праці за весь період перебування у виправній установі.

Верховний Суд України та Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ неодноразово звертали увагу судів на те, що під час вирішення питання про сумлінну поведінку та ставлення до праці в разі вирішення питання про можливість застосування до засудженого ст. 81 КК України, слід відрізняти пристосовування засуджених до вимог адміністрації колонії з метою отримання пільг або уникнення покарання від виправлення засуджених.

У даному випадку, хоча відбутий засудженим строк покарання і узгоджується з вимогами частини 3 статті 81 Кримінального кодексу України, проте наразі застосування положень статті 81 Кримінального кодексу України є передчасним та невиправданим, оскільки необхідність у подальшому відбуванні покарання не відпала і до моменту звільнення мета покарання, яка насамперед полягає у виправленні засудженого, а також запобіганні вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженим, так і іншими особами, наразі не досягнута.

Із встановлених судом обставин вбачається, що у поведінці ОСОБА_5 спостерігаються позитивні тенденції, однак за увесь час відбування покарання, незважаючи на наявність 28 заохочень у вигляді подяк, наданні додаткових короткострокових або тривалих побачень та дострокового зняття раніше накладеного стягнення, поведінка засудженого не була стабільною та послідовною, про що свідчить наявність 5 стягнень за не виконання команди "відбій", "підйом" та не вихід до їдальні установи, стягнення погашено та знято у встановленому законом порядку, характеристика від 01.10.2019, згідно з якою адміністрацією установи було визнано передчасним застосування до засудженого ОСОБА_5 заміни невідбутої частини покарання більш м`яким згідно ст. 82 КК України, так як не впевнена в його правослухняній поведінці в умовах неповної ізоляції та нагляду за засудженим, характеристика від 04.01.2021, згідно з якою адміністрацією установи визнано передчасним застосувати до засудженого умовно-дострокового звільнення згідно ст. 81 КК України, оскільки засуджений ОСОБА_5 не досяг належного ступеню виправлення. При цьому, судом враховується, що засуджений відбуває покарання за вчинення особливо тяжкого злочину

Відповідно до вироку Семенівського районного суду Полтавської області від 19.11.2010, з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_7 стягнуто 5142,34 грн у рахунок відшкодування матеріальної шкоди та 50000,00 грн в рахунок відшкодування моральної шкоди, завданої злочином. Даних про намір відшкодувати шкоду потерпілій матеріали особової справи не містять.

Відповідно до частини 2 статті 118 Кримінально-виконавчого кодексу України, засуджені до позбавлення волі, які мають заборгованість за виконавчими документами, зобов`язані працювати в місцях і на роботах, які визначаються адміністрацією колонії, до погашення такої заборгованості. Як встановлено судом, засудженим сума на користь ОСОБА_7 не відшкодована.

Таким чином, матеріалами, які надані в розпорядження суду, не доведено, що поведінка засудженого протягом усього періоду відбування покарання вказувала на його неухильне бажання стати на шлях виправлення.

Сама позитивна характеристика ОСОБА_5 відповідає нормальній поведінці свідомого засудженого і не може бути єдиною підставою для застосування щодо нього пільги.

З огляду на викладене, підстав для задоволення подання не вбачається.

Керуючись статтями 537, 539 Кримінального процесуального кодексу України, суд,-

п о с т а н о в и в:

У задоволенні подання Державної установи «Полтавська виправна колонія (№ 64)» про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_5 - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду протягом 7 днів через Ленінський районний суд м. Полтави, а засудженим в той же строк з дня отримання ним копії ухвали.

Повний текст ухвали складено 16.01.2024.

Головуючий ОСОБА_1