Справа № № 585/3124/22
Номер провадження 1-в/585/34/23
У Х В А Л А

І М Е Н ЕМ У К Р АЇ Н И

20 листопада 2023 року м.Ромни

Роменський міськрайонний суд Сумської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 , суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

засудженого ОСОБА_6 ,

адвоката ОСОБА_7 ,

представник ВК № 56 ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Ромни в режимі відеоконференцзв`язку клопотання засудженого ОСОБА_6 , 1979 року народження про заміну невідбутої частини покарання у виді довічного позбавлення волі більш м`яким, -

В С Т А Н О В И В:

1. 06 грудня 2022 року до Роменського міськрайонного суду Сумської області звернувся засуджений ОСОБА_6 з клопотанням в якому просив замінити йому покарання у виді довічного позбавлення волі на певний строк.

Вимоги мотивує тим, що згідно вироку Апеляційного суду Сумської області від 25.11.2002 року він засуджений до покарання у виді довічного позбавлення волі за ст. 187 ч.2, ст. 115 ч.2 п.п.9,12 КК України. Початок строку рахується з 12.06.2002 року. Ухвалою Роменського міськрайонного суду Сумської області від 10.07.2018 року, строк його попереднього ув`язнення з 12.06.2002 року по 04.03.2003 року зараховано з розрахунку один день попереднього ув`язнення відповідає двом дням позбавлення волі. На момент подання даного звернення до суду, загальний строк відбутого ним покарання становить 22 роки. За час відбування покарання він мав декілька стягнень, однак, довгий час нових стягнень до нього не застосовувалося, тому вважає, що вже не має стягнень. За час відбування покарання він неодноразово подавав заяви про працевлаштування в ДУ РВК № 56, однак отримував відмову мотивовану тим, що на виробництві установи відсутні робочі місця. Тобто було порушено його право на працю, що виключало можливість заробляти собі на життя працею, займатися розвитком своєї особистості , навчатись у ВУЗах та реалізовувати свої права та законні інтереси. Також не залучався до культурно-масових заходів, навчання, тощо. В законодавстві не встановлено критерії, які зобов`язують засуджених до довічного позбавлення волі виконувати певні дії для того щоб їм покарання було замінено судом на покарання у виді позбавлення волі на певний строк. Тому стверджувати про те, що він не став на шлях виправлення буде некоректно. Він не становить небезпеки для оточуючих та суспільства. Людина під впливом тих чи інших обставин може змінюватися. Заміна покарання на певний строк дасть йому можливість розвиватися та проходити ре соціалізацію відповідно до індивідуальної програми, складеної щодо нього адміністрацією колонії з дня прибуття до неї, - як і передбачено «Правилами внутрішнього розпорядку установ виконання покарань» та ч.8 ст. 131 КВК України. Попередні висновки адміністрації щодо того, чи стає засуджений на шлях виправлення не може бути єдиною підставою для визначення особи такою, що не довела свого виправлення. Крім того, на момент прийняття даної норми закону ( 06.11.2022 року) він відбув 22 роки покарання, тобто засуджені до довічного позбавлення волі, які відбули всього лише 15 років, чи тільки відбудуть 15 років покарання, отримали можливість заміни покарання на більш м`яке на 7 років раніше ніж він, - що ставить в нерівні умови перед законом та порушує ст. 24 Конституції України. Тому просив змінити йому покарання у виді довічного позбавлення волі на покарання у виді позбавлення волі на певний строк .

2. В судовому засіданні представник ОСОБА_6 своє клопотання підтримав та просив його задовольнити.

В судовому засіданні адвокат ОСОБА_7 клопотання засудженого ОСОБА_6 підтримав та просив його задовольнити.

Прокурор заперечував проти задоволення клопотання засудженого.

Представник Роменської ВК №56 в судовому засіданні заперечував проти клопотання засудженого ОСОБА_6 та пояснив, що засуджений ОСОБА_6 не став на шлях виправлення.

3. Суд вислухавши пояснення учасників процесу, ознайомившись з матеріалами справи прийшов до наступних висновків.

4. Судом встановлено, що ОСОБА_9 засуджений 25 листопада 2002 року вироком апеляційного суду Сумської області за ст.ст. 115 ч.2 п.п.9,12, 187 ч.2, 70 КК України до довічного позбавлення волі з конфіскацією всього належного йому майна (а.с.12-16 особової справи т.1).

Ухвалою Верховного суду України від 4 березня 2003 року, вирок Апеляційного суду Сумської області від 25 листопада 2002 року відносно ОСОБА_6 (а.с.18-21 т.1 особової справи).

Ухвалою Роменського міськрайонного суду Сумської області від 10 липня 2018 року, в строк покарання засудженому ОСОБА_6 зараховано строк попереднього ув`язнення з 12 червня 2002 року по день набрання вироком законної сили 4 березня 2003 року, відповідно ч.5 ст. 72 КК України з розрахунку, що одному дню попереднього ув`язнення відповідає два дні позбавлення волі, з урахуванням відбутого покарання (а.с.29 т. 1 особової справи).

Ухвалою Роменського міськрайонного суду Сумської області від 02 листопада 2016 року ОСОБА_6 зараховано в строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення в період з 10 лютого 2016 року по 14 липня 2016 року, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі (а.с.92, т.2 особової справи).

11 лютого 2022 року ОСОБА_6 було переведено з приміщення камерного типу, в якому тримаються дві особи, до багатомісних приміщень камерного типу виправної колонії максимального рівня безпеки з наданням дозволу на участь у групових заходах освітнього, культурно-масового та фізкультурно-оздоровчого характеру (а.с.31 т.1 особової справи).

Згідно висновку за матеріалами перевірки по факту конфліктної ситуації між засудженими ОСОБА_10 , та засудженими ОСОБА_6 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_6 притягнуто до дисциплінарної відповідальності (а.с.106, т.1 особової справи).

07.02.2008 року засудженому ОСОБА_6 за порушення режиму відбування покарання оголошено «Догану» (а.с.193, т.1 особової справи).

25.07.2008 року засудженому ОСОБА_6 за порушення режиму відбування покарання оголошено «Сувору догану» (а.с.209-211, т.1 особової справи).

31.07.2008 року засудженого ОСОБА_6 притягнуто до дисциплінарної відповідальності та поміщено до карцеру (а.с.221, 224, т.1 особової справи).

Відповідно до річної характеристики від 12.08.2004 року засуджений ОСОБА_6 в місцях позбавлення волі знаходиться з 01.07.2002 року. Встановлені правила поведінки та розклад дня виконує під пильним контролем адміністрації, але не зважаючи на це допускає порушення за що двічі притягувався до дисциплінарної відповідальності правами начальника колонії. У відношення до представників адміністрації колонії грубості не проявляє, але в бесідах виховного характеру хитрий, не відвертий. Займається читанням релігійної та художньої літератури. Соціально-корисні зв`язки з рідними підтримує шляхом листування, побачень. У засудженого жага діяльності, яка постійно штовхає на пошук нових вражень, не розпізнаючи граней між дозволеним та недозволеним. Провину у скоєному злочині визнає частково. Міру призначеного судом покарання рахує надто суворою (а.с.128 особової справи т.1 ).

У витязі з протоколу № 28 від 07 травня 2021 року засідання дисциплінарної комісії державної установи «Роменська ВК № 56», зазначено, що беручи до увагу особу засудженого та його ставлення до скоєного проступку, ступінь його вини, причини, обставини та мотиви вчинення дисциплінарного правопорушення, кількість і характер раніше накладених стягнень, свідомо не виконав покладені на нього обов`язки та порушив встановлені для засуджених заборони, дисциплінарна комісія встановила, що дії засудженого ОСОБА_6 підпадають під дисциплінарний проступок та проголосувала застосувати до нього захід стягнення у вигляді попередження ( а.с.145, т.2 особової справи).

Згідно характеристики від 01.12.2022 року, засуджений ОСОБА_6 в місцях позбавлення волі з 2002 року. Під час утримання в СІЗО м.Суми, порушень режиму тримання не допускав, стягнення та заохочень не мав, до праці не залучався. До Роменської ВК № 56 прибув 04.03.2011 року. За час відбування покарання неодноразово порушував режим утримання, за, що притягувався до дисциплінарної відповідальності, має 22 стягнення, заохочень не має. На даний час дотримується норм, які визначають порядок, умови відбування покарання та розпорядок дня установи. У відношенні до представників адміністрації на даний час ввічливий, виконує їх законні вимоги, у середовищі зі спецконтингентом безконфліктний. Участь у програмах диференційованого впливу не приймає. На даний час не працевлаштований, але виказує бажання працювати. Не допускає порушень вимог пожежної безпеки. Підтримує соціально-корисні зв`язки шляхом телефонних розмов, отримує передачі, надаються побачення. За характером спокійний, за вольовими якостями рішучий. На профілактичному обліку в установі не перебуває. Виконує роботи з благоустрою території сектору ДПВ, розуміє їх необхідність, проявляє розумну ініціативу. Спальне місце утримує в чистоті та порядку, з обов`язками чергового по камері справляється добре, має охайний зовнішній вигляд, дотримується правил санітарії та гігієни. Вину у скоєному злочині визнає частково. 11.02.2022 року членами комісії РВК № 56 прийнято рішення про зміну умов тримання шляхом переведення до багатомісних приміщень камерного типу виправної колонії максимального рівня безпеки з наданням дозволу на участь у групових заходах освітнього, культурно-масового та фізкультурно-оздоровчого характеру в порядку, встановленому законодавством. Згідно ст. 151-1 КВК України засуджений може бути переведений з багатомісних приміщень камерного типу до звичайних жилих приміщень ВК максимального рівня безпеки, після фактичного відбуття у таких приміщеннях не менше як 5 років строку покарання, а саме не раніше 11.02.2027 року. Вину у скоєному злочині визнає частково ( а.с.157-158 особової справи т.2).

Згідно довідки про наявність заохочень та стягнень засуджений ОСОБА_6 , 1979 р.н. за період з 2003 року по 07.05.2021 року має 22 стягнення (а.с.159, т.2 особової справи).

Відповідно до витягу з протоколу № 24 від 01.12.2022 року, засідання комісії ДУ «Роменська ВК № 56» по розгляду матеріалів захуджених, які згідно ст. 82 КК України формально підпадають під заміну покарання у виді довічного позбавлення волі на покарання у виді позбавлення волі строком від 15 до 20 років, якщо засуджений відбув не менше 15 років призначеного судом покарання, постановлено відмовити засудженому ОСОБА_6 за ст.ст. 115 ч.2 п.п.9,12, 187 ч.2, 70 КК України до довічного позбавлення волі, в поданні матеріалів до суду щодо заміни покарання у виді довічного позбавленні волі на покарання у виді позбавлення волі строком від 15 до 20 років (а.с.160 особова справа том 2).

У висновку щодо ступеня виправлення засудженого ОСОБА_6 вказано, що засуджений не став на шлях виправлення ( не довів своє виправлення) та не може бути представлений до заміни покарання у виді довічного позбавлення волі на покарання у виді позбавлення волі на певний строк, умовно-дострокового звільнення від відбування покарання або заміни невідбутої частини покарання більш м`яким. В розділі ІІ критерії оцінки виправлення засудженого зазначений загальний бал 6. В Розділі ІІІ. Оцінки ризику вчинення повторного кримінального правопорушення вказано середній бал 10. В Розділі 4 Стан реалізації індивідуальної програми соціально-виховної роботи виконані частково 10 балів. В розділі 5 Характеристика під час відбування покарання вказано ( так -2 бали, ні 0 балів): засуджений дотримується норм, які визначають порядок і умови відбування покарання та розпорядку дня установи 0, засуджений дотримується розпорядку дня установи 2, підтримує позитивні взаємовідносини з іншими засудженими 2, виконує законні вимоги адміністрації 2, ввічливо ставиться до персоналу установи виконання покарань 2, бере активну участь засудженого у реалізації програм диференційованого виховного впливу 0, бере активну участь засудженого в інших заходах соціально-виховного характеру 0, здобуває освіту під час відбування покарання 0, здобуває неформальну освіту під час відбування покарання 0, сумлінно дотримується трудової дисципліни 0. В розділі 6 Психологічна характеристика засудженого загальна кількість балів вказана 16 (а.с.49-51).

5. Надаючи оцінку встановленим обставинам колегія суддів зазначає наступне.

Згідно ч.2 ст.4 КК України злочинність і караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, що діяв на час вчинення цього діяння.

За злочин, передбачений п.1 ч. 1 ст. 115 КК України, передбачено максимальне покарання у виді довічного позбавлення волі.

Статтею ст. 64 ч. 1 КК України визначено, що довічне позбавлення волі призначається за вчинення особливо тяжких злочинів і застосовується лише у випадках, спеціально передбачених КК України, якщо суд не знайде можливим застосувати покарання у виді позбавлення волі на певний строк. При цьому, довічний характер даного покарання не є абсолютним, оскільки у передбачених законом випадках можлива його заміна іншим видом покарання.

Відповідно до ст. 154 ч. 3 КВК України, стосовно засудженого, щодо якого відповідно до статей 81, 82 Кримінального кодексу України може бути застосовано умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, заміну покарання у виді довічного позбавлення волі на покарання у виді позбавлення волі на певний строк або заміну невідбутої частини покарання більш м`яким, орган або установа виконання покарань у місячний термін надсилає клопотання до суду у порядку, встановленому кримінальним процесуальним законодавством. Адміністрація органу або установи виконання покарань після відбуття засудженим установленого Кримінальним кодексом України строку покарання зобов`язана в місячний термін розглянути питання щодо можливості представлення його до умовно-дострокового звільнення від відбування покарання, заміни покарання у виді довічного позбавлення волі на покарання у виді позбавлення волі на певний строк або заміни невідбутої частини покарання більш м`яким.

Згідно ч.1 ст. 82 КК України, невідбута частина покарання у виді обмеження, позбавлення волі або покарання у виді довічного позбавлення волі можуть бути замінені судом більш м`яким покаранням, строк якого обчислюється з дня заміни невідбутої частини покарання або покарання у виді довічного позбавлення волі більш м`яким. У цих випадках більш м`яке покарання призначається в межах строків, установлених у Загальній частині цього Кодексу для даного виду покарання, і не повинне перевищувати невідбутого строку покарання, призначеного вироком.

Відповідно ч.3 ст. 82 КК України, заміна невідбутої частини покарання більш м`яким може бути застосована, якщо засуджений став на шлях виправлення.

На підставі ч. 5 ст. 82 КК України, покарання у виді довічного позбавлення волі може бути замінено на покарання у виді позбавлення волі строком від п`ятнадцяти до двадцяти років, якщо засуджений відбув не менше п`ятнадцяти років призначеного судом покарання.

Вимогами п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш мяким» № 2 від 26 квітня 2002 р. визначено, що умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можливе лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. Матеріали про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким, які подають органи, що відають виконанням покарання мають відображати процес виправлення засудженого на протязі всього періоду відбування ним покарання, у зв`язку з чим орган має надати дані про попередні судимості, відшкодування матеріальних збитків та витяг із рішення спостережної комісії (п. 13 постанови Пленуму ВСУ № 2 від 26 квітня 2002 р.).

Згідно положень п. 17 вказаної постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 26.04.2002 р., суду слід ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправно-трудової установи, а також його наміри щодо прилучення до суспільно корисної праці та потребі у наданні допомоги при обранні місця проживання і працевлаштування.

Також Міністерством юстиції України відповідно до наказу №294/5 від 19.01.2023 року було затверджено «Порядок визначення ступеня виправлення засудженого» згідно з ч.1 Порядку зазначається, що цей Порядок визначає обсяг, механізм оформлення персоналом установи виконання покарань матеріалів стосовно засуджених, щодо яких може бути застосовано заміну покарання у виді довічного позбавлення волі на покарання у виді позбавлення волі на певний строк, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання або заміну невідбутої частини покарання більш м`яким (далі - заміна покарання) відповідно до статей 81, 82 Кримінального кодексу України, а також інших випадках, передбачених кримінально-виконавчим законодавством, для визначення ступеня виправлення засудженого.

У відповідності до ч.3 Порядку адміністрація установи виконання покарань після відбуття засудженим установленого статтями 81, 82 Кримінального кодексу України строку покарання зобов`язана в місячний термін розглянути питання та надіслати клопотання до суду щодо можливості представлення засудженого до заміни покарання у порядку, встановленому кримінальним процесуальним законодавством. Разом з поданням до суду надаються документи, перелік яких встановлений пунктом 9 розділу VI Інструкції про роботу відділів (груп, секторів, старших інспекторів) контролю за виконанням судових рішень установ виконання покарань та слідчих ізоляторів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 08 червня 2012 року № 847/5, зареєстрованої у Міністерстві юстиції України 14 червня 2012 року за № 957/21269 (далі - Інструкція), та висновок щодо ступеня виправлення засудженого (далі - висновок), форма якого наведена в додатку до Методики визначення ступеня виправлення засудженого.

Згідно з ч.8 Порядку передбачається, що засуджений до довічного позбавлення волі додатково до подання щодо можливості представлення його до заміни покарання у виді позбавлення волі на певний строк повинен подати індивідуальний план виправлення та ресоціалізації (далі - індивідуальний план), форма якого затверджується Міністерством юстиції України. Індивідуальний план має містити заходи, здійснення яких у період відбування більш м`якого покарання у виді позбавлення волі на певний строк дасть змогу засудженому усунути фактори, що можуть негативно впливати на утримання від вчинення повторного кримінального правопорушення, та факти, що свідчать про перспективи виправлення та ресоціалізації засудженого після звільнення. Індивідуальний план складається засудженим до довічного позбавлення волі разом з начальником відділення СПС у термін не більше ніж 15 календарних днів після завершення проведення оцінки ризиків вчинення повторного правопорушення у двох примірниках. Один примірник зберігається у засудженого, другий - у начальника відділення СПС. Стан його виконання перевіряється заступником начальника установи із соціально-виховної та психологічної роботи кожні шість місяців, про що робиться відповідна відмітка.

Дослідивши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що клопотання засудженого ОСОБА_6 задоволенню не підлягає, оскільки у суду відсутні данні про виправлення засудженого, оскільки ОСОБА_6 за час відбування покарання характеризується посередньо, не працевлаштований, на шлях виправлення не став, представник колонії зазначив, що ОСОБА_6 не заслуговує на застосування відносно нього заміни не відбутої частини покарання у виді позбавлення волі більш м`яким. У суду не має переконання, що особа засудженого настільки змінилася за час відбування покарання, що в подальшому утриманні його в умовах ізоляції відпала потреба і йому можливо пом`якшити покарання.

Також ОСОБА_6 не було подано до суду індивідуального плану в якому б було визначено заходи, здійснення яких, у період відбування більш м`якого покарання у виді позбавлення волі на певний строк, дасть змогу засудженому усунути фактори, що можуть негативно впливати на утримання від вчинення повторного кримінального правопорушення, та факти, що свідчать про перспективи виправлення та ресоціалізації його після звільнення.

За умови не набрання ОСОБА_6 у висновку необхідної кількості балів та за відсутності плану ресоціалізації, колегія суддів приходить до висновку, що ОСОБА_6 не став на шлях виправлення, та не перестав бути суспільно-небезпечним і його подальше утримання в умовах ізоляції від суспільства є доцільним.

За таких обставин колегія суддів вважає, що підстави для задоволення клопотання ОСОБА_6 про заміну покарання у виді довічного позбавлення волі на покарання у виді позбавлення волі на певний строк на даний час відсутні.

Керуючись ст. 82 КК України, ст. ст. 7, 9, 376, 537, 539 КПК України, суд , -

П О С Т А Н О В И В:

Відмовити в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_6 , 1979 року народження про заміну невідбутої частини покарання у виді довічного позбавлення волі більш м`яким .

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Сумського апеляційного суду через Роменський міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом 7 днів з дня оголошення ухвали суду, засудженим - з дня отримання копії повного тексту ухвали.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку на апеляційне оскарження. У разі подання апеляційної скарги ухвала набирає законної сили в день розгляду справи апеляційним судом, якщо таку не було скасовано.

Повний текст ухвали суду виготовлено та проголошено 24 листопада 2023 року о 8 год. 10 хв.

СУДДЯ РОМЕНСЬКОГО

МІСЬКРАЙОННОГО СУДУ ОСОБА_13

СУДДІ

ОСОБА_14