Справа № 341/330/14-к
Провадження № 11-кп/4808/356/23
Категорія ч. 2 ст. 286 КК України
Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1
Суддя-доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 листопада 2023 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Івано-Франківського апеляційного суду в складі

Суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

з участю секретаря ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження №0000729 за апеляційними скаргами заступника керівника Івано-Франківської обласної прокуратури ОСОБА_7 та адвоката ОСОБА_8 , що діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 на вирок Рогатинського районного суду Івано-Франківської області від 08 травня 2023 року яким,

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , такого, що не був судимий, не працює, з середньою освітою, одруженого, має малолітню дитину,

визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України та призначити покарання у вигляді 5 років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк три роки.

з участю прокурора ОСОБА_10 ,

обвинуваченого ОСОБА_9 ,

захисника ОСОБА_8 ,

ВСТАНОВИЛА:

Прокурор в апеляційній скарзі просить вирок суду першої інстанції в частині призначеного покарання скасувати, ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_9 призначити покарання у виді позбавлення волі на строк 6 років з позбавленням права керувати транспортним засобом строком на 3 роки.

Вважає вирок суду першої інстанції таким, що підлягає скасуванню з підстав істотного порушення вимог кримінального процесуального закону, неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність, невідповідності призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок м`якості.

Захисник ОСОБА_8 в апеляційній скарзі просить вирок суду першої інстанції скасувати, кримінальне провадження про обвинувачення ОСОБА_9 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, закрити за відсутністю в діях складу злочину.

Вважає, що вирок суду є незаконним та необґрунтованим через те, що висновки суду не підтверджуються доказами, дослідженими під час судового розгляду, суд не взяв до уваги докази, які могли істотно вплинути на його висновки. Ухвалюючи обвинувальний вирок, суд першої інстанції не дав належної оцінки доказам, наданим стороною обвинувачення, та не навів у вироку належних мотивів, з яких він відкинув доводи сторони захисту про недопустимість цих доказів, не взяв до уваги докази захисту і дійшов до необґрунтованого висновку про винуватість ОСОБА_11 у вчиненні інкримінованого злочину.

Наголошує, що усі надані стороною обвинувачення докази є недопустимими, оскільки ці докази було зібрано неуповноваженими особами або за постановами, складеними неуповноваженими особами: слідчими ОСОБА_12 і ОСОБА_13 , оскільки під час досудового розслідування кримінального провадження не було прийнято відповідне процесуальне рішення про призначення (визначення) групи слідчих, які здійснюватимуть досудове розслідування, визначення старшого слідчої групи який керуватиме діями інших слідчих.

Суд першої інстанції встановив, що ОСОБА_9 порушив правила безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту як особа, яка керує транспортним засобом, що спричинило загибель ОСОБА_14 , 1987 року народження, відповідальність за що передбачена ч. 2 ст. 286 КК України, за наступних обставин.

28 жовтня 2013 року приблизно о 01 год. 00 хв. ОСОБА_9 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, керуючи автомобілем Мерседес-Бенц Віто, реєстраційний номер НОМЕР_1 , експлуатація якого була заборонена через те, що ходова частина знаходилась у стані часткової відмови у зв`язку з невідповідністю стану шин вимогам Правил дорожнього руху України малюнок протектора задньої лівої шини з внутрішньої сторони відсутній, висота малюнка по середині шини протектора складає 0,5 мм, а з зовнішньої сторони 1,5 мм, висота бігової доріжки малюнка протектора задньої правої шини з внутрішньої сторони становить 2 мм, по середині малюнок протектора відсутній, а з зовнішньої сторони 1 мм, рухався по гравійній автодорозі, що пролягає вул. Ляхів в с. Тумир Галицького району Івано-Франківської області (зараз с. Тумир Дубівецької територіальної громади Івано-Франківського району Івано-Франківської області) в напрямку до центру села. У салоні автомобіля, крім водія ОСОБА_9 , на передньому сидінні знаходився пасажир ОСОБА_14 . У процесі руху ОСОБА_9 не врахував дорожню обстановку, яка склалася, не обрав безпечної швидкості руху, щоб мати змогу безпечно керувати транспортним засобом та контролювати його рух, не справився з керуванням, з`їхав з дороги в кювет, де автомобіль перекинувся.

Таким чином, ОСОБА_9 порушив Правила дорожнього руху:

п. 2.3, згідно з яким для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний:

а) перед виїздом перевірити і забезпечити технічно справний стан і комплектність транспортного засобу, правильність розміщення та кріплення вантажу;

б) бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі;

п. 2. 9. а), відповідно до якого водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння;

п. 12.1., відповідно до якого під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним.

п. 31.4.5. а), відповідно до якого забороняється експлуатація транспортних засобів згідно із законодавством за наявності таких технічних несправностей і невідповідності таким вимогам: шини легкових автомобілів та вантажних автомобілів з дозволеною максимальною масою до 3,5 т мають залишкову висоту малюнка протектора менше 1,6 мм, вантажних автомобілів з дозволеною максимальною масою понад 3,5 т - 1,0 мм, автобусів - 2,0 мм, мотоциклів і мопедів - 0,8 мм.

У результаті порушення ОСОБА_9 Правил дорожнього руху сталася дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої пасажир ОСОБА_14 помер від поєднаної травми грудної клітки, живота, та їх органів, з множинними двобічними переломами ребер, крововиливами в м`які тканини грудної клітки, міжреберні м`язи, крововиливами під плевру та в тканину обох легень, кровотечею в праву плевральну порожнину 700 мл рідкої крові, в ліву плевральну порожнину 350 мл рідкої крові; множинними розривами та крововиливами печінки, кровотечею в черевну порожнину 1400 мл рідкої крові, саднами та синцями в ділянках голови, саднами в ділянці грудної клітки; садном клубової кістки справа, що ускладнилася розвитком тяжкого травматичного шоку.

Під час апеляційного розгляду обвинувачений ОСОБА_9 заявив клопотання про звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку з закінченням строку давності притягнення до кримінальної відповідальності.

Під час апеляційного розгляду:

- обвинувачений ОСОБА_9 та захисник ОСОБА_8 просили скасувати вирок звільнити обвинуваченого від кримінальної відповідальності у зв`язку з закінченням строків давності та закрити кримінальне провадження;

- захисник ОСОБА_8 подав клопотання про проведення судового засідання без його участі, просив задовольнити клопотання обвинуваченого про звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку з закінченням строку давності притягнення до кримінальної відповідальності;

- прокурор не заперечував проти задоволення клопотання обвинуваченого;

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників кримінального провадження, перевіривши матеріали кримінального провадження, колегія суддів вважає, що клопотання про закриття кримінального провадження у зв`язку із закінченням строків давності підлягає до задоволення, з наступних підстав.

Згідно з ч. 1 ст. 285 КПК України особа звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

За приписами ч. 4 ст. 286 КПК України, якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання.

За змістом ст. 44 КК України особа, яка вчинила кримінальне правопорушення, звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених цим Кодексом.

Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 49 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минули такі строки: десять років - у разі вчинення тяжкого злочину.

Згідно з нормами ч. 5 ст. 12 КК України тяжким злочином є передбачене цим Кодексом діяння (дія чи бездіяльність), за вчинення якого передбачене основне покарання у виді штрафу в розмірі не більше двадцяти п`яти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавлення волі на строк не більше десяти років.

Санкцією ч. 2 ст. 286 КК України передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від трьох до восьми років з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк до трьох років або без такого.

Суд апеляційної інстанції, виходячи з даних, які є в матеріалах кримінального провадження, встановив наявність всіх передбачених ст. 49 КК України підстав для звільнення ОСОБА_9 від кримінальної відповідальності у зв`язку з закінченням строків давності.

Суд першої інстанції встановив, що ОСОБА_9 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 286 КК України, 28 жовтня 2013 року.

Таке кримінальне правопорушення у відповідності до ст. 12 КК України відноситься до категорії тяжких злочинів.

Станом на час розгляду провадження в суді апеляційної інстанції минуло десять років з дня вчинення кримінального правопорушення, відповідно закінчився строк давності, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 49 КК України.

Відповідно до ч. 3 ст. 284 КПК України підозрюваному, обвинуваченому, який може бути звільнений від кримінальної відповідальності, повинно бути роз`яснено суть підозри чи обвинувачення, підставу звільнення від кримінальної відповідальності і право заперечувати проти закриття кримінального провадження з цієї підстави. У разі якщо підозрюваний чи обвинувачений, щодо якого передбачене звільнення від кримінальної відповідальності, заперечує проти цього, досудове розслідування та судове провадження проводяться в повному обсязі в загальному порядку.

Суд апеляційної інстанції переконався у тому, що обвинувачений ОСОБА_9 , якому роз`яснено суть обвинувачення, розуміючи особливості та наслідки закриття кримінального провадження за такою підставою, з огляду на заперечення своєї вини та те, що ця підстава для закриття є нереабілітуючою, підтримав клопотання.

Враховуючи, що всі умови для застосування положень ст. 49 КК України, яка має імперативний (обов`язковий) характер, дотримані, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про необхідність звільнення ОСОБА_9 від кримінальної відповідальності за ч. 2 ст. 286 КК України на підставі ст. 49 КК України у зв`язку з закінченням строків давності.

Суд апеляційної інстанції враховує викладене у постанові Верховного Суду від 12 грудня 2018 року по справі № 462/7282/14-к про те, що «Визнання підозрюваним, обвинуваченим своєї вини у вчиненні кримінального правопорушення як обов`язкової умови такого звільнення, кримінальним процесуальним законом не передбачено. Відповідно до положень ст. 63 Конституції України та ст. 18 КПК жодну особу не може бути примушено визнати свою вину у вчиненні кримінального правопорушення або примушено давати пояснення чи показання, які можуть стати підставою для її підозри або обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення. Виходячи з цих положень закону визнання винуватості є правом, а не обов`язком підозрюваного, обвинуваченого, а отже, невизнання вказаними особами своєї вини у вчиненні кримінального правопорушення за наявності їхньої згоди на звільнення від кримінальної відповідальності не може бути перешкодою в реалізації ними свого права на таке звільнення та правовою підставою для відмови судом у задоволенні заявленого клопотання. Передбачений законом (ст. 49 КК) інститут звільнення підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності не пов`язує такого звільнення, з визнанням ними своєї винуватості у вчиненні злочину.»

При цьому, суд апеляційної інстанції бере до уваги правову позицію Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду, викладену у постанові від 05 квітня 2021 року (справа № 328/1109/19) та правову позицію Верховного Суду, викладену у постанові від 29 липня 2021 року (справа № 552/5595/18).

Так, відповідно до змісту викладених правових позицій Верховного Суду, з аналізу законодавства, що регулює питання закриття кримінального провадження та звільнення особи від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності, слідує, що строк давності - це передбачений ст. 49 КК України певний проміжок часу з дня вчинення кримінального правопорушення, що визначено в обвинувальному акті та встановлено судом, і до дня набрання вироком законної сили, закінчення якого є підставою для звільнення особи, котра вчинила кримінальне правопорушення, від кримінальної відповідальності.

Вказаною нормою встановлено строки давності з огляду на тяжкість вчиненого кримінального правопорушення відповідно до класифікації, визначеної приписами ст. 12 КК України, після закінчення яких особа звільняється від кримінальної відповідальності; підстави такого звільнення; правила обчислення перебігу строків давності, його відновлення, зупинення і переривання.

Відповідно до приписів п. 1 ч. 2 ст. 284, ч. 3 ст. 285, ч. 4 ст. 286, ч. 3 ст. 288 КПК, якщо під час здійснення судового провадження за обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності, суд має невідкладно розглянути таке клопотання, та у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність, і за наявності згоди особи на її звільнення на підставі спливу строків давності, закрити кримінальне провадження, звільнивши таку особу від кримінальної відповідальності.

Крім того, у своїй постанові від 22 травня 2018 року по справі № 665/2387/14-к Верховний Суд вказав, що підставою звільнення особи від кримінальної відповідальності за статтями 49 КК є лише таке закінчення відповідного строку давності, який сплив до дня набрання законної сили обвинувальним вироком суду щодо особи, яка вчинила злочин певної тяжкості. Якщо строк давності закінчується після ухвалення обвинувального вироку, то особу може бути звільнено від кримінальної відповідальності (покарання) тільки до набрання вироком законної сили. Так, наприклад, закінчення строку припадає на час апеляційного провадження. У такому разі апеляційний суд, встановивши і перевіривши всі необхідні обставини для звільнення особи від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності, повинен скасувати обвинувальний вирок і закрити кримінальне провадження (справу).

Пунктом 1 ч. 2 ст. 284 КПК України визначено, що кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Згідно з п. 5 ч. 1 ст. 407 КПК України за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на вирок або ухвалу суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати вирок або ухвалу і закрити кримінальне провадження.

Відповідно до ч. 1 ст. 417 КПК України суд апеляційної інстанції, встановивши обставини, передбачені статтею 284 цього Кодексу, скасовує обвинувальний вирок чи ухвалу і закриває кримінальне провадження.

Отже, з урахуванням наведеного, вирок суду першої інстанції необхідно скасувати та закрити кримінальне провадження на підставі п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України.

Враховуючи наведене, апеляційний суд вважає, що обвинувачений ОСОБА_9 підлягає звільненню від кримінальної відповідальності у зв`язку з закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, а відповідно вирок суду першої інстанції скасувати.

Керуючись ст.ст. 284, 376, 404, 405, 418, 419 КПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Клопотання обвинуваченого ОСОБА_9 задовольнити.

Апеляційні скарги заступника керівника Івано-Франківської обласної прокуратури ОСОБА_7 та адвоката ОСОБА_8 , що діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 задовольнити частково.

Вирок Рогатинського районного суду Івано-Франківської області від 08 травня 2023 щодо ОСОБА_9 за ч. 2 ст. 286 КК України скасувати.

Відповідно до вимог ст. 49 КК України, ОСОБА_9 звільнити від кримінальної відповідальності передбаченої ч. 2 ст. 286 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності, провадження закрити на підставі п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до касаційного суду протягом трьох місяців з дня проголошення.

Судді ОСОБА_3

ОСОБА_4

ОСОБА_5