Справа №577/3526/21 Головуючий у суді у 1 інстанції - Ярмак
Номер провадження 11-кп/816/1281/23 Суддя-доповідач - ОСОБА_1
Категорія - Умисне тяжке тілесне ушкодження
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 грудня 2023 року колегія суддів Сумського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді - ОСОБА_1 ,

суддів - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,

розглянувши без участі сторін, належним чином повідомлених про розгляд справи, у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Суми, в порядку ч.4 ст. 422-1 КПК України, матеріали кримінального провадження за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_5 та захисника - адвоката ОСОБА_6 на ухвалу Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 18 липня 2023 року, якою ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою продовжено до 14 вересня 2023 року,

ВСТАНОВИЛА:

У провадженні Конотопського міськрайонного суду Сумської області перебуває кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України.

У рамках даного кримінального провадження прокурор заявив клопотання про продовження обвинуваченому ОСОБА_5 строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, який закінчується 20 липня 2023 року, мотивуючого його тим, що раніше заявлені ризики, передбачені п. 1, п. 5 ст. 177 КПК України, існують та не зменшились і більш м`які запобіжні заходи не забезпечать належну процесуальну поведінку останнього.

Ухвалою Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 18 липня 2023 року клопотання прокурора було задоволено. Продовжено обвинуваченому ОСОБА_5 строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 14 вересня 2023 року до 24 год. 00 хв.

Не погодившись з таким судовим рішенням, обвинувачений ОСОБА_7 та захисник ОСОБА_6 звернулися до апеляційного суду з апеляційними скаргами, в яких просять вказану ухвалу суду скасувати та постановити нову, якою обрати відносно ОСОБА_5 більш м`який запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту або особистого зобов`язання.

Подану обвинуваченим апеляційна скарга мотивується тим, що кримінальне провадження відносно нього повністю сфабриковане, у зв`язку з чим його незаконно тримають під вартою. Так, під час досудового розслідування слідчий незаконно долучив до матеріалів кримінального провадження висновок експерта з іншого провадження. Крім того прокурором на підтвердження того, що він неодноразово притягувався до адміністративної відповідальності, не було надано жодного доказу.

В обґрунтування своїх апеляційний вимог захисник посилається на те, що на даний час у провадженні ТУ ДБР у м. Полтава перебуває на розгляді скарга обвинуваченого про застосування відносно нього фізичного насильства працівниками поліції та заподіяння йому тілесних ушкоджень. Відповідно первинні покази обвинуваченого здобуті незаконним шляхом, тому наявні підстави для виправдання ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України.

У поданому обвинуваченим письмовому клопотанні вказано про наявність процесуальних порушень при розслідуванні вказаної кримінальної справи та неналежні докази його винуватості в нанесенні умисних тяжких тілесних ушкоджень, що спричинили смерть потерпілого. За таких умов та наявності підстав для виправдання обвинуваченого, продовження щодо останнього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не відповідає вимогам закону.

Про призначення даного кримінального провадження до апеляційного розгляду обвинувачений ОСОБА_5 , його захисник ОСОБА_6 (шляхом направлення рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення) та прокурор повідомлені належним чином. Враховуючи зазначені обставини, а також те, що, в порядку ч.4 ст.422-1 КПК України, ніхто із учасників не заявив клопотання про розгляд провадження за їх участі, колегія суддів вважає за можливе розглядати справу за відсутності сторін.

Заслухавши доповідь головуючого-судді, перевіривши матеріали кримінального провадження, колегія суддів дійшла таких висновків.

Відповідно до ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ст.177 КПК України, підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Крім того, при вирішенні питання про обрання, продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою суд повинен врахувати обставини, передбачені ст.178 КПК України, зокрема, тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа та дані, які її характеризують і можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

На переконання колегії суддів, суд першої інстанції, вирішуючи питання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_5 , вищезазначених вимог Закону дотримався в повному обсязі.

Задовольняючи клопотання прокурора, подане в рамках кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, про продовження останньому строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, судом було встановлено наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, які не зменшились і існують з огляду на конкретні обставини кримінального провадження, а саме, що останній раніше судимий, не працює, не має постійного джерела доходів, вчинив інкримінований йому злочин у стані алкогольного сп`яніння, за місцем проживання характеризується негативно, як особа, яка зловживає спиртними напоями та веде антигромадський спосіб життя. Крім того, з 31 травня 2017 року ОСОБА_5 перебуває на обліку у наркологічному кабінеті поліклініки для обслуговування дорослого населення КНП КМР «Конотопська ЦРЛ імені академіка М. Давидова» із діагнозом «Побутове пияцтво».

Відповідно, висновок суду про те, що неможливо запобігти ризикам, які існували на час обрання ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а саме, переховування від суду, вчинення іншого кримінального правопорушення, шляхом застосування до обвинуваченого більш м`яких запобіжних заходів, є вмотивованим і з таким висновком погоджується і колегія суддів.

Колегія суддів звертає увагу, що ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству. Суд, оцінюючи вірогідність такої поведінки підозрюваного/обвинуваченого, має дійти обґрунтованого висновку про високу ступінь ймовірності поза процесуальних дій зазначеної особи. При цьому КПК не вимагає доказів того, що підозрюваний/обвинувачений обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

У даному випадку встановлюючи існування ризику переховування ОСОБА_5 від суду та вчинення ним іншого кримінального правопорушення, колегія суддів бере до уваги відомості щодо особи обвинуваченого, його вік, стан здоров`я, майновий та сімейний стан, тяжкість кримінальних правопорушень, у вчиненні яких обвинувачується особа та тяжкість покарання, яке може бути призначене у разі встановлення його вини. До того ж, у разі переховування обвинуваченого ОСОБА_5 стане неможливим подальше судове провадження та реалізація принципу змагальності сторін під час судового розгляду, що також зумовлює подальше застосування тримання під вартою обвинуваченого.

Оцінюючи вищевказані обставини, апеляційний суд також приймає до уваги практику ЄСПЛ, зокрема, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

При розгляді клопотання суд з`ясував усі обставини, з якими закон пов`язує можливість продовження запобіжного заходу, й виклав їх у своєму рішенні.

Також, колегія суддів зважає і на те, що на даний час в Україні введено воєнний стан, що також є відповідним ризиком, який з врахуванням даних про особу обвинуваченого, характером злочинів у яких обвинувачується про правильність висновків суду, оскільки в зазначених умовах здійснення контролю за обвинуваченим правоохоронними органами, в разі застосування до нього інших більш м`яких запобіжних заходів, в тому числі цілодобового домашнього арешту чи особистого зобов`язання є неможливим.

Доводи обвинуваченого про недоведеність перебування його у стані алкогольного сп`яніння під час вчинення інкримінованого кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, не заслуговують на увагу, оскільки на даній стадії судового провадження, апеляційний суд оцінює законність ухвали про продовження строків тримання під вартою лише шляхом перевірки обставин, які підтверджують наявність ризиків, що стали підставою для обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою або для продовження строку тримання під вартою.

Крім того, дане кримінальне провадження перебуває на стадії судового розгляду, а відповідна оцінка діянню особи та поданих нею скарг на дії чи бездіяльність органів досудового розслідування, здійснюється судом лише під час ухвалення за результатами розгляду кримінального провадження остаточного судового рішення, тому доводи апеляційної скарги захисника обвинуваченого є необґрунтованими.

Колегія суддів звертає увагу і на те, що Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою та продовження строку тримання під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи.

Таким чином, з врахуванням практики ЄСПЛ, а також тих обставин, що ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, тобто становить небезпеку для суспільства, колегія суддів вважає, що в даному конкретному випадку суспільний інтерес має більшу вагу над повагою до свободи особи, а тому, і з цих підстав, продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою останньому є виправданим.

Крім того, враховуючи відсутність у обвинуваченого сталого джерела до існування, заробітку, наявність судимостей та негативної характеристики за місцем проживання, перебування останнього на обліку в наркологічному кабінеті із діагнозом «Побутове пияцтво» є об`єктивні підстави вважати, що поведінка обвинуваченого ОСОБА_5 має асоціальну спрямованість. Обвинувачений може вчинити нове кримінальне правопорушення та переховуватися від суду, за умови обрання стосовно нього запобіжного заходу, не пов`язаного із триманням під вартою.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку, що оскаржувана ухвала є законною та обґрунтованою, підстав для її скасування під час апеляційного розгляду не встановлено, а тому, вказане судове рішення слід залишити без змін, а апеляційні скарги захисника та обвинуваченого без задоволення.

Керуючись ст.ст.404,405,407,419 КПК України, колегія суддів -

ПОСТАНОВИЛА:

Ухвалу Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 18 липня 2023 року, якою обвинуваченому ОСОБА_5 продовжено строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, залишити без змін, а апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_5 та захисника - адвоката ОСОБА_6 на цю ухвалу - без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3