Справа №127/4320/24
Провадження №1-кс/127/1869/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 лютого 2024 року м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області в складі:

слідчого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участі:

прокурора ОСОБА_3 ,

слідчого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у судовому засіданні клопотання слідчого в особливо важливих справах слідчого відділу Управління Служби безпеки України у Вінницькій області майора юстиції ОСОБА_4 про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у кримінальному провадженні № 0000034 від 26.01.2023 за підозрою ОСОБА_6 у вчиненні злочинів, передбачених ч.1 ст.111, ч. 2 ст. 111, ч. 7 ст. 111-1 Кримінального кодексу України, -

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького міського суду Вінницької області надійшло клопотання слідчого в особливо важливих справах слідчого відділу Управління Служби безпеки України у Вінницькій області майора юстиції ОСОБА_4 про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до підозрюваного ОСОБА_6 .

Клопотання мотивовано тим, що проводиться досудове розслідування кримінального провадження № 0000034 від 26.01.2023 за підозрою ОСОБА_6 у вчиненні злочинів, передбачених ч.1 ст.111, ч. 2 ст. 111, ч. 7 ст. 111-1 Кримінального кодексу України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що громадянин України ОСОБА_6 , будучи громадянином України, свідомо порушуючи свій конституційний обов`язок щодо захисту Вітчизни, діючи в період збройного конфлікту, усвідомлюючи характер своїх злочинних дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки таких дій та бажаючи їх настання, в період збройного конфлікту, перейшов на бік ворога, вступивши до складу т.зв. «транспортної інспекції Міністерства транспорту ДНР», з якої в подальшому російськими окупаційними військами сформовано зведені спільні загони із підрозділами т.зв. МВС ДНР, з метою сприяння в спричиненні шкоди суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканості, обороноздатності, державній, економічній та інформаційній безпеці України, а також надання його представникам допомоги у проведенні підривної діяльності проти України.

Усвідомлюючи вищевказане, з метою реалізації свого злочинного наміру, ОСОБА_6 в травні 2014 року всяко підтримуючи «русский мир», висловлював бажання вступити на службу до лав поліції «ДНР», та продовжував сприяти незаконної діяльності особам з т.з. «ДНР».

Зокрема, ОСОБА_6 у вересні 2014 року (точна дата та час органом досудового розслідування не встановлена) невстановленими особами, з числа окупаційної адміністрації м. Макіївка Донецької області запропоновано, всупереч передбаченому Законом України «Про Національну поліцію» порядку, зайняти посаду начальника Червоногвардійського РВ Макіївського міського управління МВС» т.з. «Донецької народної республіки», на що останній надав свою добровільну згоду.

Після чого, ОСОБА_6 призначено окупаційною владою на посаду начальника Червоногвардійського РВ Макіївського міського управління МВС» т.з. «ДНР», що знаходиться за адресою: Донецька область, м. Макіївка, вул. Перемоги, буд. 1, яка пов`язана з виконанням правоохоронних функцій у незаконному правоохоронному органі, створеному на тимчасово окупованій території Макіївського району Донецької області.

Відповідно до займаної посади на ОСОБА_6 покладено обов`язки щодо здійснення організації та керівництва роботи з:

- узагальнення та формування звітності незаконного правоохоронного органу «МВД ДНР» та її доповіді окупаційній владі міста;

- організації та проведення оперативно-розшукової та кримінально-процесуальної діяльності;

- контролю за діяльністю підлеглих співробітників;

- співпраці із засобами масової інформації різних форм власності на території «МВД ДНР» Донецької області.

У подальшому, з кінця лютого - початку березня 2022 (точний час і дата в ході слідства невстановлена) ОСОБА_6 вступив в лави т.зв. «транспортної інспекції Міністерства транспорту» НЗФ «ДНР», із якої в подальшому російсько-окупаційними військами сформовано зведені спільні загони із підрозділами т.зв. «МВС ДНР».

У липні 2022 року ОСОБА_6 , підтримуючи діяльність окупаційної адміністрації держави-агресора, будучи відряджений до міста Херсон, де спільно із представниками російських - окупаційних військ проводив фільтраційні заходи на предмет виявлення проукраїнського налаштованого населення та громадян, які сприяють ЗСУ у звільненні окупованих територій, а саме на виконання наданих йому владних повноважень у незаконно створеному правоохоронному органі, вжив заходи з:

- організації, забезпечення виконання та прийняття безпосередньої участі у проведенні заходів, в тому числі незаконних обшуків, затримань громадян України, що проживають на тимчасово окупованій території Херсонської області;

- співпраці із засобами масової інформації різних форм власності на території м. Херсон Херсонської області.

В подальшому, ОСОБА_6 , перебуваючи у м. Херсон, із вказаного приводу дав інтерв`ю журналісту телеканалу ТРК «Юнион» під назвою: « ІНФОРМАЦІЯ_2 », яке опубліковано 05.07.2022 в публічні групі під назвою « ІНФОРМАЦІЯ_2 » месенджеру «Telegram».

Далі, продовжуючи свою протиправну діяльність, у грудні 2022 року, ОСОБА_6 у складі вищевказаного загону, перебуваючи у окупованому російсько-окупаційними військами м. Маріуполі Донецької області, де крім так званої підтримки громадського порядку, спільно із представниками рф, здійснював контроль за перевезенням вантажів та переміщенням транспортних засобів регіоном.

Під час проходження так званої служби ОСОБА_6 відкрито носив при собі вогнепальну зброю, був одягнений у військову камуфльовану форму зразка збройних сил РФ, відповідно до виконання покладених на нього обов`язків.

Отже, ОСОБА_6 , діючи на боці ворога - держави-агресора рф, у складі незаконного збройного формування терористичної організації «ДНР» вчиняє наступні дії:

- здійснює окупацію та охорону захоплених територій України;

- виконує вказівки та накази командирів з числа військовослужбовців збройних сил рф та осіб з числа учасників НЗФ терористичної організації «ДНР», які є за званням чи посадою вище;

- облаштовує та укріплює блокпости, здійснював інженерно-технічне облаштування позицій;

- під час несення служби у військовій камуфльованій формі зразка збройних сил рф відкрито носить при собі вогнепальну зброю.

Крім того, 24.02.2022 на виконання наказів вищого військового керівництва військовослужбовці збройних сил рф шляхом збройної агресії із застосуванням зброї, військової техніки та артилерії, з нанесенням ракетних та авіаційно-бомбових ударів по військовій та цивільній інфраструктурі, незаконно вторглись на територію Україну через державні кордони України в Донецькій, Запорізькій, Житомирській, Київській, Луганській, Сумській, Харківській, Херсонській та Чернігівській областях, та здійснили збройний напад на державні органи влади, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації, військові частини, інші об`єкти військової та цивільної інфраструктури, які мають важливе народногосподарське та оборонне значення, після чого здійснили військову окупацію частини території України, у тому числі і міста Маріуполь Донецької області, яке було фактично захоплено та окуповано, починаючи з 26.02.2022.

З метою відсічі військовій агресії, починаючи з 24.02.2022 Указами Президента України у зв`язку з військовою агресією РФ проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України та Закону України «Про правовий режим воєнного стану» постановлено введення в Україні воєнного стану із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року, який неодноразово був продовжений та діє на сьогодні.

Тимчасова окупація рф територій України, визначених частиною першою статті 3 цього Закону, незалежно від її тривалості, є незаконною і не створює для рф жодних територіальних прав.

Тимчасово окупованою територією, відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 1-1 Закону №1207-VII, є частини території України, в межах яких збройні формування рф та окупаційна адміністрація рф встановили та здійснюють фактичний контроль або в межах яких збройні формування рф встановили та здійснюють загальний контроль з метою встановлення окупаційної адміністрації рф.

Так, у квітні 2022 року представники окупаційної адміністрації держави-агресора рф створюють незаконні органи влади, серед яких мовою оригіналу «сводний отряд МВД ДНР», до якого здійснюють набір співробітників серед місцевих мешканців Донецької області, в тому числі і серед колишніх (звільнених) працівників Національної поліції України.

З метою функціонування незаконного правоохоронного органу, підриву авторитету української влади серед місцевого населення, підміни елементу примусу та контролю в особі правоохоронних органів України створений незаконний правоохоронний орган - «транспортна інспекція Міністерства транспорту» НЗФ «ДНР», із якої в подальшому російсько-окупаційними військами сформовано зведені спільні загони із підрозділами т.зв. «МВС ДНР».

Також, відповідно до п. 6 ч. 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» № 1207-VII від 15 квітня 2014 року передбачено, що окупаційна адміністрація рф - сукупність державних органів і структур рф, функціонально відповідальних за управління тимчасово окупованими територіями та підконтрольних рф самопроголошених органів, які узурпували виконання владних повноважень на тимчасово окупованих територіях та які виконували чи виконують властиві органам державної влади чи органам місцевого самоврядування функції на тимчасово окупованій території України, в тому числі органи, організації, підприємства та установи, включаючи правоохоронні та судові органи, нотаріусів та суб`єктів адміністративних послуг.

Так, ОСОБА_6 , будучи колишнім начальником сектору карного розшуку РВ Кіровського МУ ГУМВС України в Донецькій області, який звільнений у 2012 році за власним бажанням, а у вересні 2014 року, перебуваючи на тимчасово окупованій території міста Макіївка Донецької області, прийняв пропозицію від невстановлених під час досудового розслідування осіб із числа представників окупаційної адміністрації держави-агресора рф, надав добровільну згоду на зайняття посади у незаконному правоохоронному органі «Червоногвардійський РВ Макіївського міського управління МВС» т.з. «Донецької народної республіки», на посаду начальника районного відділу.

Починаючи приблизно з серпня 2022 року ОСОБА_6 , діючи умисно, усвідомлюючи протиправність своїх дій та бажаючи настання негативних наслідків, добровільно та ініціативно вступив в лави т.зв. «транспортної інспекції Міністерства транспорту» НЗФ «ДНР», із якої в подальшому російсько-окупаційними військами сформовано зведені спільні загони із підрозділами т.зв. «МВС ДНР».

Обіймаючи зазначену посаду, пов`язану із охороною прав і свобод людини, протидією злочинності, підтриманням публічної безпеки і порядку, охороною громадського порядку і громадської безпеки, досудовим розслідуванням та іншими правоохоронними функціями, фактично виконуючи повноваження, притаманні Національній поліції України, ОСОБА_6 , здійснює свою протиправну діяльність в інтересах окупаційної влади держави-агресора рф, з метою підтримання окупаційної влади у м. Макіївка та м. Маріуполь Донецької області.

У подальшому, у липні 2022 року ОСОБА_6 , перебуваючи у відрядженні на тимчасово окупованій території м. Херсон Херсонської області, діючи умисно та виконуючи функціональні обов`язки в інтересах окупаційної влади на займаній посаді незаконно створеного співробітника загону «МВД ДНР» (мовою оригіналу сводного отряду «МВД ДНР»), а також у грудні 2022 року у м. Маріуполі Донецької області, здійснював патрулювання та фільтраційні заходи на території громади разом із представниками збройних формувань рф, а також вчиняв протиправні дії в інтересах окупаційної влади, пов`язані з охороною прав, правопорядку, що здійснюють від імені та за стандартами держави - агресора на тимчасово окупованій території м. Херсон Херсонської області та м. Маріуполь Донецької області, реалізація яких у свою чергу забезпечує становлення за зміцнення окупаційної влади рф шляхом утворення і функціонування незаконно створеного окупаційного правоохоронного органу рф на окупованій території України.

16.01.2024 слідчим за погодженням із прокурором громадянина України ОСОБА_6 , повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.111, ч. 2 ст. 111, ч. 7 ст. 111-1 КК України, та відповідно до ч. 3 ст. 111 та ст. 135 КПК України вжито заходів для вручення повідомлення про підозру у спосіб, передбачений для вручення повідомлень.

У зв`язку зі збройною агресією російської федерації, воєнним станом в Україні, захопленням території Автономної Республіки Крим та проведенням бойових дій, беручи до уваги те, що існують достатні підстави вважати, що ОСОБА_6 перебуває на тимчасово окупованій території України та обґрунтовану неможливість вручити повістку про виклик особи, з дотриманням вимог ст. ст. 111, 135, 278 КПК України, в газеті «Урядовий кур`єр» №11 (7671) від ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка є засобом масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження, та на офіційному веб-сайті Офісу Генерального прокурора від 16.01.2024 опубліковано повістку про виклик особи ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на 22.01.2024, 23.01.2024 та 24.01.2024 за зазначеною в повістці адресою для проведення слідчих та процесуальних дій у кримінальному провадженні № 0000034, отримання письмового повідомлення про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.111, ч. 2 ст. 111, ч. 7 ст. 111-1 КК України, допиту підозрюваного тощо.

Жодного разу у призначений час громадянин України ОСОБА_6 у призначене місце не з`явився, про неможливість та причини неприбуття не повідомив.

Постановою слідчого від 31.01.2024 на підставі ст. 281 КПК України підозрюваного ОСОБА_6 оголошено в державний та міжнародний розшук.

Наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.111, ч. 2 ст. 111, ч. 7 ст. 111-1 КК України, повністю підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме:

- протоколом огляду від 20.02.2023;

- протоколом допиту свідка ОСОБА_7 від 20.10.2023;

- висновком експерта Вінницького НДЕКЦ МВС №СЕ-19/102-23/18775-ФП від 02.01.2024;

- іншими матеріалами кримінального провадження у своїй сукупності.

Таким чином, ОСОБА_6 , обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 111 КК України (державна зрада, тобто діяння, умисно вчинене громадянином України на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканності України: перехід на бік ворога в період збройного конфлікту, надання іноземній державі, іноземній організації або їх представникам допомоги у проведенні підривної діяльності проти України), ч. 2 ст. 111 КК України (державна зрада, тобто діяння, умисно вчинене громадянином України на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканності України: перехід на бік ворога в період збройного конфлікту, надання іноземній державі, іноземній організації або їх представникам допомоги у проведенні підривної діяльності проти України, вчинені в умовах воєнного стану), ч. 7 ст. 111-1 КК України (добровільне зайняття громадянином України посаду в незаконних правоохоронних органах, створених на тимчасово окупованій території, а також добровільна участь в незаконних збройних формуваннях, створених на тимчасово окупованій території, та в збройних формуваннях держави-агресора та надання таким формуванням допомоги у веденні бойових дій проти Збройних Сил України та інших військових формувань, утворених відповідно до законів України, добровольчих формувань, що були утворені або самоорганізовувалися для захисту незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України).

Також, в ході досудового розслідування встановлені ризики, передбачені пунктами 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Про наявність ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст.177 КПК України, а саме ризик переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду свідчать такі обставини:

- тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_6 в разі визнання його винуватим у кримінальному правопорушенні, в якому він підозрюється (відповідно до ст. 12 КК України вказані злочини відносяться до категорії тяжких злочинів. Санкція ч. 1 ст. 111 КК України передбачає покарання у вигляді позбавленням волі на строк від дванадцяти до п`ятнадцяти років з конфіскацією майна або без такої. Санкція ч. 2 ст. 111 КК України передбачає покарання у вигляді позбавленням волі на строк п`ятнадцять років або довічним позбавленням волі, з конфіскацію майна. Санкція ч. 7 ст. 111-1 КК України передбачає покарання у вигляді позбавленням волі на строк від дванадцяти до п`ятнадцяти років з позбавленням права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю на строк від десяти до п`ятнадцяти років та з конфіскацією майна або без такої.

- вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення;

- неприбуття на виклик до слідчого та прокурора та не повідомлення слідчому та прокурору про причини та неможливість прибути, що свідчить про те, що підозрюваний на цей час вже переховується від органу досудового розслідування;

- спосіб вчинення злочину (вчинено умисно, під час воєнного стану, що має негативні наслідки для всієї України в цілому, знаходиться на тимчасово окупованій території співпрацюючи з окупаційною адміністрацією та спецслужбами рф, що з великою часткою ймовірності спонукатиме його до втечі у разі обрання більш м`якого запобіжного заходу).

Про наявність ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст.177 КПК України, а саме продовжити кримінальне правопорушення, у якому він підозрюється, або вчинити інше кримінальне правопорушення свідчить:

- тимчасова окупація території України - частини Донецької та Херсонської області,що дає йому можливість продовжувати співпрацювати з окупаційною владою та спецслужбами рф, та унеможливлює реальне відбування покарання, яке може бути призначене останньому у разі його засудження за цей злочин;

- поведінка підозрюваного ОСОБА_6 , який своїми діями, що виражаються у співпраці з державою-агресором та/або його спецслужбами проти України.

Всі ці обставини в своїй сукупності свідчать про те, що перебуваючи без запобіжного заходу, підозрюваний ОСОБА_6 зможе продовжити кримінальні правопорушення, у яких підозрюється, або вчинити інші кримінальні правопорушення проти основ національної безпеки України.

З урахуванням викладених обставин, жоден інший більш м`який запобіжний захід, крім виключного запобіжного заходу тримання під вартою, не зможе забезпечити запобігання існуючим ризикам та виконання завдань кримінального провадження, тому слідчий просила клопотання задовольнити.

Слідчий ОСОБА_4 та прокурор ОСОБА_3 в судовому засіданні клопотання підтримали та просили задовольнити.

Захисник ОСОБА_5 в судовому засіданні заперечувала щодо задоволення клопотання.

Слідчий суддя, дослідивши матеріали клопотання та матеріали кримінального провадження, прийшов до наступного висновку.

Слідчим відділом УСБУ у Вінницькій області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000034 від 26.01.2023 за підозрою ОСОБА_6 у вчиненні злочинів, передбачених ч.1 ст.111, ч. 2 ст. 111, ч. 7 ст. 111-1 Кримінального кодексу України.

16.01.2024 слідчим за погодженням із прокурором громадянина України ОСОБА_6 , повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.111, ч. 2 ст. 111, ч. 7 ст. 111-1 КК України.

Крім того, постановою слідчого від 31.01.2024 на підставі ст. 281 КПК України підозрюваного ОСОБА_6 оголошено в державний, міждержавний та міжнародний розшук.

При розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя враховує вимоги п.п.3,4 ст.5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження прав особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. Зокрема, при розгляді клопотання суд оцінює підстави для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з урахуванням конкретних обставин справи.

Згідно ч. 6 ст. 193 КПК України слідчий суддя, суд може розглянути клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та обрати такий запобіжний захід за відсутності підозрюваного, обвинуваченого, лише у разі, якщо прокурором, крім наявності підстав, передбачених статтею 177 КПК України, буде доведено, що підозрюваний, обвинувачений оголошений у міжнародний розшук. У такому разі після затримання особи і не пізніш як через сорок вісім годин з часу її доставки до місця кримінального провадження слідчий суддя, суд за участю підозрюваного, обвинуваченого розглядає питання про застосування обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його зміну на більш м`який запобіжний захід, про що постановляє ухвалу.

При вирішенні питання про наявність підстав для задоволення клопотання слідчий суддя приймає до уваги, що згідно ч. 1 ст. 183 КПК України взяття під варту є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Статтею 177 КПК України передбачено, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Так, на час розгляду клопотання, підозра щодо вчинення ОСОБА_6 кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.111, ч. 2 ст. 111, ч. 7 ст. 111-1 КК України обґрунтована, про що свідчать докази, які зібрані в кримінальному провадженні та доведені прокурором при розгляді даного клопотання. Причетність ОСОБА_6 до вчинення інкримінованих йому кримінальних правопорушень достатньою мірою, для даної стадії кримінального провадження, доводиться доказами, які долучені слідчим до матеріалів клопотання.

Дослідивши надані докази, слідчий суддя приходить до висновку, що прокурором доведено наявність ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України та недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів.

Так стороною обвинувачення в судовому засіданні доведено наявність наступних ризиків: - ризик переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду. Усвідомлюючи тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_6 в разі визнання його винним у кримінальних правопорушеннях, в якому він підозрюється (відповідно до ст. 12 КК України вказані злочини відносяться до категорії тяжких злочинів. Санкція ч. 1 ст. 111 КК України передбачає покарання у вигляді позбавленням волі на строк від дванадцяти до п`ятнадцяти років з конфіскацією майна або без такої. Санкція ч. 2 ст. 111 КК України передбачає покарання у вигляді позбавленням волі на строк п`ятнадцять років або довічним позбавленням волі, з конфіскацію майна. Санкція ч. 7 ст. 111-1 КК України передбачає покарання у вигляді позбавленням волі на строк від дванадцяти до п`ятнадцяти років з позбавленням права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю на строк від десяти до п`ятнадцяти років та з конфіскацією майна або без такої), останній може здійснювати спроби уникнення від відповідальності шляхом переховування, крім того, підозрюваний не з`явився на виклики слідчого та на даний час перебуває на окупованій території; - ризик, передбачений п. 5 ч. 1 ст.177 КПК України, а саме продовжити кримінальне правопорушення, у якому він підозрюється, або вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки перебуваючи на тимчасово окупованій території України останній має можливість продовжувати співпрацювати з окупаційною владою та спецслужбами рф, та унеможливлює реальне відбування покарання, яке може бути призначене останньому у разі його засудження за цей злочин.

При цьому слід зазначити, що чинне законодавство не вимагає підтвердження того, що підозрюваний обов`язково здійснюватиме такі дії, однак має об`єктивну можливість їх реалізації в майбутньому.

За змістом ст.131 КПК запобіжні заходи є заходами забезпечення кримінального провадження, а відтак їх застосування має на меті досягнення дієвості цього провадження.

Дослідивши матеріали кримінального провадження, слідчий суддя приходить до висновку, що застосування іншого запобіжного заходу не пов`язаного з триманням під вартою, не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного та запобігти встановленим ризикам, які вказані слідчим та доведені матеріалами справи. Тому, для досягнення мети застосування запобіжних заходів, на даному етапі досудового розслідування запобіжний захід у вигляді тримання під вартою є необхідним та доцільним. Інший, менш суворий запобіжний захід не зможе забезпечити виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, що випливають зі змісту ст. 177 КПК України і тримання підозрюваного під вартою в повній мірі відповідає меті, з якою застосовується цей вид запобіжного заходу.

Згідно з ч. 3 ст. 183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Згідно з абз. 7 ч. 4 ст. 183 КПК України при обранні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного, обвинуваченого, який оголошений у міжнародний розшук, та/або який виїхав, та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, розмір застави не визначається.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні тяжких умисних злочинів, вчинених під час воєнного стану, що має негативні наслідки для всієї України в цілому, знаходиться на тимчасово окупованій території та продовжує співпрацю з окупаційною адміністрацією та спецслужбами рф., оголошений у державний, міждержавний, міжнародний розшук та наявні ризики передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, тому слідчий суддя приходить до переконання, про наявність достатніх підстав для обрання відносно підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 176, 177, 178, 183, 193, 194, 196, 309, 395 КПК України, слідчий суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання слідчого в особливо важливих справах слідчого відділу Управління Служби безпеки України у Вінницькій області майора юстиції ОСОБА_4 задовольнити.

Обрати щодо підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця міста Макіївка, Донецької області, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя