Справа № 331/4781/23
Провадження № 1-кп/331/545/2023
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 листопада 2023 року м. Запоріжжя

Жовтневий районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

потерпілого ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду кримінальне провадження, відомості про які внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000588 від 12.06.2023 року, відносно

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 уродженця м. Запоріжжя, українця, громадянина України, який має середню освіту, розлучений, перебуває у фактичних шлюбних відносинах, який на утриманні має двох дітей, офіційно не працевлаштований, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимий,

за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 128 КК України

І. Формулювання обвинувачення, яке пред`явлено особі і визнане Судом доведеним.

27 травня 2023 року, приблизно о 19 годині 30 хвилин, ОСОБА_4 , знаходячись біля будинку АДРЕСА_3 , вступив в словесний конфлікт з ОСОБА_5 , внаслідок якого ОСОБА_4 , не передбачаючи настання суспільно-небезпечних наслідків свого діяння у виляді тяжких тілесних ушкоджень потерпілого ОСОБА_5 , хоча повинен був і міг їх передбачити, діючи із протиправною недбалістю, знаходячись обличчям до обличчя із потерпілим, наніс один удар кулаком правої руки в область щелепи зліва ОСОБА_5 , внаслідок чого останній впав на асфальтоване покриття, вдарившись при цьому потиличною частиною голови, внаслідок чого потерпілий ОСОБА_5 отримав тяжке тілесне ушкодження, що підтверджується висновком судово-медичної експертизи КУ «Запорізьке обласне бюро судово-медичної експертизи» ЗОР, а саме: забійну рану потиличної ділянки, перелом кісток склепіння та основи черепу з забоєм головного мозку. Вказана травма голови належить до категорії тяжких тілесних ушкоджень, небезпечних для життя.

ІІ. Позиція потерпілого.

У судовому засіданні 16.11.2023 року був допитаний потерпілий ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . У своїх поясненнях вказав що обвинувачений є колишнім чоловіком його дружини, з яким його дружина має спільних дітей. Діти проживають із ними. У день подій, він почув як його дружина свариться із кимось у телефонній розмові, а потім дружина вийшла у двір. Через деякий час він пішов за нею у двір та побачив, що ОСОБА_4 тримає її за голову. Він вступився за свою дружину, у зв`язку із чим, обвинувачений вдарив його один раз у щелепі, від удару він упав і втратив свідомість. Після травми йому довелося близько 10 днів перебувати на стаціонарному лікуванні, а потім ще довго відвідувати лікаря.

Унаслідок травми у нього погіршився сон, самопочуття, йому довелося докласти значних сил, до цього часу повністю не відновлений стан здоров`я.

Заявлений цивільний позов підтримав, просив його задовольнити. Додатково надав у судовому засіданні документи, щодо проходження лікування.

Покарання просив призначити на розсуд суду.

ІІІ. Позиція сторони захисту.

Обвинувачений ОСОБА_4 у судовому засіданні вину у вчиненні кримінального правопорушення визнав у повному обсязі, надав пояснення щодо обставин вчинення кримінального правопорушення. Зазначив, що його колишня дружина, разом із двома їхніми спільними дітьми проживає з ОСОБА_5 . Пояснив, що у той день, йому зателефонував старший син і поскаржився, що ОСОБА_5 не пускає того додому. Він вирішив приїхати за синами. Коли приїхав, старший син забрав молодшого і вони вийшли та сіли у машину, на якій приїхав обвинувачений. Після цього відразу вийшла у двір його колишня дружина і потерпілий, із яким у них почався словесний конфлікт. У розпал конфлікту, він наніс ОСОБА_5 один удар у щелепу і той впав назад, і втратив свідомість, не ворушився. Після чого обвинувачений образу викликав швидку і поліцію.

Цивільний позов визнав у повному обсязі.

Щиро розкаявся у вчиненому, просив суворо не карати.

IV. Дослідженні докази.

На підставі положень ч. 3 ст.349 КПК України, з урахуванням повного визнання вини обвинуваченим ОСОБА_4 , думки обвинуваченого, який повідомив, що бажає закінчити судове слідство по справі без дослідження доказів, що містяться в матеріалах кримінального провадження, думки прокурора, потерпілого, докази щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, не досліджувалися. Судом роз`яснено обвинуваченому обмеження у праві на апеляційне оскарження вироку суду посилаючись на невизнання обставин, які не оспорювалися під час розгляду справи. Обвинувачений також підтвердив, що йому зрозуміло, що він обвинувачується у необережному тяжкому тілесному ушкодженні, також підтвердив, що повністю розуміє наслідки своїх дій, повного визнання вини та відмови від дослідження усіх доказів по справі.

За обставин, викладених у обвинувальному акті, зважаючи на той факт, що прокурор, обвинувачений, не оспорювали обставини, встановлені органом досудового розслідування, учасники судового провадження правильно розуміють зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності їх позиції, суд ухвалив проводити розгляд справи відповідно до положень ч.3 ст.349 КПК України.

Враховуючи викладене, суд, допитавши у судовому засіданні обвинуваченого, потерпілого, дослідивши матеріали, які характеризують особу обвинуваченого, прийшов до висновку, що винуватість у вчинені інкримінованому йому злочині при обставинах, викладених в обвинувальному акті, доведені повністю.

V. Кваліфікація дій обвинуваченого за законом України про кримінальну відповідальність

Суд кваліфікує дії обвинуваченого ОСОБА_4 за ст. 128 КК України, як необережне тяжке тілесне ушкодження.

Вказане діяння згідно положень ст. 12 КК України є нетяжким злочином.

VІ. Призначення покарання.

Призначаючи покарання, суд бере до уваги особу обвинуваченого, який на обліках у лікаря нарколога не перебуває, на психіатричному обліку не перебуває, ОСОБА_4 має місце реєстрації та проживання, перебуває у фактичних шлюбних відносинах, має на утриманні двох малолітніх дітей 2010 та 2018 років народження, є особою раніше не судимою.

Відповідно до ст. 50 КК України, покарання є заходом примусу, полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого і має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами.

Відповідно до ст.66 КК України, судом встановлені наступні пом`якшуючі покарання обвинуваченого ОСОБА_4 обставини, - щире каяття.

Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_4 судом не встановлено.

Санкцією ст. 128 КК України передбачене покарання у вигляді громадських робіт на строк від ста п`ятдесяти до двохсот сорока годин або виправні роботи на строк до двох років, або обмеження волі на строк до двох років або позбавленням волі на той самий строк.

Зважаючи на відсутність офіційного працевлаштування, однак наявність неофіційних підробітків, покарання у вигляді громадських робіт або виправних робіт обвинувачений не матиме можливості відбути.

Судом також враховується, наслідки, завдані кримінально-протиправним діянням. А тому, суд приходить до висновку про призначення покарання у вигляді обмеження волі.

Вирішуючи питання щодо можливості звільнення обвинуваченого від відбування покарання з іспитовим строком, суд звертає увагу на положення, закріплені в ч.1 ст.75 КК України, і зазначає, що тільки комплексне з`ясування підстав застосування цього виду звільнення від відбування покарання може забезпечити обґрунтований висновок суду про можливість виправлення засудженого без реального відбування покарання, але в умовах належного контролю за його поведінкою та виконанням покладених на нього судом обов`язків.

Суд враховує, що обвинувачений ніколи не притягався до кримінальної відповідальності, щиро розкаявся, має стійкі соціальні зв`язки, суд вважає, що виправлення обвинуваченого можливе без реального відбуття покарання, тому знаходить можливим звільнити його від призначеного покарання з випробуванням в порядку, визначеному ст.ст.75,76 КК України. Разом із тим, вирішуючи питання щодо тривалості строку випробування, суд, з огляду на тяжкість кримінального правопорушення та особу обвинуваченого, вважає, що строк випробування може бути мінімальним.

Призначення ОСОБА_4 саме такого покарання буде відповідати принципу необхідності і достатності для виправлення обвинуваченого, випливає з дотримання судом принципів «рівних можливостей» та «справедливого судового розгляду». Суд наголошує, що призначення покарання є дискрецією лише суду, та здійснюється лише на підставі внутрішнього переконання судді, і оцінки особистості обвинуваченого, з метою досягнення саме мети визначеної ст. 50 КК України, тобто не лише покарати за вчинення правопорушення, а здійснити виправлення особистості, запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

VІІ. Вирішення цивільного позову

Під час досудового розслідування потерпілим ОСОБА_5 було подано цивільний позов до обвинуваченого ОСОБА_4 про стягнення матеріальної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, у розмірі 2000,00 гривень ( дві тисячі гривень) та 20 000 (двадцять тисяч гривень) гривень матеріальної шкоди.

Згідно норми ч. 1 ст. 128 КПК України особа, якій у результаті кримінального правопорушення або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.

Порядок відшкодування шкоди визначений ЦК України, відповідно до норми частини першої ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

У судовому засіданні на підтвердження розміру витрат понесених на лікування, потерпілим була надана квитанція щодо сплати за МРТ дослідження у сумі 1200 гривень.

У зв`язку із тим, що судом встановлено винуватість ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, а саме необережне тяжке тілесне ушкодження, потерпілий підтверджені матеріальні витрати на суму 1200 гривень, вони і пілягають стягненню із обвинуваченоо.

Крім того, у відповідності до ст.1167 ЦК України фізична особа, яка зазнала душевних страждань, має право на відшкодування моральної шкоди.

Частиною 1 ст. 1168 ЦК України визначено, що моральна шкода, завдана каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я може бути відшкодована шляхом одноразової виплати або щомісячних виплат.

Таким чином, особою, яка має право на відшкодування шкоди у зв`язку з заподіянням тілесних ушкоджень є ОСОБА_5 .

Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.

Згідно з п. 2 ч. 2, ч. 3 ст. 23 ЦК України моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначені розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Зокрема, в рішенні ЄСПЛ від 28.05.1985р. у справі «Абдулазіз, Кабалес і Балкандалі», зазначається, що «з огляду на її природу, стверджувана моральна шкода не завжди може бути предметом чіткого доведення. Проте розумно припустити, що особи, які…зіткнулися з проблемами...можуть зазнати страждань і тривоги». Звідси випливає, що фактичною основою для висновку про наявність негативних наслідків у немайновій сфері потерпілої особи у більшості ситуацій може бути як таке розумне припущення про природність їх виникнення за подібних обставин.

Встановлено, що у зв`язку з заподіянням тяжких тілесних ушкоджень потерпілий ОСОБА_5 зазнав душевних переживань та страждань. Останній змушений додавати додаткових зусиль для подальшої організації свого життя. У цьому зв`язку, з огляду на вимоги розумності і справедливості, а також матеріальний стан обвинуваченого, розмір моральної шкоди, яку належить відшкодувати ОСОБА_5 , на думку суду, повинен становити 20 000 грн.

VІІІ. Інші рішення, щодо питань, які вирішуються Судом при ухваленні вироку.

Речові докази у кримінальному провадженні відсутні.

Судові витрати в кримінальному провадженні відсутні.

Клопотань щодо обрання, зміни чи скасування заходів забезпечення кримінального провадження не надходило.

З цих підстав,

Керуючись ст.ст.368,370,374 КПК України,суд

ЗАСУДИВ:

Визнати ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 винуватим у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ст. 128 КК України і призначити йому покарання у вигляді двох років обмеження волі.

На підставі ст.ст.75, 76 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання, якщо він протягом іспитового строку терміном 1 (один) рік не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього такі обов`язки:

-повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;

-періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

Запобіжний захід до набрання вироком законної сили не обирати.

Цивільний позов ОСОБА_5 до ОСОБА_4 задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_4 , ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_5 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ) відшкодування матеріальної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням у розмірі 1200 (одна тисяча двісті) гривень 00 копійок та моральну шкоду у розмірі 20 000 ( двадцять тисяч) гривень.

Речові докази у кримінальному провадженні відсутні.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Відповідно до ч. 2 ст. 394 КПК України цей вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.

Вирок може бути оскаржений до Запорізького апеляційного суду через Жовтневий районний суд м. Запоріжжя протягом 30 днів з моменту його проголошення. Для осіб, які перебувають під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення копії судового рішення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1