Справа № 703/6288/23
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 лютого 2024 року Смілянський міськрайонний суд Черкаської області в складі:

головуючого-судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря: ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

адвоката ОСОБА_4 ,

потерпілого ОСОБА_5 ,

законного представника потерпілого ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Сміла кримінальне провадження №0000750 від 30 вересня 2023 року по обвинуваченню ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Суходільськ Луганської області, проживаючого в АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з повною загальною середньою освітою, старшого стрільця оператора 3-го механізованого відділення 2 -го мех.взводу 1-ї механізованої роти 1-го мех.батальону в/ч НОМЕР_1 , раніше судимого:

- 24 січня 2001 року Краснодонським міським судом Луганської області за ч. 3 ст. 140 КК України (1960р.) на 4 роки 6 міс. позбавлення волі;

- 16 березня 2005 року тим же судом за ч. 2 ст. 186,69,71 КК України на 3 роки 3 міс. позбавлення волі;

- 31 жовтня 2008 року Свердловським міським судом Луганської області за ч.2 ст. 186,ч.1 ст. 187, ч.2 ст. 190, ст. 70 КК України на 4 роки позбавлення волі;

- 18 березня 2009 року Краснодонським міським судом Луганської області за ч.3 ст. 185, ч.4 ст.70 КК України на 4 роки 3 міс. позбавлення волі;

- 5 червня 2012 року тим же судом за ч.2 ст. 15, ч.2 ст.186 , ст. 71 КК України на 1 рік 1 міс позбавлення волі;

- 5 серпня 2016 року Буринським районним судом Сумської області за ч. 2 ст. 187, ч.1 ст.350 КК України на 7 років позбавлення волі. Звільнений 24 лютого 2022 року по відбуттю строку покарання,

за ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 185 КК України,

у с т а н о в и в :

ОСОБА_7 ,будучи військовослужбовцем військової частини НОМЕР_1 , проходячи військову службу за призовом під час мобілізації на посаді старшого стрільця 3 механізованого відділення 2 механізованого взводу 1 механізованої роти 1 механізованого батальйону вказаної військової частини, у військовому званні «солдат», в порушення вимог ст. ст. 11, 16, 49, 115, 116, 216 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. ст. 1, 3, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України та ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», в умовах воєнного стану, будучи особою, що має не зняту та непогашену судимість за вчинення умисних кримінальних правопорушень, повторно, 30 вересня 2023 року, у період часу з 14 год. до 14 год. 40 хв. перебуваючи на території «Шевченківська дистанція електропостачання» регіональної філії «Одеська залізниця» АТ «Українська залізниця» по вул. Північновокзальна,12 в м. Сміла Черкаської області, діючи з прямим умислом на таємне заволодіння чужим майном з корисливим мотивом, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, суспільно - небезпечні наслідки свого діяння та бажаючих їх настання, переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, через відкриту хвіртку проник на огороджену територію виробничого підрозділу зазначеної дистанції електропостачання, звідки викрав велосипед «Ardis», вартістю 2600 грн.,чим спричинив ОСОБА_5 матеріальну шкоду на вказану суму, а з приміщення майстерні виробничого підрозділу викрав драбину загальною довжиною 9 м., вартістю 8727 грн.87 коп. та силовий провід АПВ-4, довжиною 100 м, вартістю 165 грн.73 коп. які перебувають у власності «Шевченківської дистанції електропостачання» регіональної філії «Одеська залізниця» АТ «Українська залізниця».

Продовжуючи свій злочинний умисел на таємне заволодіння чужим майном, діючи з тих же мотивів і спонукань, переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, ОСОБА_7 таємно, почав переносити зазначене майно до сусідньої огородженої території виробничого структурного підрозділу «Знам`янське територіальне управління» філії «Центр будівельно-монтажних робіт та експлуатації будівель і споруд» АТ «Українська залізниця», розташованого за адресою: вул. Північновокзальна, 4, м. Сміла, Черкаської обл.

Виконавши усі дії, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця, ОСОБА_7 був виявлений працівниками відомчої воєнізованої охорони та затриманий, у зв`язку з чим, не зміг довести кримінальне правопорушення до кінця з причин, що не залежали від його волі.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 винуватим себе визнав повністю і пояснив суду, що в останіх числах вересня 2023 року він їхав поїздом, там вживав алкогольні напої, за що був знятий з поїзда. Перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння на вокзалі в м. Сміла Черкаської області, через незачинену хвіртку проник на територію залізничного підроиємства, звідки намагався викрасти велосипед, драбину та електричний дріт. Викрадене майно переніс у інше пустуючи приміщення, але скористатися викраденим не зміг, оскільки був затриманий працівниками охорони. У вчиненні кримінального правопорушення кається.

Відповідно до ч. 3 ст.349 КПК України суд, з`ясувавши що учасники судового провадження не оспорюють обставин пред`явленого обвинувачення, правильно розуміють їх зміст, та переконавшись в добровільності їх позиції, за відсутності заперечень учасників судового провадження, визнав недоцільним дослідження тих доказів стосовно обставин справи, що підтверджують вину обвинуваченого, обмежившись допитом обвинуваченого та дослідженням письмових доказів, які характеризують його особу. При цьому судом роз`яснено, що у такому випадку сторони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини в апеляційному порядку.

Дії ОСОБА_7 суд кваліфікує за ч.2 ст. 15, ч.4 ст. 185 КК України, оскільки він вчинив закінчений замах на таємне викрадення чужого майна в умовах воєнного стану.

Відповідно до загальних засад призначення покарання, визначених у ст. 65 КК України, суд призначає покарання у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу з врахуванням ступіня тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Така позиція відповідає практиці Європейського суду з прав людини, яка відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» при розгляді справ застосовується як джерело, зокрема у справі «Скоппола проти Італії» від 17 вересня 2009 року (заява №10249/03), де зазначено, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним.

Судом також враховуються положення ч. 3 ст. 68 КК України, якою передбачено, що за вчинення замаху на злочин строк покарання не може перевищувати дві третини максимального строку найбільш суворого виду покарання, передбаченого санкцією відповідної статті Особливої частини Кримінального кодексу.

Призначаючи покарання обвинуваченому, суд враховує вимоги ст. 65 КК України щодо загальних засад призначення покарання, приймає до уваги характер і ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке, відповідно до ст.12 КК України, класифікуються, як тяжкий злочин, обставини вчинення кримінального правопорушення, а саме те, що кримінальне правопорушення не потягло за собою тяжких наслідків, відношення обвинуваченого до скоєного, який матеріальних збитків потерпілим не завдав, а також особу ОСОБА_7 , який неодноразово вже притягувався до кримінальної відповідальності.

Суд також враховує обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого: щире каяття, активнее сприяня розкриттю кримінального правопорушення, так і обставини, що обтяжують покарання - вчинення кримінального правопорушення особою, що перебуває в стані алкогольного сп`яніння та рецидив злочинів.

Суд не знаходить підстав для призначення ОСОБА_7 покарання із застосуванням ст. 69 КК України, відтак приходить до висновку, що виправлення та перевиховання обвинуваченого можливе лише при призначенні йому покарання у виді позбавлення волі.

Приймаючи рішення про призначення ОСОБА_7 покарання у вигляді позбавлення волі, суд, серед іншого, враховує, що одним з проявів верховенства права є положення про те, що право не

обмежується лише законом, а включає такий соціальний регулятор, як справедливість одна з основних і вирішальних засад права, яка виступає у якості регулятора суспільних відносин. Саме на такій позиці ґрунтується рішення Конституційного Суду України від 2 листопада 2004 року №15рп/2004 у справі №1-33/2004 року.

Суд переконаний, що таке покарання буде справедливим необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_7 та запобігання вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Згідно вимоги ч. 2 ст. 124 КПК України, з ОСОБА_7 на користь держави підлягають стягненню 8287 грн. 12 коп. витрат на проведення судово- товарознавчих та трасологічної експертиз.

Долю речових доказів вирішити в порядку ст. 100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. 368, 369-371, 373, 374 КПК України,суд, -

з а с у д и в :

ОСОБА_7 , визнати винуватими у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15, ч. 4 ст. 185 КК України і призначити йому покаранняу виді 5 років позбавлення волі.

Строк відбування покарання ОСОБА_7 рахувати з 30 вересня 2023 року.

Стягнути з ОСОБА_7 на користь держави 8287 грн. 12 коп. витрат за проведення судово- товарознавчих та трасологічної експертиз.

Запобіжний захід ОСОБА_7 , до набрання вироком законної сили, залишити дотеперішнім тримання під вартою.

Речові докази: військовий квиток- залишити при матеріалах кримінального провадження.

На вирок можуть бути подані апеляції до Черкаського апеляційного суду через міськрайсуд протягом 30 днів з моменту його проголошення, а засудженим з моменту вручення йому копії вироку.

Головуючий: ОСОБА_1