Справа 755/2303/23 Головуючий в 1 інстанції - ОСОБА_1
Провадження 11-кп/824/4620/2023 Доповідач в 2 інстанції - ОСОБА_2
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

І м е н е м У к р а ї н и

11 вересня 2023 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

суддів: ОСОБА_2 (головуюча), ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретар ОСОБА_5

за участю:

прокурора - ОСОБА_6

захисника - ОСОБА_7

обвинуваченого - ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві кримінальне провадження № 0000427 від 11.08.2022 за апеляційною скаргою прокурора відділу Київської міської прокуратури на ухвалу Деснянського районного суду м. Києва від 18 липня 2023 року,

в с т а н о в и л а:

Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 18 липня 2023 року кримінальне провадження № 0000427 від 11.08.2022 за обвинуваченням ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України закрито у зв`язку із тим, що після повідомлення ОСОБА_8 про підозру закінчився строк досудового розслідування, визначений ст. 219 КПК України.

Дане рішення суд першої інстанції мотивував тим, що сторона обвинувачення звернулась до суду з обвинувальним актом поза межами строків, визначених ст. 291 КПК України, що в свою чергу, указує на необхідність закриття кримінального провадження на підставі п. 2 ч. 3 ст. 314, п. 10 ч. 1 ст. 284 КПК України.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, прокурор подав апеляційну скаргу, в якій указав на незаконність оскаржуваної ухвали у зв`язку з невідповідністю висновків суду викладених у судовому рішенні фактичним обставинам кримінального провадження. В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначив, що як вбачається з матеріалів кримінального провадження, здійснення досудового розслідування в кримінальному провадженні № 0000427 від 11.08.2022 доручено єдиному слідчому, а саме старшому слідчому Першого слідчого відділу ТУ ДБР, розташованого у м. Києві - ОСОБА_9 , який в період з 10.02.2023 по 10.03.2023 перебував у відрядженні поза межами м. Києва. Таким чином, апелянт вважав, що подання заяви підозрюваним та його захисниками про відмову від ознайомлення з матеріалами кримінального провадження та підтвердженням факту завершення (виконання) процедури, передбаченої ст. 290 КПК України до ТУ ДБР, розташованого у м. Києві, а не безпосередньо уповноваженому слідчому чи прокурору, не можна вважати таким, що здійснено у відповідності до вимог ч. 9 ст. 290 КПК України, оскільки станом на 15.02.2023 сторона захисту не підтвердила слідчому чи прокурору факт надання їм доступу до матеріалів із зазначенням найменування таких матеріалів. При цьому, апелянтом зауважено, що дана заява надійшла до Київської міської прокуратури 21.02.2023 та в цей же день була отримана уповноваженим прокурором, що на думку апелянта, необхідно вважати часом з якого сторона захисту письмово підтвердила протилежній стороні про надання їм доступу до матеріалів. Відтак, прокурор вважав, що період ознайомлення з матеріалами кримінального провадження, а саме з 06.02.2023 по 21.02.2023 не включається у строк досудового розслідування. Таким чином, на думку прокурора, висновки місцевого суду про звернення стороною обвинувачення до суду з обвинувальним актом поза межами строків, передбачених ст. 219 КПК України є помилковими, оскільки прокурором було виконано вимоги ст. 219 КПК України, а саме направлено до суду обвинувальний акт в межах строку досудового розслідування. За наведених обставин просив скасувати оскаржувану ухвалу та повернути обвинувальний акт до суду першої інстанції для його розгляду зі стадії підготовчого судового засідання.

В запереченнях на апеляційну скаргу прокурора захисник обвинуваченого ОСОБА_8 - адвокат ОСОБА_7 указала на безпідставність та необґрунтованість доводів викладених в ній. Так, захисником зазначено, що відповідно до позиції, викладеної прокурором в апеляційній скарзі, сторона захисту повинна була здійснити повідомлення про факт завершення (виконання) процедури, передбаченої ст. 290 КПК України не лише органу досудового розслідування, а також і прокурору, звідки слідує висновок, що сторона обвинувачення доводячи в суді факт надання стороні захисту доступу до матеріалів кримінального провадження в порядку ст. 290 КПК України має надати суду два підтвердження, одне з яких має бути адресоване слідчому (дізнавачу), а друге - прокурору -процесуальному керівнику, а за їх відсутності сторона захисту вважатиметься такою, що не ознайомилась з матеріалами досудового розслідування, що на думку захисту, є нелогічним. Відтак, захисник вважала, що стороною захисту, 15.02.2023, було належним чином надано підтвердження уповноваженому слідчому у даному кримінальному провадженні про завершення (виконання) процедури, передбаченої ст. 290 КПК України, а доводи прокурора, викладені в апеляційній скарзі не ґрунтуються на вимогах кримінального процесуального закону. При цьому, захистом зазначено про те, що захисник ОСОБА_10 , яка не брала участі у кримінальному провадженні під час досудового розслідування, в період з 06 по 13 квітня 2023 року, ознайомилась з матеріалами досудового розслідування в даному кримінальному провадженні, під час якого було підтверджено, що повідомлення про завершення досудового розслідування та надання доступу до матеріалів досудового розслідування фактично обвинуваченому та захисникам не направлялось. За наведених обставин просила апеляційну скаргу прокурора залишити без задоволення, а ухвалу без змін.

Вислухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення:

прокурора, який підтримав вимоги апеляційної скарги;

обвинуваченого та захисника, які заперечували щодо задоволення апеляційної скарги прокурора та спросили ухвалу суду першої інстанції залишити без змін;

вивчивши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги прокурора, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Згідно з ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Приписами п. 10 ч. 1 ст. 284 КПК України передбачено, що кримінальне провадження закривається в разі, якщо після повідомлення особі про підозру закінчився строк досудового розслідування, визначений ст. 219 цього Кодексу, крім випадку повідомлення особі про підозру у вчиненні тяжкого чи особливо тяжкого злочину проти життя та здоров`я особи.

Положення ст.ст. 219, 294-295 КПК України визначають строки досудового розслідування, порядок їх обчислення та продовження.

Відповідно до ч. 2 ст. 113 КПК України, будь-яка процесуальна дія або сукупність дій під час кримінального провадження мають бути виконані без невиправданої затримки і в будь-якому разі не пізніше граничного строку, визначеного відповідним положенням цього Кодексу.

Згідно з положеннями ст. 219 КПК України, строк досудового розслідування обчислюється з моменту внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань до дня звернення до суду з обвинувальним актом, клопотанням про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, клопотанням про звільнення особи від кримінальної відповідальності або до дня ухвалення рішення про закриття кримінального провадження.

За приписами п. 4 ч. 3 ст. 219 КПК України, досудове розслідування повинно бути закінчене протягом двох місяців з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину.

Відповідно до положень ч. 4 ст. 219 КПК України, строк досудового розслідування може бути продовжений в порядку, передбаченому параграфом 4 Глави 24 цього Кодексу.

Строк із дня винесення постанови про зупинення кримінального провадження до винесення постанови про його відновлення, а також строк ознайомлення з матеріалами досудового розслідування сторонами кримінального провадження в порядку, передбаченому статтею 290 КПК України, не включається у строки, передбачені цією статтею (ч. 5 ст. 219 КПК України).

Відповідно до вимог ст. 283 КПК України, прокурор зобов`язаний у найкоротший строк після повідомлення особі про підозру здійснити одну з таких дій: закрити кримінальне провадження; звернутися до суду з клопотанням про звільнення особи від кримінальної відповідальності; звернутися до суду з обвинувальним актом, клопотанням про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру.

Таким чином, кінцевим моментом строку досудового розслідування є його закінчення, яке, як етап кримінального провадження, законодавець пов`язує у часі зі зверненням з обвинувальним актом до суду (його фактичним направленням). А тому в межах строку досудового розслідування обвинувальний акт має бути не лише складено, затверджено та вручено, а й безпосередньо направлено на адресу суду.

За результатами перевірки доводів апеляційної скарги прокурора колегія суддів дійшла висновку про те, що ухвала Деснянського районного суду м. Києва від 18 липня 2023 року, якою кримінальне провадження № 0000427 від 11.08.2022 за обвинуваченням ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України закрито на підставі п. 10 ч. 1 ст. 284 КПК України, відповідає вимогам кримінального процесуального закону та у ній наведені належні мотиви прийнятого рішення.

Так, з матеріалів кримінального провадження вбачається, що 11.08.2022 року до Єдиного державного реєстру досудових розслідувань за № 0000427 внесено відомості про кримінальне правопорушення за ч. 3 ст. 368 КК України.

09.09.2022 року ОСОБА_8 було повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КПК України.

24.10.2022 року постановою заступника керівника Київської міської прокуратури строк досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000427 було продовжено до 3-х місяців, тобто до 09.12.2022 року.

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 29.11.2022 року строк досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000427 продовжено до 5-ти місяців, тобто до 09.02.2023 року.

06.02.2023 року старшим слідчим ТУ ДБР у м. Києві ОСОБА_9 повідомлено в порядку ст. 290 КПК України підозрюваного ОСОБА_8 та його захисника - адвоката ОСОБА_11 про завершення досудового розслідування у кримінальному провадженні за № 0000427 та надання доступу до матеріалів досудового розслідування.

15.02.2023 року, в порядку ст. 290 КПК України, стороні захисту було надано доступ до матеріалів кримінального провадження № 0000427 від 11.08.2022 року.

Того ж дня, 15.02.2023 року підозрюваним ОСОБА_8 та його захисниками ОСОБА_12 та ОСОБА_7 подано спільну заяву уповноваженому слідчому ТУ ДБР у м. Києві у кримінальному провадженні № 0000427 від 11.08.2022 про відмову від ознайомлення з матеріалами кримінального провадження в порядку ст. 290 КПК України у зв`язку з відмовою стороні захисту у наданні матеріалів кримінального провадження у повному обсязі. Також, стороною захисту повідомлено, що дана заява є підтвердженням факту завершення (виконання) процедури, передбаченої ст. 290 КПК України, у зв`язку з чим просили здійснити одну з дій, передбачених ч. 2 ст. 283 КПК України. Вказана заява прийнята уповноваженою особою ТУ ДБР у м. Києві 15.02.2023 року о 12:56, що підтверджується відповідною копією реєстру передачі кореспонденції.

Таким чином, в період з 06.02.2023 року до 15.02.2023 року підозрюваний та його захисники здійснювали ознайомлення з відкритими матеріалами досудового розслідування і вказаний строк не включається до строку досудового розслідування, тому даний строк продовжився до 18.02.2023 року.

За таких обставин, обвинувальний акт повинен був бути направлений до суду до 18.02.2023 року (включно). Враховуючи, що 18.02.2023 року було вихідним днем - субота, обвинувальний акт мав бути направлений до суду у перший робочий день за вихідним - 20.02.2023 року.

Однак, всупереч вимог чинного КПК України, обвинувальний акт у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_8 було направлено до суду лише 21 лютого 2023 року, що підтверджується штампом вхідної кореспонденції суду (а.с.22), тобто поза межами строку, визначеного ст. 219 КПК України.

Направлення прокурором до суду обвинувального акта після закінчення досудового розслідування у кримінальних провадженнях щодо кримінальних правопорушень, які не є тяжкими чи особливо тяжкими злочинами проти життя та здоров`я, виключає законність набуття особою процесуального статусу обвинуваченого, а отже унеможливлює розгляд у суді кримінального провадження по суті і тягне за собою його закриття на підставі п. 10 ч. 1 ст. 284 КПК України.

З огляду на викладене, враховуючи що інкриміноване ОСОБА_8 кримінальне правопорушення не відноситься до категорії тяжких чи особливо тяжких злочинів проти життя та здоров`я особи, висновки суду першої інстанції про наявність передбаченої п. 10 ч. 1 ст. 284 КПК України підстави для закриття кримінального провадження є правильними.

Доводи прокурора в апеляційній скарзі про те, що подання заяви підозрюваним та його захисниками про відмову від ознайомлення з матеріалами кримінального провадження та підтвердженням факту завершення (виконання) процедури, передбаченої ст. 290 КПК України до ТУ ДБР, розташованого у м. Києві, а не безпосередньо уповноваженому слідчому чи прокурору, не можна вважати таким, що здійснено у відповідності до вимог ч. 9 ст. 290 КПК України, є такими, що не грунтуються на вимогах КПК України, оскільки за змістом ч.9 ст. 290 КПК України визначено лише обов`язок сторін кримінального провадження письмово підтвердити протилежній стороні факт надання їм доступу до матеріалів із зазначенням таких матеріалів, що і було здійснено підозрюваним ОСОБА_8 та його захисниками у адресованій уповноваженому слідчому у кримінальному провадженні письмовій заяві, яка була подана ними 15.02.2023р. через канцелярію органу досудового розслідування.

Також безпідставними є доводи прокурора, про те, що сторона захисту повинна була здійснити повідомлення про факт завершення (виконання) процедури, передбаченої ст. 290 КПК України не лише органу досудового розслідування, а також і прокурору, оскільки обов`язок підтвердження факту надання доступу до матеріалів досудового розслідування виключно прокурору встановлений лише для потерпілого та представника юридичної особи. щодо якої здійснюється провадження (ч.9 ст. 290 КПК України).

Також колегія суддів звертає увагу, що прокурором в ході розгляду справи судом апеляційної інстанції не надано належних доказів, які б підтверджували ту обставину, що підозрюваному та його захисникам було відправлено або вручено повідомлення про завершення досудового розслідування та надання доступу до матеріалів досудового розслідування від 06.02.2023р., чи про отримання вказаних повідомлень підозрюваним та його захисниками, чи ознайомлення з їх змістом іншим шляхом, а отже матеріалами провадження не підтверджено те, що в період з 06.02.2023р. по 15.02.2023р. підозрюваний ОСОБА_8 та його захисники здійснювали ознайомлення з матеріалами кримінального провадження, та що вказаний строк не включається до строку досудового розслідування. Вказана обставина додатково вказує на обгрунтованість висновків суду першої інстанції щодо необхідності закриття кримінального провадження № 0000427 від 11.08.2022 за обвинуваченням ОСОБА_8 за ч.3 ст. 368 КК України на підставі п. 10 ч. 1 ст. 284 КПК України.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які були б підставою для скасування ухвали суду першої інстанції, під час апеляційного розгляду не встановлено.

З урахуванням викладеного, ухвала Деснянського районного суду м. Києва від 18 липня 2023 року є законною та обгрунтованою, а тому вказану ухвалу слід залишити без змін, а апеляційну скаргу прокурора без задоволення.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу прокурора залишити без задоволення.

Ухвалу Деснянського районного суду м. Києва від 18 липня 2023 року, якою кримінальне провадження № 0000427 від 11.08.2022 за обвинуваченням ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України закрито у зв`язку з закінченням строків досудового розслідування залишити без змін.

Ухвалу може бути оскаржено у касаційному порядку протягом трьох місяців з дня проголошення.

СУДДІ

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4