Справа № 642/5702/23
Провадження: № 1-кс/642/88/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 січня 2024 року Ленінський районний суд м. Харкова у складі:

слідчого судді- ОСОБА_1 ,

за участю секретаря - ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Ленінського районного суду м. Харкова клопотання прокурора Новобаварської окружної прокуратури міста Харкова ОСОБА_3 по матеріалам кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000036 від 18.01.2023 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 356 КК України, про арешт майна-,

ВСТАНОВИВ:

Прокурор Новобаварської окружної прокуратури м. Харкова ОСОБА_3 звернулась до Ленінського районного суду м. Харкова з клопотанням про арешт майна.

В обґрунтування клопотання зазначила, що СД ВП № 2 ХРУП № 3 ГУНП в Харківській області здійснюється дізнання у кримінальному провадженні № 0000036 від 18.01.2023 за ст. 356 КК України за фактом вчинення 14.11.2023 невстановленою особою самоправства стосовно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який пояснив наступне:

На початку жовтня 2022 року він купив у ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , автомобіль марки «Honda» моделі «Akord», д.н.з НОМЕР_1 , vin НОМЕР_2 , номер двигуна НОМЕР_3 за 8 000,00 доларів США та надав на підтвердження копію довіреності. З його слів, на момент продажу та на час звернення до поліції, автомобіль знаходився на зберіганні у ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . 04.01.2023 близько 09:00 години ОСОБА_7 зв`язався з ОСОБА_6 з метою забрати у нього вказаний автомобіль. Останній в свою чергу пояснив, що дійсно автомобіль зі свідоцтвом про реєстрацію знаходиться у нього у користуванні. Окрім цього, ОСОБА_6 вказав, що він також придбав вказаний автомобіль у ОСОБА_5 , проте підтверджуючих документів не надав. З пояснень ОСОБА_5 вбачається, що він дійсно передав на зберігання вказаний автомобіль ОСОБА_6 , після чого виїхав за кордон, а вже в кінці 2022 року він продав автомобіль ОСОБА_4 , за довіреністю.

Встановлено, що на цей час власником транспортного засобу марки «Honda» моделі Akord», д.н.з НОМЕР_4 , vin НОМЕР_2 , номер двигуна НОМЕР_3 , на підставі договору купівлі-продажу № 7089/23/1/027816 від 16.09.2023 є ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_5 ).

Виходячи з обставин вчинення кримінального правопорушення встановлено, що предметом кримінального правопорушення є транспортний засіб марки «Honda» моделі Akord», д.н.з НОМЕР_4 , 2010 року випуску, vin НОМЕР_2 , номер двигуна НОМЕР_3 , що є об`єктом кримінально протиправних дій.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Встановлені достатні підстави вважати, що вказане майно відповідає наступним критеріям доказу: зберегли на собі його сліди; містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту та обставин, що встановлюються під час вказаного кримінального провадження; є предметами, що були об`єктом кримінально протиправних дій; набуті кримінально протиправним шляхом, з метою збереження зазначених речових доказів, та використання їх під час досудового розслідування.

Враховуючи вищевикладене, з метою повного, об`єктивного та всебічного розслідування всіх обставин скоєного кримінального правопорушення, а також враховуючи, що транспортний засіб марки «Honda» моделі Akord», д.н.з НОМЕР_4 , 2010 року випуску, vin НОМЕР_2 , номер двигуна НОМЕР_3 , є об`єктом кримінально противоправних дій, виникла необхідність в накладенні арешту на вказаний автомобіль, з метою заборони користування, приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження, до прийняття рішення у даному кримінальному провадженні.

Прокурор та власник майна в судове засідання не з`явилися, надали до суду заяву з проханням розглядати клопотання за їх відсутністю, прокурор клопотання підтримала та просила суд задовольнити, власник майна проти задоволення клопотання не заперечував.

За таких обставин, в силу вимог ч.1 ст.172 КПК України неприбуття зазначених осіб не є перешкодою для розгляду клопотання та відповідно до положень ч.4 ст.107 КПК України фіксування кримінального провадження за допомогою технічних засобів не здійснювалось.

Дослідивши клопотання, копії матеріалів, якими прокурор обґрунтовує доводи клопотання, слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню, виходячи з наступного:

Згідно п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України, заходом забезпечення кримінального провадження є арешт майна.

Відповідно до ч. 5 ст. 132 КПК України, під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді докази обставин, на які вони посилаються.

Згідно ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існують достатні підстави вважати, що воно є предметом, засобом чи знаряддям вчинення злочину, доказом злочину, набуте злочинним шляхом, доходом від вчиненого злочину, отримане за рахунок доходів від вчиненого злочину або може бути конфісковане у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого чи юридичної особи, до якої може бути застосовано заходи кримінально-правового характеру, або може підлягати спеціальній конфіскації щодо третіх осіб, юридичної особи або для забезпечення цивільного позову. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Відповідно до п. 1 ч.2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до ч. 2 ст. 98 КПК України, документи є речовими доказами, якщо вони містять ознаки, зазначені в частині першій цієї статті.

Відповідно ч. 2 ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу).

Відповідно до ч. 11 ст. 170 КПК України, заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Відповідно до положення абзацу першого частини третьої ст.170 КПК України, які в контексті співвідношення з положеннями ст.98 КПК України, як критеріями для визначення речей чи документів речовими доказами, встановлює, що окрім віднесення певного предмету до речового доказу, він обов`язково має відповідати критеріям, визначеним в ч.3 ст.170 КПК України, тобто має бути предметом матеріального світу, який перебуває у власності суб`єкта права та відповідати вимогам ст.190 ЦК України.

Метою арешту майна є забезпечення кримінального провадження, забезпечення цивільного позову у кримінальному провадженні, забезпечення конфіскації або спеціальної конфіскації. Арештованим може бути майно, яким володіє, користується чи розпоряджається підозрюваний, обвинувачений, засуджений, треті особи, юридична особа, до якої може бути застосовано заходи кримінально-правового характеру за рішенням, ухвалою суду, слідчого судді.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Згідно з ч. 2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених п.п. 3, 4 ч. 2 ст. 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому п. 4 ч. 2 ст. 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження. 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб. Слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, яка його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу (ч. 1 ст. 173 КПК України).

Відповідно до п.п. 1, 3 ч. 2 ст. 167 КПК України, тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони є підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди; є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом.

Так відповідно, вилучене майно про яке йдеться у клопотанні є речовим доказом у кримінальному провадженні та об`єктом кримінального правопорушення, на яке необхідно накласти арешт, так як є підстави вважати,що було вчинено кримінальне правопорушення, а вказаний автомобіль має значення для досудового розслідування та є доказом у кримінальному провадженні, тому відповідає критеріям, передбаченим ч.2 ст. 167 КПК України, як тимчасово вилучене майно, яке може бути речовим доказом.

Слідчий суддя при постановленні ухвали про накладення арешту на майно, враховує підстави та обставини, передбачені ст.ст. 167-173 КПК України.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 131-132, 170-171 КПК України,-

постановив:

Клопотання прокурора Новобаварської окружної прокуратури міста Харкова ОСОБА_3 по матеріалам кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000036 від 18.01.2023 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 356 КК України, про арешт майна - задовольнити.

Накласти арешт на транспортний засіб марки «Honda» моделі Akord», д.н.з НОМЕР_4 , 2010 року випуску, vin НОМЕР_2 , номер двигуна НОМЕР_3 , який є об`єктом кримінального правопорушення у кримінальному провадженні та передати вказаний автомобіль на відповідальне зберігання власнику ОСОБА_8 з покладенням на нього обов`язку забезпечити зберігання вказаного транспортного засобу за адресою місця проживання до скасування арешту майна у встановленому законодавством України порядку та попередивши його про кримінальну відповідальність за статтею 388 КК України.

Арешт майна може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Ухвала може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію ухвали негайно після її постановлення вручити прокурору та слідчому.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Повний текст ухвали складено та проголошено 18.01.2024 у зв`язку з перебуванням судді на лікарняному з 05.01.2024 по 17.01.2024.

Слідчий суддя: ОСОБА_1