ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 жовтня 2023 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

представників власників майна адвокатів ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду справу за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 20 вересня 2023 року про накладення арешту на майно (ЄРДР № 0000003),

В С Т А Н О В И В:

Ухвалою слідчого судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 20 вересня 2023 року частково задоволено клопотання старшого детектива підрозділу детективів Територіального управління БЕБ у Волинській області ОСОБА_9 та накладено арешт на майно, яке було виявлено та вилучено 14.09.2023 в ході проведення обшуку житлового будинку за адресою: Волинська область, м. Ковель, вул. Волинська, 4, а саме керівництво по експлуатації, технічний паспорт до автомату етикетувального LS-108R, незаповнені бланки товарних чеків з відтиском печатки ТОВ «Торговий дім «АРК-Плюс», незаповнені бланки накладних з відтиском печатки ТОВ «Торговий дім «АРК-Плюс», незаповнені бланки товарно-транспортних накладних з відтиском печатки ТОВ «Торговий дім «АРК-Плюс», накладна №28 від 26.05.2020 з відтиском печатки ТОВ «Торговий дім «АРК-Плюс», товарно-транспортна накладна №217192 від 26.05.2020 з відтиском печатки ТОВ «Торговий дім «АРК-Плюс», вилучені в спальній кімнаті ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , носій інформації накопичувач (жорсткий диск) «Western Digital» з серійним номером WCAW34550107, ємністю 1 Тб, вилучений з системного блоку чорного кольору, який знаходився в спальній кімнаті ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , носій інформації накопичувач «Transcend», ємністю 32 Гб, в задоволенні клопотання про накладення арешту грошові кошти відмовлено, в рамках досудового розслідування кримінального провадження внесеного до ЄРДР №0000003, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.229 КК України.

В поданій апеляційній скарзі прокурор вважає ухвалу слідчого судді незаконною та необґрунтованою. Посилається на те, що грошові кошти відповідають критеріям ч.1 ст.98 КПК України, оскільки вони набуті кримінально протиправним шляхом, а також підлягатимуть у майбутньому в предмет відшкодування шкоди завданої потерпілим. Просить ухвалу слідчого судді в частині відмови в накладенні арешту на майно скасувати та постановити нову ухвалу, якою клопотання про накладення арешту на майно задовольнити повністю.

Заслухавши доповідача, який виклав суть ухвали слідчого судді та доводи апеляційної скарги, прокурора, який підтримував подану апеляційну скаргу та просив скасувати ухвалу слідчого судді та накласти арешт на майно, представників власника майна, які заперечили апеляційну скаргу, перевіривши матеріали провадження, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає з таких підстав.

Положеннями ст.98 КПК України визначено, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Згідно приписів ч.ч.2-6 ст.170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів. У цьому випадку, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст.98 цього Кодексу; 2) спеціальної конфіскації. У цьому випадку, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або третьої особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно підлягатиме спеціальній конфіскації у випадках, передбачених КК України; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи. У цьому випадку, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених КК України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди. У цьому випадку, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, фізичної чи юридичної особи, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями (бездіяльністю) підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності обґрунтованого розміру цивільного позову у кримінальному провадженні, а так само обґрунтованого розміру неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, щодо якої здійснюється провадження.

Аналіз приписів закону про підстави для застосування заходів забезпечення кримінального провадження, які мають наслідком найбільше обмеження прав і свобод людини, засвідчує, що обов`язковими умовами їх ужиття є доведення належним представником сторони обвинувачення наявності, що:

1) існує обґрунтована підозри щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження;

2) потреби досудового розслідування, що виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, дізнавача, прокурора;

3) виконання завдання, для виконання якого слідчий, дізнавач, прокурор звертається з клопотанням (ч.3 ст.132 КПК України).

Водночас, під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді докази, що доводять обставини, на які вони посилаються. Кожну з визначених обставин, приводів, підстав потрібно доводити окремо з посиланням на конкретні матеріальні докази. Бездоказову констатацію існування певної обставини слідчий суддя повинен розглядати як припущення.

Аналіз вище зазначеної норми закону свідчить, що Кримінальним процесуальним кодексом України чітко передбачені підстави для застосування такого виду забезпечення кримінального провадження, як арешт майна.

Розглядаючи клопотання про накладення арешту на майно в порядку статей 170-173 КПК України, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати усі обставини, які передбачають підстави для арешту майна або відмови у задоволенні клопотання про арешт майна.

На думку апеляційного суду, зазначені вимоги закону при розгляді клопотання детектива про накладення арешту на майно слідчий суддя дотримався.

З матеріалів провадження встановлено, що Територіальним управлінням БЕБ у Волинській області здійснюється досудове розслідування кримінального провадження, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000003, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.229 КК України.

В ході досудового розслідування встановлено, що громадянин ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , будучи зареєстрованим як суб`єкт господарювання фізична особа підприємець, в м. Ковель організував діяльність з незаконного використання знаків для товарів і послуг ТМ «Castrol» права інтелектуальної власності на які належать компанії Castrol Limited (Кастрол Лімітед).

14.09.2023 за результатами обшуку житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 , виявлено та вилучено, крім іншого, грошові кошти в сумі 2700 доларів США, виявлені та вилучені в сейфі металевому, який знаходився в гардеробній кімнаті поруч зі спальною кімнатою ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , грошові кошти в сумі 6100 польських злотих.

В поданій апеляційній скарзі прокурор просить накласти арешт на вказані грошові кошти, оскільки вони набуті кримінально протиправним шляхом, а також підлягатимуть у майбутньому в предмет відшкодування шкоди.

Однак, такі доводи не заслуговують на увагу.

Стаття 41 Конституції України передбачає, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності.

В статті 2 КПК України зазначено, що завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

З матеріалів досудового розслідування вбачається, що повідомлення про підозру у вказаному провадженні, з часу внесення відомостей до ЄРДР 23.07.2023, і по даний час нікому не оголошено.

Слідчим суддею обґрунтовано зазначено, що незаконності набуття чи походження вилучених грошових коштів не встановлено, не доведено їх безпосереднього відношення до розслідування вказаного кримінального провадження та доказового значення, ухвалою слідчого судді від 12.09.2023 дозвіл на відшукання грошових коштів не надавався.

З такими висновками слідчого судді погоджується і апеляційний суд.

Прокурор в апеляційній скарзі серед іншого просить накласти арешт на гроші кошти і з метою забезпечення відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), однак відповідно до приписів ч.6 ст.170 КПК України арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого.

З матеріалів даного провадження убачається, що на момент розгляду клопотання про накладення арешту на майно статусу підозрюваного ніхто не набув, цивільний позов у кримінальному провадженні відсутній, тому відсутні правові підставі, передбачені ч.6 ст.170 КПК України для накладення арешту на майно.

Також під час апеляційного розгляду не надано доказів набуття вилучених коштів кримінально протиправним шляхом.

Дослідивши матеріали провадження, обставини справи, апеляційний суд вважає, що застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт на грошові кошти, не ґрунтується на вимогах закону.

Аналіз клопотання про накладення арешту на майно та долучених до нього матеріалів кримінального провадження дають підстави для висновку, що клопотання детектива в частині накладення арешту на грошові кошти не відповідає вимогам закону, детективом не було надано доказів, які б в достатній мірі підтверджували існування підстав для накладення арешту на це майно.

Доводи прокурора не заслуговують на увагу, оскільки в самому клопотанні про арешт майна належним чином не мотивовані підстави для його повного задоволення.

Підстави для скасування ухвали слідчого судді та постановлення нової з мотивів, викладених в апеляційній скарзі, відсутні.

На підставі наведеного і керуючись ст.ст.376, 404, 405, 407, 422 КПК України, Волинський апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_6 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 20 вересня 2023 року про накладення арешту на майно без змін.

Ухвала оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий /підпис

Судді: