У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 жовтня 2023 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

за участю секретарів судового засідання ОСОБА_4

ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 , яка діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Ленінського районного суду м. Миколаєва від 29.09.2023 року, якою стосовно

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Миколаєва, громадянина України, з середньою освітою, офіційно не працюючого, одруженого, має на утриманні неповнолітню дитину, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого

- підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185 КК України

- обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 26 листопада 2023 року з визначенням розміру застави у сумі 107 360 грн., що становить 40 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб

учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_9

захисник ОСОБА_6

підозрюваний ОСОБА_8

в с т а н о в и в :

Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

В апеляційній скарзі захисник просить ухвалу слідчого судді скасувати, постановити нову, якою обрати підозрюваному запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції:

Ухвалою слідчого судді задоволено клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_8 . Застосовано до ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 26 листопада 2023 року з визначенням розміру застави у сумі 107 360 грн., що становить 40 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу.

В апеляційній скарзі захисник вважає, що оскаржувана ухвала є необґрунтованою та незаконною.

Зазначає, що підозрюваний свою вину визнає, щиро кається у скоєному, не має на меті ухилятись від слідства та впливати на свідків, має постійне місце проживання, де проживає разом з матір`ю, яка є інвалідом II групи.

На думку захисника, стороною обвинувачення не була доведена наявність ризиків, визначених ст. 177 КПК України.

Зазначає, що ступінь тяжкості вчиненого злочину не може бути підставою для обрання підозрюваному найбільш суворого запобіжного заходу.

Встановлені судом першої інстанції обставини.

Під час розгляду клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_8 , слідчим суддею встановлені наступні обставини.

Слідчим відділом ВП № 2 Миколаївського РУП ГУНП в Миколаївській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0001231 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

За версією органу досудового розслідування, 28.09.2023 близько 01:00 (точний час в ході досудового розслідування не встановлено), ОСОБА_8 , діючи повторно, за попередньою змовою зі ОСОБА_10 , в умовах воєнного стану, реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на викрадення чужого майна, із корисливих мотивів, перебуваючи біля будинку № 40 по пр. Миру у м. Миколаєві, таємно, шляхом відкриття кришки бензинового баку автомобілю "MAN" державний номер " НОМЕР_1 ", за допомогою ручної помпи, злили та викрали 50 літрів дизельного палива, чим спричинили ОСОБА_11 матеріальну шкоду на суму 2850 грн.

В подальшому, утримуючи при собі викрадене дизельне паливо в об`ємі 50 літрів, ОСОБА_8 та ОСОБА_10 з місця вчинення злочину зникли, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд.

28.09.2023 року ОСОБА_8 , повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

Слідчим подано клопотання про застосування до ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в якому зазначено, що останній підозрюється у вчиненні тяжкого корисливого злочину, вчиненого в умовах воєнного стану, під час досудового слідства встановлено наявність ризиків, передбачених п.п. 1,5 ч.1 ст.177 КПК України. Прокурор в судовому засіданні зазначив, що неможливо запобігти вказаним ризикам шляхом застосування більш м`якого виду запобіжного заходу ніж тримання під вартою.

Ухвалою слідчого судді задоволено клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_8 .. Застосовано до ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 26 листопада 2023 року з визначенням розміру застави у сумі 107 360 грн., що становить 40 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Задовольняючи клопотання слідчого, слідчий суддя погоджуючись зі слідчим та прокурором щодо наявності ризиків, передбачених п. 1,5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме, що підозрюваний може переховуватись від органів досудового розслідування або суду та вчинити інші кримінальні правопорушення, тому вважав, що більш м`який запобіжний захід не забезпечить запобіганню доведених ризиків та прийшов до висновку про необхідність застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Встановлені судом апеляційної інстанції обставини.

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників судового провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали судового та кримінального проваджень, суд апеляційної інстанції дійшов наступного.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Аналогічне відображення принципів вирішення питання застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо особи міститься і в положеннях ст. ст. 177, 178, 183, 194 КПК України.

Під час апеляційного розгляду, встановлено, що рішення слідчим суддею прийнято з дотриманням зазначених вимог національного та міжнародного законодавства.

У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі "Ілійков проти Болгарії" №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що "суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів".

П. 48 рішення "Чеботарь проти Молдови" № 35615/06 від 13.11.07 р. - Європейський Суд з прав людини зазначив "Суд повторює, що для того, щоб арешт по обґрунтованій підозрі був виправданий у відповідності з статтею 5 & 1 (с), поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення, ні в момент арешту ні під час перебування заявника під вартою. Також не обов`язково, щоб затриманій особі були, по кінцевому рахунку, пред`явлені обвинувачення, або щоб ця особа була піддана суду. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання".

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Враховуючи тяжкість а також фактичні обставини кримінального правопорушення у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_8 , відомості щодо особи підозрюваного, який офіційно не працює та не має стабільного джерела доходу, не має міцних соціальних зв`язків, має мати з інвалідністю, раніше неодноразово судимий в тому числі за вчинення особливо тяжких злочинів, апеляційний суд погоджується з рішенням суду першої інстанції, що більш м`який запобіжний захід ніж тримання під вартою, не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного.

Так, слідчим суддею взято до уваги, що слідчим відділом ВП № 2 Миколаївського РУП ГУНП в Миколаївській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0001231 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

28.09.2023 року ОСОБА_8 , повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

ОСОБА_8 обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, за яке законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 5 до 8 років.

Надані суду матеріали кримінального провадження містять відомості, які свідчать на даний час про правильність висновку суду щодо обґрунтованості підозри ОСОБА_8 в інкримінованому йому злочині.

Зважаючи на сукупність отриманих в процесі розгляду клопотання відомостей та даних, що характеризують особу, колегія суддів вважає, що є правильним висновок слідчого судді про існування ризиків, передбачених ч.1 ст. 177 КПК України.

Задовольняючи клопотання слідчого, слідчий суддя вірно зазначив, що враховуючи відомості, які характеризують особу підозрюваного, який ніде не працює, раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення аналогічних злочинів, існує значна ймовірність щодо того, що розуміючи наслідки вчиненого, підозрюваний може переховуватися від органу досудового розслідування та вчинити інше кримінальне правопорушення.

Недостатність застосування відносно підозрюваного ОСОБА_8 іншого більш м`якого запобіжного заходу обґрунтована наявністю вищевказаних ризиків.

Наведені вище обставини надають достатньо підстав вважати, що тільки застосування відносно підозрюваного ОСОБА_8 , саме такого виняткового найсуворішого запобіжного заходу, як тримання під вартою, забезпечить належне виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків.

Слідчим суддею при розгляді клопотання не було допущено істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які б могли вплинути на правильність прийнятого ним рішення.

З огляду на наведене апеляційна скарга захисника не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 376, 405, 407, 422, 424, 532 КПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 - залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Ленінського районного суду м. Миколаєва від 29.09.2023 року, щодо ОСОБА_8 - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий:

Судді: