Справа № 638/6991/23
Провадження № 1-кп/638/1448/23
УХВАЛА

Іменем України

20 листопада 2023 року м. Харків

Дзержинський районний суд м. Харкова у складі колегії суддів:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

суддів - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю:

секретаря судового засідання - ОСОБА_4 ,

прокурора - ОСОБА_5 ,

захисника - ОСОБА_6 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові матеріали обвинувального акту у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001208 від 12.06.2023, який надійшов з Харківської обласної прокуратури, за обвинуваченням

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки міста Ізюм Харківської області, громадянки України, з вищою освітою, яка у період з 09.02.2021 по 14.06.2022 обіймала посаду старшого інспектора-чергового чергової частини сектору моніторингу Ізюмського районного управління поліції в Харківській області, майор поліції, яка зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судима, місцезнаходження якої на даний час не встановлено,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України,

ВСТАНОВИВ:

В провадження Дзержинського районного суду м. Харкова з Харківської обласної прокуратури надійшов обвинувальний акт відносно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення-злочину, передбаченого ч. 2 ст.111 КК України.

У підготовчому судовому засіданні прокурором заявлене клопотання про здійснення спеціального судового провадження стосовно обвинуваченої ОСОБА_7 . В обґрунтування заявленого клопотання прокурор зазначив, що під час проведення досудового розслідування у вказаному провадженні на підставі ухвали слідчого судді Ленінського районного суду м. Харкова від 21.06.2023 по справі №642/3050/23 надано дозвіл на здійснення спеціального досудового розслідування стосовно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Судовий розгляд у кримінальному провадженні щодо злочинів, зазначених у частині другій статті 297-1 КПК України, може здійснюватися за відсутності обвинуваченого, який переховується від органів слідства та суду на тимчасово окупованій території України, на території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, з метою ухилення від кримінальної відповідальності (спеціальне судове провадження) та/або оголошений у міжнародний розшук.

30.05.2023 відносно ОСОБА_7 складено повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України, а саме - у державній зраді, тобто, діянні, умисно вчиненому громадянином України на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканності, обороноздатності, державній, економічній чи інформаційній безпеці України: перехід на бік ворога в період збройного конфлікту, вчиненому в умовах воєнного стану.

Відповідно до вимог ст.ст. 278, 111, 135 КПК України, у зв`язку з неможливістю вручення, письмове повідомлення про підозру було скероване за місцем роботи ОСОБА_7 , а також опубліковано в засобах масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження та на офіційному веб-сайті Офісу Генерального прокурора. Таким чином, з 30.05.2023 ОСОБА_7 набула процесуального статусу підозрюваної та була викликана для проведення допиту та інших слідчих (розшукових) дій на 07.06.2023, 08.06.2023 та 09.06.2023.

Проте, підозрювана ОСОБА_7 на виклики не з`явилася, причини своєї неявки слідчому не повідомила, документів, які б підтверджували поважність причин неявки не надала.

Постановою слідчого від 12.06.2023 ОСОБА_7 оголошено у розшук, проведення якого доручено оперативним співробітникам Харківського управління Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України.

13.06.2023 слідчим суддею Ленінського районного суду м. Харкова ОСОБА_8 задоволено клопотання слідчого та постановлено ухвалу, якою надано дозвіл на затримання ОСОБА_7 з метою її приводу для участі у розгляді клопотання про застосування відносно нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

На теперішній час ОСОБА_7 не затримана, згідно отриманих під час досудового розслідування доказів ОСОБА_7 перебувала у місті Ізюм Харківської області до деокупації Харківської області Збройними Силами України, після звільнення м. Ізюм залишила місто і виїхала на територію російської федерації держави-агресора з метою уникнення від кримінальної відповідальності.

Посилаючись на положення ч.5 ст. 139 КПК України та з огляду на те, що ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України, а також те, що вона умисно та безпідставно ухиляється від явки на виклики, переховується від суду з метою ухилення від кримінальної відповідальності, оголошена у розшук, перебуває на території російської федерації держави-агресора, з метою виконання завдань кримінального судочинства, щоб кожний, хто вчинив злочини проти миру, безпеки людства та міжнародного правопорядку, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, прокурор просить постановити ухвалу про здійснення спеціального судового провадження у кримінальному провадженні №0001208 від 12.06.2023 стосовно ОСОБА_7 .

Захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_6 заперечував проти задоволення клопотання, посилаючись на те, що стороною обвинувачення не доведено, що ОСОБА_7 переховується на території держави-агресора та те, що вона добровільно виїхала на вказану територію.

Колегія суддів, ознайомившись з клопотанням прокурора та доданими до нього матеріалами, заслухавши думку учасників підготовчого судового засідання, дослідивши матеріали обвинувального акту та доданих до нього матеріалів, дійшла наступних висновків.

До загальних засад кримінального провадження, зокрема, відносяться: законність, презумпція невинуватості та забезпечення доведеності вини, забезпечення права на захист, доступ до правосуддя, змагальність сторін та свобода в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, безпосередність дослідження показань. При цьому зміст та форма кримінального провадження за відсутності підозрюваного або обвинуваченого (in absentia) повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, зазначеним у ст. 7 КПК України, з урахуванням особливостей, встановлених законом та нормами міжнародного права.

У Міжнародному пакті про громадянські і політичні права (ст. 14 (3) (d)) вказується: «Кожен має право при розгляді будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення, як мінімум, на такі гарантії на основі повної рівності: (d) бути засудженим в його присутності...». Водночас, обвинувачений може добровільно відмовитися від здійснення свого права бути присутнім на судових слуханнях, але суд у будь-якому випадку має здійснити ретельну перевірку наведеної обставини.

Відповідні права та можливості обвинуваченого визначені ст. 42 КПК України.

Ключове значення в цьому випадку має відігравати повідомлення особи про порушене проти неї кримінальне провадження, яке мало бути здійснено відповідно до процесуальних і матеріальних вимог, що гарантують ефективне здійснення її прав, при тому, що неясна і неофіційна інформація є недостатньою (рішення ЄСПЛ у справі «Сейдовіч проти Італії»).

Можливість судового розгляду справи у кримінальному проваджені у разі неприбуття обвинуваченого за викликом суду шляхом здійснення спеціального судового провадження передбачена у ч. 3 ст. 323 КПК України.

Так, за змістом абз. 1 цієї частини передбачено, що судовий розгляд у кримінальному провадженні щодо злочинів, зазначених у частині другій статті 297-1 цього Кодексу, може здійснюватися за відсутності обвинуваченого (in absentia), який переховується від органів слідства та суду на тимчасово окупованій території України, на території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, з метою ухилення від кримінальної відповідальності (спеціальне судове провадження) та/або оголошений в міжнародний розшук.

В свою чергу, за змістом ч. 2 ст. 297-1 КПК України, серед переліку злочинів за якими може бути призначено спеціальне судове провадження, міститься й кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 111 КК України, за якою висунуто обвинувачення ОСОБА_7 .

Колегія суддів вважає, що подальший розгляд кримінального провадження № 0001208 від 12.06.2023 шляхом здійснення спеціального судового провадження не порушуватиме права обвинуваченої на справедливий суд у зв`язку з наступним.

Під час розгляду цього кримінального провадження наявні всі засоби і можливості дотримання стандартів судового розгляду, викладені у Резолюції 11 комітету Міністрів Ради Європи від 19 січня 1973 року «Про критерії, що регламентують розгляд, проведений за відсутності обвинуваченого», якою регламентується наступне:

«1. Справу жодної особи не може бути розглянуто, якщо до цього її ефективно протягом часу, що дозволяє їй з`явитися в суд і підготувати свій захист, не було оповіщено повістками, якщо тільки не буде встановлено, що вона навмисно прагнула уникнути правосуддя.

2. Повістки повинні вказувати на наслідки неявки обвинуваченого на розгляд.

3. Коли суд встановить, що обвинуваченому, який не з`явився на розгляд, була вручена (atteint) повістка, він повинен розпорядитися про відкладення розгляду, якщо визнає, що особиста присутність обвинуваченого є обов`язковою, або якщо є підстави вважати, що у нього виникли перешкоди для явки.

4. Справа обвинуваченого не повинна розглядатися в його відсутність, якщо можливо і бажано перенести розгляд на територію іншої держави або звернутися із запитом про видачу.

5. Коли справа обвинуваченого розглядається в його відсутність, докази повинні збиратися звичайними способами, а захист повинен мати право втручатися в цей процес.

6. Судове рішення, прийняте за відсутності обвинуваченого, має бути доведено до його відома згідно з правилами вручення повісток для явки в суд, і період часу для оскарження не повинен починатися раніше, ніж особа, щодо якої винесено вирок, не отримає ефективного повідомлення про винесене судове рішення, якщо тільки не буде встановлено, що вона навмисно прагнула уникнути правосуддя.

7. Кожен, чия справа розглядалася в його відсутність, повинен мати можливість оскаржити це судове рішення будь-якими доступними йому засобами, якби він був присутній.

8. Особа, справу якої було розглянуто в її відсутність, і якій не була належним чином і в належній формі вручена повістка, повинна мати правовий засіб захисту, що дозволяє їй анулювати судове рішення.

9. Особа, справу якої розглянуто в її відсутність, але якій повістка була належним чином вручена, має право на повторний розгляд справи в звичайному порядку, якщо ця особа може довести, що її відсутність і факт того, що вона не могла проінформувати суддю у справі, були викликані обставинами, що знаходяться за межами її контролю».

Європейський Суд з прав людини з особливою увагою ставиться до судового розгляду справ за відсутності обвинуваченого. У рішенні ЄСПЛ «Медєніца проти Швейцарії» суд зазначив, що існування процедури заочного кримінального провадження не викликає заперечень лише за умови, що при цьому дотримуються гарантії, що забезпечують права людини, закріплені Конвенцією.

Кримінальний процесуальний закон України надає обвинуваченим всі необхідні можливості в рамках спеціального судового провадження, щодо необхідності дотримання яких у справах за відсутності обвинуваченого (in absentia) висловлюється у своїх рішеннях ЄСПЛ, зокрема, надає право обвинуваченим за бажанням бути присутніми при розгляді кримінального провадження, право виробити лінію захисту, право на юридичну допомогу, право бути вислуханим, право оскаржити заочний вирок.

Підготовче судове засідання у даному кримінальному провадженні призначалось на 27.07.2023, 14.09.2023, 04.10.2023 та на 20.11.2023. У вказані судові засідання ОСОБА_7 , належним чином повідомлена про дату, час та місце розгляду справи, не з`явилася, причини своєї неявки суду не повідомила, заяв про відкладення розгляду справи або про поважність причин неявки суду не повідомила.

З огляду на наявні використані засоби повідомлення обвинуваченої про розгляд кримінального провадження, суд не вбачає будь-яких інших можливостей, які могли б бути використані судом, стороною обвинувачення та стороною захисту для повідомлення обвинуваченої про проведення судового засідання.

Враховуючи здійснення викликів і повідомлень належним чином в рамках даного кримінального провадження та неможливість будь-якими іншими способами викликати обвинувачену в судове засідання, суд оцінює неявку обвинуваченої як таку, що має на меті переховування від суду з метою ухилення від кримінальної відповідальності.

Згідно з висновком, який міститься в постанові Верховного Суду України від 19 березня 2015 року (провадження № 5-1кс15), «під ухиленням від слідства або суду з погляду застосування ст. 49 КК слід розуміти будь-які умисні дії, вчинені певною особою з метою уникнути кримінальної відповідальності за вчинений злочин, що змушує правоохоронні органи вживати заходів, спрямованих на розшук і затримання правопорушника (нез`явлення без поважних причин за викликом до слідчого або суду, недотримання умов запобіжного заходу, зміна документів, які посвідчують особу, зміна зовнішності, перехід на нелегальне становище, перебування в тайнику, імітація своєї смерті тощо)… Зупинення перебігу строку давності можливе тільки щодо певної особи, обізнаної про те, що стосовно неї проводиться слідство... При з`ясуванні, які дії особи мають визнаватись юридично значущим (а не просто фактичним) ухиленням від слідства або суду, треба враховувати, крім усього іншого, кримінально процесуальний статус особи, що вчинила злочин. Це має бути особа, яка в установленому порядку визнана підозрюваним або обвинуваченим та яка зобов`язана з`являтись до правозастосовних органів за викликом, перебувати в межах їх досяжності. Зазначена особа усвідомлює, що в неї вже виник юридичний обов`язок постати перед слідством або судом, однак вона ухиляється від виконання такого обов`язку».

Наведена позиція була додатково підтверджена постановами Верховного Суду від 19 червня 2018 року по справі № 659/234/16-к та 30 травня 2019 року по справі № 639/793/17.

Крім того, в постанові Верховного Суду від 27 березня 2019 року (провадження № 51-9040км18) на підставі аналізу положень ч. 1 ст. 281 КПК колегія суддів дійшла висновку, що підстава для оголошення розшуку під час досудового розслідування «місцезнаходження підозрюваного невідоме» може мати місце як у випадку, якщо підозрюваний ухиляється від слідства, так і з інших причин, коли не встановлено його місцезнаходження».

У постанові Верховного Суду від 10 березня 2020 року у справі № 242/3982/16-к зазначено, що «за таких обставин, Верховний Суд погоджується з висновками апеляційного суду, відповідно до яких органом досудового розслідування вичерпано всі можливі заходи для повідомлення особи про підозру, та належним чином виконані вимоги закону щодо вручення письмового повідомлення про підозру ОСОБА 1, про завершення досудового розслідування та надання доступу до матеріалів досудового розслідування. Виходячи з тих заходів, які були вжиті органом досудового розслідування для вручення повідомлення про підозру ОСОБА 1, Верховний Суд не знаходить підстав вважати, що останній не був повідомлений про наявність кримінального провадження відносно нього. У зв`язку з цим він мав можливість отримувати інформацію щодо часу і місця судового розгляду кримінального провадження, оскільки відповідні повістки публікувалися у засобах масової інформації загальнодержавного значення та на інтернет-порталі судової влади. Він також мав можливість взяти участь у судовому розгляді кримінального провадження як особисто, так і шляхом залучення захисника за власним вибором, якщо б мав таке бажання. Поряд з цим, для захисту інтересів ОСОБА_1 державою був залучений захисник, касаційна скарга якого є предметом розгляду суду касаційної інстанції».

Аналіз загального змісту наведеної судової практики, з урахуванням конкретних обставини цього провадження, дозволяє дійти висновку про можливість здійснювати подальший розгляд у формі спеціального судового провадження з дотриманням норм міжнародного законодавства в сфері захисту прав людини, у тому числі вищенаведеної практики ЄСПЛ, практики Верховного Суду, та що такий розгляд не призводить до порушення ст. 6 Конвенції, положень Конституції України, та положень КПК України.

Право людини і громадянина на судовий захист належить до громадянських прав, при чому, містить в собі юридичну гарантію від свавілля як з боку держави, так і окремих осіб. Держава має забезпечувати захист прав особи, у тому числі шляхом реалізації завдань кримінального судочинства.

Завданнями кримінального судочинства є охорона прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб, які беруть в ньому участь, а також швидке і повне розкриття злочинів, викриття винних та забезпечення правильного застосування закону з тим, щоб кожний, хто вчинив злочин, був притягнутий до відповідальності і жоден невинний не був покараний.

Тобто, забезпечення гарантії того, що особа, якій у встановленому порядку висунуте обвинувачення у вчиненні злочину, має постати перед судом, спрямоване на захист не тільки інтересів усього суспільства, але й кожного окремого громадянина держави.

Можливість розглянути справу і прийняти у ній рішення за відсутності обвинуваченого відповідає загальним засадам демократичного суспільства. Необхідні критерії для такого розгляду закріплені у Резолюції (75) 11 Комітету Міністрів Ради Європи «Про критерії, що регламентують розгляд, що здійснюється за відсутності обвинуваченого» та Рекомендаціях № 6 R (87)18 Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам «Щодо спрощення кримінального судочинства».

Сумісність обмежень, передбачених національним законодавством, з правом доступу до суду, гарантованим статтею 6 Конвенції, має залежати від особливостей конкретного провадження. Право на участь у розгляді справи, гарантоване статтею 6 Конвенції, не є абсолютним, і має існувати розумна пропорційність між використовуваними засобами та метою, яку прагнуть досягти. Відповідні обмеження не повинні перешкоджати здійснення права таким чином або до такої міри, що порушується сама суть права.

Оскільки наявними у матеріалах справи доказами належним чином доведено, що обвинувачення ОСОБА_7 у кримінальному провадженні №0001208 від 12.06.2023 висунуте щодо вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України, що входить до переліку злочинів, зазначених у ч. 2 ст. 297-1 КПК України, досудове розслідування кримінального провадження №0001208 від 12.06.2023 відносно ОСОБА_7 проводилось у формі спеціального досудового розслідування, є відомості про ймовірне перебування обвинуваченої на території держави-агресора, ОСОБА_7 повідомлена належним чином про розгляд судом кримінального провадження відносно неї в порядку, передбаченому КПК України, однак, в діях обвинуваченої вбачаються спроби переховування від суду з метою ухилення від кримінальної відповідальності, судова колегія дійшла висновку про наявність підстав для задоволення заявленого клопотання прокурора про здійснення спеціального судового провадження стосовно обвинуваченої ОСОБА_7 .

Відповідно до ч. 10 ст. 615 КПК України, кримінальне провадження в суді першої інстанції щодо злочинів, за вчинення яких передбачено довічне позбавлення волі, здійснюється колегіально судом у складі трьох суддів, крім здійснення кримінального провадження у суді, в якому до моменту введення воєнного стану та набрання чинності цією частиною було визначено склад суду за участю присяжних.

Згідно з вищенаведеними вимогами кримінального процесуального закону, кримінальне провадження підлягає розгляду колегіально судом у складі трьох суддів.

На підставі викладеного, керуючись ст. 31, 314-316, 323, 371-372, 376, 395, 615 КПК України,

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора про здійснення спеціального судового провадження відносно обвинуваченої ОСОБА_7 - задовольнити.

Кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001208 від 12.06.2023, за обвинуваченням ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України, здійснювати за відсутності обвинуваченої (in absentia) в порядку спеціального судового провадження, у відкритому судовому засіданні.

Роз`яснити учасникам кримінального провадження положення ч. 4 ст. 323 КПК України, що у разі якщо після постановлення ухвали про спеціальне судове провадження обвинувачений з`явився або був доставлений до суду, судовий розгляд продовжується з моменту постановлення такої ухвали згідно із загальними правилами, передбаченими цим Кодексом.

Призначити підготовче засідання у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України, на 16.01.2024 року об 11.00 год. в приміщенні Дзержинського районного суду м. Харкова

У судове засіданні викликати учасників кримінального провадження.

Відповідно до вимог ч. 10 ст. 615 КПК України кримінальне провадження здійснювати колегіально судом у складі трьох суддів.

Повістки про виклик обвинуваченої ОСОБА_7 у кримінальному провадженні, а також інформацію про процесуальні документи, надсилати та публікувати відповідно до вимог ст. 323 КПК України.

Ухвала оскарженню не підлягає. Заперечення проти ухвали можуть бути включені до апеляційної скарги на судове рішення, передбачене частиною першою ст. 392 Кримінального процесуального кодексу України.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення.

Повний текст ухвали складено 20.11.2023 року.

Головуючий ОСОБА_1

Судді: ОСОБА_3

ОСОБА_2