Справа №591/9404/23 Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 11-сс/816/678/23 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
Категорія - домашній арешт
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 грудня 2023 року колегія суддів Сумського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Суми матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Зарічного районного суду м. Суми від 25.10.2023, якою частково задоволено клопотання слідчого та якою відносно підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обрано запобіжний захід у виді домашнього арешту з покладенням на нього виконання окремих обов`язків,-

ВСТАНОВИЛА:

У кримінальному провадженні № 0000233 від 02.08.2023, яке перебуває в провадженні СУ ГУНП в Сумській області ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 307 КК України.

25.10.2023 ухвалою слідчого судді Зарічного районного суду м. Суми частково задоволено клопотання слідчого та відносно підозрюваного ОСОБА_7 на строк до 23.12.2023 включно застосовано запобіжний захід у виді домашнього арешту, заборонивши останньому цілодобово залишати житло за адресою: АДРЕСА_1 , а також з покладенням на нього обов`язків:

1) прибувати до слідчого, прокурора чи суду по першому виклику;

2) не відлучатися за межі визначеного місця проживання без дозволу слідчого чи прокурора;

3) повідомляти слідчого чи прокурора про зміну свого місця проживання чи роботи;

4) утримуватися від спілкування зі свідками;

5) здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну;

6) носити електронний засіб контролю.

Не погодившись з ухвалою слідчого судді прокурор подав апеляційну скаргу в якій просив ухвалу слідчого судді Зарічного районного суду м. Суми від 25.10.2023, скасувати та постановити нову ухвалу, якою просив задовольнити клопотання слідчого відділу СУ ГУНП в Сумській області ОСОБА_8 і змінити підозрюваному ОСОБА_7 запобіжний захід на тримання під вартою в межах строку досудового розслідування.

В обґрунтування своїх вимог прокурор зазначав, що слідчий суддя при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою допустив однобічність, істотні порушення вимог чинного законодавства та невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, визнавши не доведення ризику можливого переховування від органів досудового розслідування та суду з огляду на тяжкість покарання, яке загрожує ОСОБА_7 у разі доведення його винуватості.

При цьому судом проігноровано, що ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за який передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк до 10 років, і вже тільки з цих підстав буде вживати заходів перешкоджання досудовому розслідуванню шляхом переховування від суду, знищення або спотворення доказів, впливу на свідків з метою уникнення відповідальності.

Як вбачається з ухвали слідчого судді рішення суду мотивоване тим, що ОСОБА_7 має сім`ю : цивільну дружину та батька, який потребує допомоги в силу стану здоров`я та віку. Однак, прокурор вважав, що вказані обставини не відповідають фактичним, оскільки під час проведення обшуку ОСОБА_7 повідомив, що дружини не має, а ОСОБА_9 є його дівчиною, яка на місці підтвердила, що ніякого відношення до вказаного чоловіка не має, залишивши будинок фактично до початку обшуку. З приводу батька ОСОБА_7 до обрання йому запобіжного заходу у суді, у той час і у ході фактичного затримання та з`ясування кола родичів, яких потрібно інформувати, жодним чином не повідомляв. Також не наданий жоден документ про вік та стан здоров`я чоловіка, про якого у суді ОСОБА_7 повідомив як про свого батька.

Також не відповідає дійсності твердження у рішенні суду на користь відсутності ризику можливого переховування від органу досудового слідства та суду про те, що ОСОБА_7 постійно проживає у квартирі, яку успадкував після смерті матері й бабусі. Насправді відомості у державних реєстрах не містять інформації про наявність у власності ОСОБА_7 житла у АДРЕСА_1 та взагалі будь-якого житла.

Також судом залишена поза увагою думка прокурора про те, що належна процесуальна поведінка підозрюваного забезпечена застосованим заходом забезпечення кримінального провадження у вигляді його затримання одразу після викриття злочинних дій ОСОБА_7 правоохоронними органами. При цьому як належну процесуальну поведінку підозрюваного судом враховано надання ним показів та добровільна видача речей під час обшуку.

При цьому судом також проігноровані доводи прокурора щодо фактичного повного невизнання підозрюваним своєї вини, надання ним показів, які суперечать фактичним обставинам, виявленим на місці скоєння кримінального правопорушення та залишена поза увагою неможливість ОСОБА_7 логічно пояснити у суді своєї позиції щодо причин та обставин фасування, у тому числі за допомогою вагів, наркотичної речовини по окремим невеликим пакункам.

Також судом прийнято до уваги як наявність працевлаштування ОСОБА_7 для спростування існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, пояснення підозрюваного про те, що він самостійно та одноособового виконує роботи, пов`язані з грузопервезенням та облицюванням фасадів, при цьому підтверджуючі цьому документи суду також надані не були.

Про дату, час і місце апеляційного розгляду учасники кримінального провадження повідомлялись. Від прокурора ОСОБА_6 , підозрюваного ОСОБА_7 та захисника ОСОБА_10 надійшли заяви про розгляд справи без їх участі.

Враховуючи викладене та ст. 28 КПК України, колегія суддів вважає за можливе провести розгляд кримінального провадження без участі його учасників, що узгоджується з ч. 4 ст. 405 КПК України.

Тому, заслухавши доповідь судді, вивчивши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги колегія суддів дійшла такого висновку.

Як вбачається з матеріалів провадження СУ ГУНП в Сумській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, відомості про яке 02.08.2023 внесено до Єдиного реєстру досудового розслідування під № 0000233, за підозрою ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 307 КК України.

25.10.2023 ухвалою слідчого судді Зарічного районного суду м. Суми частково задоволено клопотання слідчого та відносно підозрюваного ОСОБА_7 на строк до 23.12.2023 включно застосовано запобіжний захід у виді домашнього арешту, заборонивши останньому цілодобово залишати житло за адресою: АДРЕСА_1 , а також з покладенням на нього обов`язків:

1) прибувати до слідчого, прокурора чи суду по першому виклику;

2) не відлучатися за межі визначеного місця проживання без дозволу слідчого чи прокурора;

3) повідомляти слідчого чи прокурора про зміну свого місця проживання чи роботи;

4) утримуватися від спілкування зі свідками;

5) здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну;

6) носити електронний засіб контролю.

Згідно вимог ч. 1 ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім ризиків, зазначених у ст. 177 КПК України, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється; вік та стан здоров`я підозрюваного; міцність його соціальних зв`язків в місці постійного проживання, у тому числі наявність родини й утриманців; наявність постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного; його майновий стан; наявність судимостей та інші.

Відповідно до положень ст. 181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі. Строк дії ухвали слідчого судді про тримання особи під домашнім арештом не може перевищувати двох місяців. У разі необхідності строк тримання особи під домашнім арештом може бути продовжений за клопотанням прокурора в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому статтею 199 цього Кодексу. Сукупний строк тримання особи під домашнім арештом під час досудового розслідування не може перевищувати шести місяців. По закінченню цього строку ухвала про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту припиняє свою дію і запобіжний захід вважається скасованим.

Статтею 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення, наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, і на які вказує слідчий і прокурор; недостатність підстав для застосування більш м`якого запобіжного заходу для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Як зазначив Європейський суд з прав людини у своєму рішенні в справі "Манчіні проти Італії", за наслідками та способами застосування як тримання під вартою, так і домашній арешт прирівнюються до позбавлення волі для цілей статті 5 п. 1 п.п. с Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.

Під час апеляційного перегляду оскаржуваної ухвали колегією суддів встановлено, що слідчий суддя в повній мірі дотримався вищезазначених вимог кримінального процесуального закону та Конвенції, належним чином встановив наявність у кримінальному провадженні обґрунтованої підозри стосовно ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень, оскільки додані до клопотання документи (протоколи за результатами проведення негласних слідчих (розшукових) дій, протоколи обшуку та висновки експерта) містять достатньо даних, які на даній стадії досудового розслідування дають підстави об`єктивному спостерігачу вважати, що ОСОБА_7 міг вчинити кримінальні правопорушення, які йому інкримінують органи досудового розслідування.

Також слідчим суддею оцінено і заявлені у клопотанні слідчого ризики, а саме ризики визначені п.п.1,3,5 ч.1 ст.177 КПК України.

При цьому, як слідує з матеріалів провадження, слідчий суддя погодився лише з існуванням ризику передбаченого п.3 ч.1 ст.177 КПК України.

Проаналізувавши матеріали кримінального провадження в своїй сукупності колегія суддів, з такою позицією слідчого судді погоджується.

Так, з матеріалів справи вбачається, що ризик можливого переховування від органів досудового розслідування та суду мотивовано лише тяжкістю покарання, що загрожує ОСОБА_7 у разі доведення його винуватості. Однак, як правильно наголосив слідчий суддя, лише тяжкість покарання, не може обґрунтовувати наявність вказаного ризику.

Слідчим суддею було встановлено, що ОСОБА_7 не судимий, має сім`ю (цивільну дружину, з якою проживає протягом 5 років, та батька, який потребує допомоги в силу стану здоров`я та віку), постійно проживає у квартирі, яку успадкував після смерті матері й бабусі, з моменту, коли дізнався про кримінальне провадження, підозрюваний демонструє належну процесуальну поведінку, зокрема дає покази, під час обшуку добровільно видав всі речі, які мають значення для кримінального провадження.

В апеляційній скарзі прокурор не погоджувався з висновками слідчого судді щодо існування в ОСОБА_7 дружини, батька і наявності у власності квартири, однак і доказів в підтвердження своїх доводів апелянт не надав.

Також колегія суддів погоджується з висновком слідчого судді і в частині того, що виключно на припущеннях ґрунтується і позиція органів досудового розслідування щодо існування ризику, передбаченого п.5 ч.1 ст.177 КПК України, оскільки в клопотанні з приводу існування такого ризику слідчим зазначено лише те, що, ОСОБА_7 , знаходячись на свободі, може продовжити злочинну діяльність з метою заробітку грошових коштів.

Водночас як слідує з матеріалів на підтвердження таких відомостей не наведено будь-яких об`єктивних даних та не надано будь-яких доказів, які б свідчили про існування такого ризику або давали підстави стверджувати про те, що ОСОБА_7 після припинення органами досудового розслідування злочинної діяльності буде її продовжувати.

Натомість, як зазначалось вище, під час розгляду клопотання з`ясовано, що підозрюваний під час проведення обшуку добровільно видав всі пакети з речовинами, які є предметом злочинної діяльності, а також телефон, в якому містяться контакти підозрюваного. Крім того, ОСОБА_7 є не судимою особою та вперше притягується до відповідальності. Відомостей про те, що він раніше був причетний до злочинів або що злочинна діяльність є його єдиним джерелом доходу, матеріали клопотання не містять. Водночас, слідчим суддею було встановлено, що підозрюваний зазначив, що неофіційно працює і робота, що пов`язана з грузовими перевезеннями і облицюваннями фасадів є його джерелом доходів.

В апеляційній скарзі прокурор не погоджувався з висновком суду щодо працевлаштування підозрюваного, оскільки той не надав підтверджуючих документів, однак слід зауважити що підозрюваний вказав на цей заробіток як на неофіційне джерело доходу.

Також в апеляційній скарзі прокурор зауважував і на тому, що ОСОБА_7 в суді не зміг логічно пояснити своєї позиції щодо причин та обставин фасування, у тому числі за допомогою вагів, наркотичної речовини по окремим невеликим пакункам. Таку обставину колегія суддів вважає недостатньою для застосування до підозрюваного найсуворішого виду запобіжного заходу, оскільки її з`ясування відбуватиметься на іншій стадії стадії судового розгляду кримінального провадження по суті, у разі спрямування обвинувального акту до суду.

Водночас, з доданих до клопотання матеріалів слідчим суддею встановлено, що ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні дій, пов`язаних зі збутом наркотичної речовини, яким, на думку органів досудового розслідування, він займався певний проміжок часу. Отже, за таких обставин останньому можуть бути відомі певні відомості пов`язані з цією діяльністю, зокрема, особи причетні до цієї діяльності, а також можливі свідки у кримінальному провадженні, їх місцезнаходження, та інші необхідні для слідства відомості.

Враховуючи такі обставини слідчий суддя правильно визнав доведеним ризик можливого впливу підозрюваного на свідків у справі, а тому з урахуванням того, що слідчим у клопотанні не обґрунтовано та прокурором у судовому засіданні не доведено того, що більш м`які запобіжні заходи не зможуть забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного, слідчий суддя дійшов обґрунтованого висновку, з яким погоджується і колегія суддів, що існують підстави стверджувати про те, що належна процесуальна поведінка підозрюваного ОСОБА_7 може бути забезпечена таким видом запобіжного заходу, як цілодобовий домашній арешт із застосуванням електронного засобу контролю.

За таких обставин колегія суддів вважає, що слідчий суддя згідно з вимогами ч.4 ст.194 КПК України дійшов правильного висновку про можливість застосування до підозрюваного ОСОБА_7 більш м`якого запобіжного заходу, який буде необхідним і достатнім для забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного та виконання ним своїх процесуальних обов`язків, та обґрунтовано визначив таким запобіжним заходом домашній арешт.

Доводи апеляційної скарги прокурора не спростовують висновку слідчого судді про застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту.

На перконання колегії суддів прокурором не наведено переконливих обставин, які можуть вказувати на те, що підозрюваний порушуватиме покладені на нього процесуальні обов`язки, а також, що запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту не забезпечать здійснення дієвого контролю за поведінкою підозрюваного та виконання ним процесуальних обов`язків.

Більше того, колегія суддів звертає увагу, що з моменту обрання запобіжного заходу ОСОБА_7 свої процесуальні права не порушив, на перший виклик до апеляційного суду з`явився.

Приймаючи до уваги вищевикладене, колегія суддів вважає, що висновок слідчого судді про необхідність застосування до підозрюваного запобіжного заходу у виді домашнього арешту, відповідає вимогам кримінального процесуального закону та ґрунтується на матеріалах справи.

Прокурором не надано жодного доказу щодо існування обставин, які могли б бути підставою для скасування оскаржуваного судового рішення та необхідності застосування більш суворого запобіжного заходу.

Враховуючи вищевикладене, ухвала слідчого судді суду першої інстанції є законною, обґрунтованою і вмотивованою, а тому підстав для її скасування, та обрання на цьому етапі досудового розслідування підозрюваному найсуворішого запобіжного заходу, а саме у виді тримання під вартою колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Ухвалу слідчого судді Зарічного районного суду м. Суми від 25.10.2023, якою частково задоволено клопотання слідчого та якою відносно підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обрано запобіжний захід у виді домашнього арешту з покладенням на нього виконання окремих обов`язків строком до 23.12.2023 включно - залишити без зміни, а апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_6 на цю ухвалу - без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4