Справа № 157/2133/23
Провадження №1-кп/157/54/24
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 січня 2024 рокумісто Камінь-Каширський

Камінь-Каширський районний суд Волинської області

в складі головуючого - судді ОСОБА_1 ,

з участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

потерпілого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження №0000616 про обвинувачення ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Видерта, жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з професійно-технічною освітою, розлученого, на утримання двоє неповнолітніх дітей, непрацевлаштованого, раніше не судимого,

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України,

встановив:

ОСОБА_4 26 серпня 2023 року близько 12 год 50 хв, керуючи технічно справним легковим автомобілем марки «Ford» моделі «Transit Connect», реєстраційний номер НОМЕР_1 , та перевозячи на причепі марки «ПАВАМ 113015С», реєстраційний номер НОМЕР_2 , вантаж у вигляді близько 1 м куб лісоматеріалів (дощок) довжиною по 5 м, рухаючись автомобільною дорогою О-03-04-28, сполученням м. Камінь-Каширський - с. Рудка Червинська, з асфальтобетонним покриттям зі сторони с. Полиці в напрямку с. Гута-Камінська Камінь-Каширського району Волинської області, діючи з необережності, тобто передбачаючи можливість настання суспільно небезпечних наслідків своїх дій і легковажно розраховуючи на їх запобігання на даній ділянці дороги, проявив безпечність та неуважність, неправильно оцінив дорожню обстановку, з урахуванням особливості вантажу, що перевозиться, і стану транспортного засобу не обрав безпечну швидкість руху, що привело до порушення його стійкості, а в подальшому втрати над ним контролю і з`їзду на ліве узбіччя та подальше перекидання.

В результаті даної дорожньо-транспортної пригоди пасажир автомобіля ОСОБА_5 отримав тілесне ушкодження, яке по ступеню тяжкості відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя.

Своїми діями ОСОБА_4 порушив вимоги пунктів 2.3б, 12.1, 22.3б Правил дорожнього руху, що знаходиться в прямому причинному зв`язку з виникненням дорожньо-транспортної пригоди та її наслідками.

Обвинувачений ОСОБА_4 винуватість в інкримінованому йому злочині визнав повністю. Підтвердив, що 26 серпня 2023 року легковим автомобілем з причепом перевозив вантаж дощок, масу яких не розрахував. Під час руху втратив керування над автомобілем та перекинувся, внаслідок чого ОСОБА_6 , який знаходився в автомобілі, отримав травми. У скоєному щиро кається та просить його суворо не карати, зважити, що потерпілий будь-яких претензій до нього не має. Також просить не позбавляти його права керування транспортними засобами, оскільки це є єдиним джерелом його доходу, завдяки якому він забезпечує себе та сплачує аліменти на утримання дітей.

Показання обвинуваченого відповідають фактичним обставинам справи і ним не оспорюються.

Враховуючи те, що обвинувачений та інші учасники судового провадження не оспорюють всі обставини, які підлягають доказуванню у цьому кримінальному провадженні і викладені в обвинувальному акті, суд переконався, що вони правильно розуміють зміст цих обставин і відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності їх позицій, роз`яснивши учасникам процесу положення ст. 349 КПК України щодо позбавлення права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються та вважає можливим обмежити обсяг дослідження доказів допитом обвинуваченого та дослідженням письмових матеріалів, що характеризують його особу.

Аналізуючи викладене, суд вважає, що вина обвинуваченого в порушенні правил дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що заподіяло потерпілому тяжке тілесне ушкодження, доведена повністю, а його дії вірно кваліфіковані за ч. 2 ст. 286 КК України.

До обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , суд відносить щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, добровільне відшкодування завданого збитку.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого, суд не вбачає.

При призначенні покарання суд враховує, що обвинувачений ОСОБА_4 вчинив необережний тяжкий злочин.

Разом із тим, суд приймає до уваги дані про особу обвинуваченого, його позитивну характеристику за місцем проживання, те, що до кримінальної відповідальності він притягується вперше, позицію потерпілого, який просить обвинуваченого суворо не карати та не позбавляти його права керування транспортними засобами, про що подав до суду відповідну заяву.

Виходячи з наведеного, враховуючи ступінь тяжкості та суспільну небезпеку вчиненого кримінального правопорушення, обставини його скоєння, особу винного, який свою вину у вчиненому визнав повністю та щиро покаявся, його критичне ставлення до своїх дій, думку потерпілого, який не наполягає на обранні обвинуваченому суворого покарання, суд вважає, що призначення ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі в межах санкції статті, по якій він притягується до кримінальної відповідальності, зі звільненням від відбуття цього покарання з випробуванням і встановленням мінімального іспитового строку буде необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Суд вважає, що мета застосування кримінального покарання, зокрема виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень, буде досягнута без призначення ОСОБА_4 додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами, оскільки в момент скоєння дорожньо-транспортної пригоди обвинувачений був тверезий та не залишив потерпілого у безпорадному стані. Крім того, враховуючи майновий стан ОСОБА_4 , який постійної роботи не має, джерелом його доходу є тимчасові заробітки на будівництві, що вимагає частого користування транспортними засобами, наявність на утриманні двох неповнолітніх дітей, суд вважає, що позбавлення обвинуваченого можливості користуватися автомобілем буде надмірним тягарем для нього, поставить його у скрутне матеріальне становище, що не відповідатиме таким загальним засадам призначення покарання як необхідність і достатність.

Підстав для застосування щодо обвинуваченого запобіжного заходу суд не вбачає.

Долю речових доказів суд вирішує відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

Арешт, накладений на тимчасово вилучене майно згідно з ухвалою слідчого судді Камінь-Каширського районного суду Волинської області від 29 серпня 2023 року, слід скасувати.

Цивільний позов не заявлено. Процесуальні витрати відсутні.

Керуючись статтями 349, 368, 370, 374 КПК України, суд

ухвалив:

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, та призначити покарання у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки без позбавлення права керувати транспортними засобами.

На підставі ст. 75 КК України із застосуванням ст. 76 КК України ОСОБА_4 від відбування покарання у виді позбавлення волі звільнити з випробуванням, якщо він протягом 1 (одного) року іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Речові докази: легковий автомобіль марки «Ford» моделі «Transit Connect», реєстраційний номер НОМЕР_1 , повернути власнику ОСОБА_7 ; причіп марки «ПАВАМ 113015С», реєстраційний номер НОМЕР_2 , залишити у володінні власника ОСОБА_8 .

Арешт, накладений на тимчасово вилучене майно згідно з ухвалою слідчого судді Камінь-Каширського районного суду Волинської області від 29 серпня 2023 року, скасувати.

Вирок може бути оскаржений до Волинського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Камінь-Каширський районний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Головуючий: ОСОБА_1