Справа № 156/930/23
Провадження № 1-кп/156/68/23
У Х В А Л А

про закінчення підготовчого провадження і

призначення справи до судового розгляду

03 жовтня 2023 року смт. Іваничі

Іваничівський районний суд Волинської області в складі:

головуючого судді- ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора- ОСОБА_3 ,

обвинуваченого - ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за N 0000221 від 22.08.2023 року стосовно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який має середню освіту, офіційно не працевлаштованого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше неодноразово судимого, судимості не знято та не погашено у встановленому законом порядку,-

за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

04.09.2023 до Іваничівського районного суду Волинської області в порядку ст. 291 КПК України надійшов обвинувальний акт за звинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України, для розгляду.

06.09.2023 ухвалою суду по вказаному кримінальному провадженню призначено підготовче судове засідання.

Прокурор в підготовчому судовому засідання просив суд призначити судовий розгляд за обвинувальним актом у відкритому судовому засідання з викликом всіх учасників, та надав суду письмове клопотання про обрання обвинуваченому ОСОБА_4 міри запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. В обґрунтування свого клопотання прокурор зазначив, що обвинувачений ОСОБА_4 , раніше неодноразово судимий, неодружений, тобто не має стійких соціальних зв`язків, скоїв злочин знаходячись на умовно- достроковому строку відбування покарання, тому саме така міра запобіжного заходу забеспечить належну процесуальну поведінку обвинуваченого.

Обвинувачений ОСОБА_4 у судовому засіданні не заперечував проти призначення обвинувального акту до слухання у відкритому судовому засідання з викликом всіх учасників. Клопотання прокурора про обрання йому міри запобіжного заходу в виді тримання під вартою просив суд залишити без задоволення, обґрунтувавши тим, що він має постійне місце мешкання, на всі виклики слідчого прибував на допити, неофіційно працює, має намір змінити своє ставлення до життя.

Вислухавши думку учасників процеса, суд вважає, що клопотання прокурора про призначення кримільного провадження до судового розгляду підлягає задоволенню, клопотання прокурора щодо обрання обвинуваченому ОСОБА_4 міри запобіжного заходу у виді тримання під вартою підлягає частковому задоволенню.

Дане кримінальне провадження підсудне Іваничвському районному суду Волинської області.

Підстав для закриття чи зупинення кримінального провадження не вбачається. Обвинувальний акт складено у відповідності до вимог кримінального процесуального законодавства, при його затвердженні прокурором дотримані вимоги закону.

Зазначене судове провадження з урахуванням принципу гласності та відкритості судового провадження слід проводити відкрито, обмеження щодо цього, передбачені ч. 2ст. 27 КПК України, відсутні.

Судом з`ясовано склад осіб, які братимуть участь у судовому розгляді.

Щодо клопотання прокурора про обрання обвинуваченому ОСОБА_4 міри запобіжного заходу суд виходить з наступного.

Вищий спеціалізований суд України в своєму листі від 04.04.2013№ 511-550/0/4-13 «Про деякі питання порядку застосування запобіжних заходів підчас досудового розслідування та судового провадження відповідно до Кримінального процесуального кодексу України» акцентує увагу слідчих суддівна те, що вирішуючи питання про застосування, продовження, зміну або скасування запобіжного заходу при розгляді відповідних клопотань, слідчий суддя, суд щоразу зобов`язаний: враховувати. що запобіжні заходи у кримінальному провадженні обмежують права особи на свободу та особисту недоторканність ,гарантовані ст.5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року, а тому можуть бути застосовані тільки за наявності законної мети та підстав, визначених КПК, з урахуванням відповідної практики Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ).

Судове рішення стосовно обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або продовження його застосування має містити як чітке визначення законодавчих підстав для його обрання (продовження), так і дослідження та обґрунтування достовірності обраних підстав у контексті конкретних фактичних обставин вчинення злочину, врахування особи винного та інших обставин (ризиків. наведених у ч. І ст. 177 КПК України). Слідчому судді, суду необхідно враховувати, шо обмеження розгляду клопотання про обрання, продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою лише переліком законодавчих (стандартних) підстав для його застосування без встановлення їх наявності та обґрунтованості до конкретної особи є порушенням вимог п. 4 ст. 5 Конвенції (правова позиція ЄСПЛ у справі «Белевитський проти Росії», пункти 111-112 рішення від 1 березня 2007 року; п. 85 від 10 лютого 2011 року).

Згідно з п.3 ч. І ст. 184 КПК України, клопотання слідчого, прокурора про застосування запобіжного заходу подається до місцевого суду в межах територіальної юрисдикції якою здійснюється досудове розслідування. і повинно містити виклад обставин, що дають підстави підозрювати, обвинувачувати особу у вчиненні кримінального правопорушення, і посилання на матеріали, що підтверджують ці обставини.

Взяття під варту ніколи не повинно бути видом міри попередження, що застосовується в обов`язковому порядку абсолютно до всіх. Цей захід повинен розглядатися як виняткова міра і лише у випадку суворої необхідності. На цьому наголошується в Резолюції Комітету Міністрів Ради Європи (65)11 від 9 квітня 1965 р. «Взяття під варту».

При цьому національне процесуальне законодавство (ч. 1 ст.183, п.3 ч.1 ст.194 КПК України). власне як і судова практика ЄСПЛ, вимагає від слідчого судді відповісти на питання - чи можливо уникнути застосування взяття під варту шляхом встановлення альтернативних мір.

Під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні (п.3ч.1ст.194КПК України).

Суду слід враховувати, що сама по собі тяжкість скоєного кримінального правопорушення не може бути підставою застосування того чи іншого запобіжного заходу. В Рішенні ЄСПЛ по справі «W проти Швейцарії» від 26.01.1993 Європейський суд висловив правову позицію, відповідно до якої суд при вирішенні питання про обрання запобіжною заходу у вигляді тримання під вартою, не встановлює прямої залежності між тяжкістю вчиненого злочину, суворістю можливого покарання та необхідності обрання щодо підозрюваного такого виду забезпечення кримінального провадження, як тримання під вартою.

Відповідно до ч.3 ст. 315 КПК України, під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити, продовжити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом ІІ цього Кодексу.

Згідно з ч.1 ст. 331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Так, відповідно до ч.1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною шостою та восьмою ст. 176 цього Кодексу.

Як встановлено в підготовчому судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 , має постійне місце проживання, потерпіла та свідки допитані під час досудового розслідування, за час досудового розслідування ніяких дій щодо потерпілої та свідків обвинувачений не здійснював.

Сама лише тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, хоча і є визначним елементом при оцінці ризику ухилення від органу досудового розслідування та/або суду, однак не може бути достатньою підставою при визначенні запобіжного заходу.

Відповідно до ст. 181 КПК України, домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі.

Орган внутрішніх справ повинен негайно поставити на облік особу, щодо якої застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту і повідомити про це слідчому або суду. Працівники органу внутрішніх справ з метою контролю за поведінкою підозрюваного, який перебуває під домашнім арештом, мають право з`являтися в житло цієї особи, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених не неї зобов`язань.

Враховуючи вказані обставини суд вважає, що такий запобіжний захід як домашній арешт забезпечить дотримання обвинуваченим ОСОБА_4 процесуальних обов`язків під час судового розгляду кримінального провадження.

Строк дії ухвали про застосування до обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді домашнього арешту не може перевищувати двох місяців.

Керуючись ст. 131, 132, 177, 178, 181, 194, 205, 314, 315, 331, 376 ч.2 КПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Клопотання прокурора про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_4 у виді тримання під вартою - задовольнити частково.

Обрати щодо обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжний захід у виді домашнього арешту з забороною покидати місце проживання, а саме за адресою: АДРЕСА_1 з 21 -00 години до 07-00 години наступного дня.

Покласти на час дії ухвали на обвинуваченого ОСОБА_4 наступні обов`язки:

1)прибувати до суду та прокурора за кожною вимогою;

3)повідомляти суд та прокурора про зміну свого місця проживання або місця роботи;

4)утриматися від спілкування зі свідками та потерпілим у кримінальному провадженні.

Строк дії ухвали про застосування до обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді домашнього арешту до 01.12.2023.

Згідно ч.4 ст.181 КПК України - орган Національної поліції повинен негайно поставити на облік особу, щодо якої застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, і повідомити про це суду.

Виконання ухвали доручити Головному упралінню Національної поліції у Волинської області Володимирському районному відділу поліції відділу поліцейської діяльності №1 (сел. Іваничі).

Призначити кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 190 КК України, до судового розгляду у відкритому судовому засіданні в приміщенні Іваничівського районного суду Волинської області на 12.10.2023 року о 14 год. 00 хв., з викликом учасників судового провадження.

Ухвала суду про призначення судового розгляду оскарженню не підлягає.

Ухвала в частині обрання міри запобіжного заходу може бути оскаржена до Волинського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня проголошення.

Суддя - ОСОБА_1