Роздільнянський районний суд Одеської області
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 511/827/19

Номер провадження: 1-кп/511/76/23

10.10.2023 року Роздільнянський районний суд Одеської області в складі:

головуючого судді - ОСОБА_1

секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника- ОСОБА_5 (дистанційно),

розглянувши у судовому засіданні в залі суду м. Роздільна Одеської області клопотання прокурора про подовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою по кримінальному провадженню №0000113 внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 11.02.2019 року за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Одеса , гр.України , середня освіта ( в 1999 р. закінчив ПТУ № 14 в м.Ковель), за фахом слюсар , має на утриманні двоє неповнолітніх дітей , офіційно не працюючого, перебуваючого на обліку у зв`язку з ВІЧ захворюванням, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого без реєстрації за адресою: АДРЕСА_2 , раніше неодноразово судимого:

- 18.02.1999 року Київським районним судом м.Одеси за ч.2ст.141, ч.2 140,ч.3 140 КК України до 4 років позбавлення волі, 29.03.2001 року звільнений умовно-достроково, з невідбутою частиною строку 1рік, 9 місяців, 3 дні;

- 11.06.2002 року Киїівським районним судом м. Одеси за ч.2 ст. 141 (в редакції 1960 року ). ч..3 ст.185,71 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі, 22.01.2005 року звільнений по відбуттю покарання;

- 16.04.2007року Малиновським районним судом м.Одеси за ч.2 ст. 186, ч.3 ст.185, ч.1 ст.187 КК України до 4 років позбавлення волі, звільненого 05.01.2011 року;

- 14.04.2014 року Київським районним судом м.Одеси за ч.2 ст.185 КК України до 3 років позбавлення волі з застосуванням ст..75,76 з іспитовим строком 2 роки;

- 26.06.2017року Малиновським районним судом м.Одеси за ч.2 ст.186,71 до 4 років 5 місяців позбавлення волі, 11.08.2017року звільнений по відбуттю покарання;

- 31.10.2018 року Малиновським районним судом м. Одеси за ч.2 ст.263 КК України до 2 років обмеження волі, з застосуванням ст.75 КК України звільненого від відбування покарання з іспитовим терміном на 1 рік,

у вчиненні злочину передбаченого ч.2 ст. 121 КК України,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Роздільнянського районного суду Одеської області знаходиться кримінальне провадженні №0000113 внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 11.02.2019 року за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України.

На підготовчому судовому 15.11.2022 року засіданні обвинуваченому ОСОБА_4 було обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою, строк утримання під вартою в подальшому ухвалами суду неодноразово продовжувався. Строк дії останньої ухвали закінчується 16.10.2023 року.

В судовому засіданні прокурор заявив клопотання, в якому зазначив про необхідність подовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 на 60 днів, оскільки вважає, що ризики, передбачені п.п.1,3,4,5 ч.1ст.177 КПК України, які були встановлені слідчим суддею при обранні запобіжного заходу на даний час не відпали.

Захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_5 , перебуваючи в режимі ВКЗ (дистанційно) за допомогою власних техничних засобів, заперечувала щодо клопотання прокурора, зазначила, що ризики вказані прокурором є надуманними та нічим не підтвердженими. Просила суд застосувати до обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжний захід у виді особистого зобов`язання.

Обвинувачений ОСОБА_4 в судовому засіданні підтримав думку свого захисника.

Заслухавши думку прокурора, обвинуваченого та його захисника, суд прийшов до висновку, що клопотання прокурора належить задовольнити, а обраний обвинуваченому запобіжний захід у вигляді тримання під вартою необхідно продовжити.

Висновок суду обґрунтовується наступним.

Згідно ст. 331 КПК України незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження строку тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Згідно п.1 ч. 3 ст. 199 КПК України обставиною, яка є підставою для продовження строку тримання під вартою є те, що заявлені ризики не зменшилися або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою.

У відповідності до ч. 1 ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Міра запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обрана обвинуваченому ОСОБА_4 з урахуванням тяжкості інкримінованого йому злочину, та даних про особу обвинуваченого.

Суд вважає, що на теперішній час існують ризики, передбачені статтею 177 КПК України, зокрема, обвинувачений може переховуватися від суду; незаконно впливати на потерпілого, свідків, у цьому кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інші кримінальні правопорушення. Обраний ОСОБА_4 запобіжний захід відповідає не лише особі обвинуваченого, а й характеру та тяжкості діяння, яке йому інкримінується та не надає можливості перешкоджання інтересам правосуддя, зокрема, і ухиленню обвинуваченого ОСОБА_4 від суду, ризик чого є реальним та дійсним.

Суд вважає, що дані ризики є триваючими і вони не відпали на час на час розгляду даного клопотання.

На даний час судом не встановлено обставин, які б свідчили про те, що необхідність у раніше обраному обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжному заходу у вигляді тримання під вартою відпала, оскільки судовий розгляд триває і судом ще не досліджені письмові докази та не допитані свідки у справі, а тому доводи захисника суд відхиляє. Так, суд вважає, що прокурор мотивував своє клопотання і його доводи заслуговують на увагу.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини доцільність продовження строку тримання під вартою ґрунтується на презумпції, що з перебігом ефективного розслідування справи зменшуються ризики, які стали підставою для взяття особи під варту на початковій стадії розслідування. Кожне наступне продовження строку тримання під вартою має містити детальне обґрунтування ризиків, що залишаються та їх аналіз, як підстава для втручання в право особи на свободу. Наявність підстав для тримання особи під вартою та доцільність подовження строку тримання під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006року передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Згідно рішення Європейського суду з прав людини «Тейс проти Румунії», автоматичне продовження строків тримання під вартою суперечить Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а тому при вирішенні питання про продовження ОСОБА_4 строку тримання під вартою суд виходить не з принципу автоматичного продовження строку тримання під вартою, а з необхідності уникнення ризиків, визначених ст. 177 КПК України.

Оцінивши зазначені обставини у їх сукупності, суд приходить до висновку, що ризики, які були підставою для обрання запобіжного заходу не відпали та продовжують існувати, оскільки обвинувачений обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, з метою забезпечення належної процесуальної поведінки обвинуваченого ОСОБА_4 в подальшому належить утримувати під вартою, тому з урахуванням наведеного, доцільним є продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання обвинуваченого ОСОБА_4 під вартою на 60 днів.

На момент розгляду даної справи термін тримання ОСОБА_4 під вартою не закінчився, однак він сплине до наступного судового засідання.

На підставі викладеного і керуючись ст. 177, 178, 183, 194, 331КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора про подовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому задовольнити.

Подовжити запобіжний захід відносно обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні злочину передбаченого ч.2 ст.121 КК України, у виді тримання під вартою в Державній установі "Одеський слідчий ізолятор" Міністерства юстиції України на строк 60 (шістдесят) днів - до 14.12.2023 року включно.

Копію ухвали направити Державній установі "Одеський слідчий ізолятор" Міністерства юстиції України - для виконання, прокурору Роздільнянської окружної прокуратури, ОСОБА_4 - до відома.

Ухвала підлягає оскарженню протягом п`яти днів з дня її проголошення до Одеського апеляційного суду, відповідно до п. 1-1 ч. 2 ст. 395 КПК України.

Повний текст виготовлений та підписаний суддею 10.10.2023 року.

Головуючий суддя: ОСОБА_1