ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/821/735/23 Справа № 707/2836/23 Категорія: ст.331 КПК УкраїниГоловуючий у І інстанції ОСОБА_1 Доповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 листопада 2023 року Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Черкаського апеляційного суду в складі:

головуючого суддіОСОБА_2
суддівОСОБА_3 , ОСОБА_4
секретаря судового засідання за участі: прокурора захисникаОСОБА_5 ОСОБА_6 (в режимі відеоконференції) ОСОБА_7 (в режимі відеоконференції)

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Черкаси виділені матеріали кримінального провадження №0000747 від 04.05.2023 за апеляційною скаргою захисника обвинуваченої ОСОБА_8 - ОСОБА_7 на ухвалу Черкаського районного суду Черкаської області від 16 листопада 2023 року, якою щодо ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , продовжено запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 діб, до 14.01.2024 включно, з можливістю внесення застави у раніше визначеному розмірі ,-

в с т а н о в и л а :

У провадженні Черкаського районного суду Черкаської області перебувають матеріали кримінального провадження №0000747 від 04.05.2023 за обвинуваченням ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.436-2 КК України.

У судовому засіданні 16 листопада 2023 року ухвалою Черкаського районного суду Черкаської області продовжено відносно ОСОБА_8 запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 діб, а саме до 14.01.2024 включно.

Одночасно з продовженням даного запобіжного заходу визначено можливість внесення застави у раніше визначеному розмірі: 745,15 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 2000000 грн. Порядок та наслідки внесення застави були визначені судом у попередніх ухвалах під час обрання даного запобіжного заходу.

Відмовлено у задоволенні клопотання обвинуваченої та її захисника про зміну запобіжного заходу на домашній арешт обвинуваченій та у зменшенні розміру застави.

Продовжуючи, обвинуваченій ОСОБА_8 даний запобіжний захід, місцевим судом враховано обставини, що вказані в ст.ст.177,178 КПК України, враховуючи наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_8 інкримінованого злочину, який є тяжким, враховуючи наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачена може здійснювати дії, передбачені ч.1 ст.177 КПК України, буде впливати на свідків, які на даний час ще не всі допитані у суді, буде переховуватись від суду; зазначені ризики, які були наявні при застосуванні даного виду запобіжного заходу обвинуваченій не відпали та на даний час лише частково зменшились. В т.ч., ризик переховування обвинуваченої від суду та можливість виїзду на тимчасово окуповану територію оцінено судом як реальний, що зумовлено, зокрема, обставинами інкримінованого кримінального правопорушення, місцем народження обвинуваченої (м.Мелітополь Запорізької області, що на даний час є тимчасово окупованою Російською Федерацією територією), тяжкістю можливого покарання. Також, судом враховано соціальні зв`язки обвинуваченої, а саме, що ОСОБА_8 не судима, розлучена, має на утриманні двох неповнолітніх дітей ІНФОРМАЦІЯ_2 та ІНФОРМАЦІЯ_3 , які на даний час перебувають в окупованому АРК Крим; до взяття під варту працювала на посаді судді Якимівського районного суду Запорізької області, була відряджена до Звенигородського районного суду Черкаської області, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , фактично тимчасово проживала в АДРЕСА_2 . Вказані обставини судом оцінено разом та в сукупності з наявними по справі ризиками. З урахуванням зазначеного, суд вважав запобіжний захід у виді тримання під вартою щодо обвинуваченої на даний час доцільним та необхідним, та те, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України.

Крім того, враховуючи, що запобіжний захід відносно ОСОБА_8 був обраний з можливістю внесення застави, тому при продовженні даного запобіжного заходу судом також визначено можливість внесення застави у раніше визначеному розмірі: 745,15 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 2000000 грн.

При цьому, суд вважав, що клопотання захисника та обвинуваченої і в частині розміру застави є необґрунтованим і недоведеним, а тому підстав для зміни вказаного розміру застави, на даний час, суд не вбачав.

Не погоджуючись з ухвалою Черкаського районного суду Черкаської області від 16 листопада 2023 року, захисник обвинуваченої ОСОБА_8 - ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржувану ухвалу та ухвалити нову ухвалу, якою в клопотанні прокурора про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_8 відмовити та змінити запобіжний захід у виді тримання вартою ОСОБА_8 на домашній арешт із забороною залишити житло у певний період доби.

Вважає оскаржувану ухвалу незаконною та необґрунтованою.

27.11.2023 на електронну адресу апеляційного суду надійшли доповнення до апеляційної скарги від захисника ОСОБА_7 в яких він посилається на те, що в оскаржуваній ухвалі міститься очевидно безпідставне посилання на, нібито, заявлення прокурором у клопотанні про ризики, передбачені п.п.2,4 та 5 ч.1 ст.177 КПК України, про які прокурором не заявлялося.

Зазначає, що з врахуванням ч.1 ст.177 КПК України, на яку в цілому посилався суд, передбачає усі можливі ризики у кримінальному провадженні, то фактично суд констатує їх наявність у провадженні щодо ОСОБА_8 , що очевидно не відповідає дійсності. Своїми діями суд порушив принципи об`єктивності та неупередженості, вийшов за межі наданих йому повноважень та фактично перейняв на себе функції сторони обвинувачення.

Вказує, що в оскаржуваній ухвалі зазначено, що ризики, які були наявні при застосуванні даного виду запобіжного заходу обвинуваченій не відпали та на даний час лише частково зменшились. Однак дане твердження не відповідає дійсності, оскільки ще під час підготовчого судового засідання у клопотанні прокурора не заявлявся один із ризиків можливість вчинення іншого кримінального правопорушення.

Вважає, що без зазначення судом додаткових підстав для продовження тримання під вартою обвинувачену ОСОБА_8 , що мають бути підтвердженні належними доказами, подальше її утримання під вартою має бути визнано незаконним.

Також сторона захисту вважає безпідставними посилання судом на існування ризику переховування обвинуваченої від суду та незаконного впливу на свідків.

На думку захисника в оскаржуваній ухвалі не вмотивовано визначення розміру застави в сумі 2000000 грн., що значно перевищує максимальний розмір, визначений для даної категорії злочинів, а тому судом порушено абз.4 ч.5 ст.182 КПК України, оскільки відсутні посилання на будь-які виключні обставини, що давали б суду право застосувати дану норму закону.

При цьому, сторона захисту звертає увагу, що зазначений розмір застави для обвинуваченої ОСОБА_8 є непомірний та просить взяти до уваги, що на утриманні останньої є двоє неповнолітніх дітей, які потребують, в тому числі, матеріальної підтримки, а також відсутність у неї іншого доходу окрім заробітної плати. Крім того, обвинувачена ОСОБА_8 позитивно характеризується, не судима та раніше ніколи не притягувалася до кримінальної відповідальності, не перебуває на обліку у лікарів нарколога та психіатра, має на утриманні двох неповнолітніх дітей.

Заслухавши доповідь судді, думки захисника обвинуваченої ОСОБА_8 - ОСОБА_7 про задоволення апеляційної скарги з доповненнями, прокурора ОСОБА_6 про залишення апеляційної скарги без задоволення, вивчивши виділені матеріали кримінального провадження, та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Згідно ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ч.1 ст.331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Нормами ч.2 цієї статті визначено те, що вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Частиною 3 статті 331 КПК України передбачено, що незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акту чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Згідно ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання наявним ризикам.

Відповідно до вимог ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Положеннями ст.199 КПК України регламентовано порядок продовження строку тримання під вартою.

На думку колегії суддів, судом першої інстанції при вирішенні питання щодо доцільності продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою стосовно ОСОБА_8 , в порядку ст.331 КПК України, враховано норми КПК України та в повній мірі обґрунтовано своє рішення щодо необхідності продовження даного заходу забезпечення кримінального провадження.

Із виділених матеріалів кримінального провадження вбачається, що ОСОБА_8 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.436-2 КК України, який, відповідно до ст.12 КК України, відноситься до тяжких злочинів, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років з конфіскацією майна або без такої.

Крім того, обвинувачена ОСОБА_8 несудима, розлучена, має двох неповнолітніх дітей 2009 і 2013 року народження, які перебувають на тимчасово окупованій території АР Крим, де тривалий час також проживає її рідний брат та мати, при цьому ОСОБА_8 обіймає посаду судді Якимівського районного суду Запорізької області та рішенням Голови Верховного Суду від 06.06.2022 відряджена до Звенигородського районного суду Черкаської області, у результаті чого набула широке коло зв`язків серед службових осіб органів державної влади, місцевого самоврядування, правоохоронних органів, керівників підприємств, установ та організацій, яка має чинний паспорт громадянина України для виїзду за кордон строк дії якого до 25.07.2029 та відповідно до інформації з БД «Аркан» про осіб, які перетнули державний кордон у період воєнного стану, ОСОБА_8 у 2022 році перетинала державний кордон України та виїжджала на територію Республіка Польща, при цьому, за результатами проведення негласних слідчих (розшукових) дій встановлено, що остання двічі у 2022 році відвідувала тимчасово окуповану територію м.Мелітополя та АР Крим через лінію зіткнення біля м.Запоріжжя, де вона була зареєстрована та проживала до початку широкомасштабного вторгнення РФ на територію України, про що сама самостійно повідомила у розмові з іншими особами.

Вищезазначене свідчить про ризик переховування обвинуваченої ОСОБА_8 від суду, у тому числі шляхом залишення території України, враховуючи тяжкість покарання, яке загрожує в разі доведення винуватості у вчиненні інкримінованого їй злочину; ризик незаконного впливу на свідків, які на даний час не допитані в суді.

На думку колегії суддів, обрання обвинуваченій ОСОБА_8 менш суворого запобіжного заходу, аніж тримання під вартою є необґрунтованим та невиправданим.

З врахуванням фактичних обставин кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_8 , недостатніми, на думку колегії суддів, для забезпечення належної процесуальної поведінки останньої є доводи захисника ОСОБА_7 щодо застосування до ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді домашнього арешту із забороною залишати житло у певний період доби.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 посилається на те, що в оскаржуваній ухвалі міститься очевидно безпідставне посилання на, нібито, заявлення прокурором у клопотанні про ризики, передбачені п.п.2,4 та 5 ч.1 ст.177 КПК України, про які прокурором не заявлялося. Крім того, з врахуванням ч.1 ст.177 КПК України, на яку в цілому посилався суд, передбачає усі можливі ризики у кримінальному провадженні, то фактично суд констатує їх наявність у провадженні щодо ОСОБА_8 , що очевидно не відповідає дійсності. Своїми діями суд порушив принципи об`єктивності та неупередженості, вийшов за межі наданих йому повноважень та фактично перейняв на себе функції сторони обвинувачення.

Так, дійсно в оскаржуваній ухвалі мається посилання суду на положення ст.177 КПК України, разом з тим, вмотивовуючи свою ухвалу щодо продовження обвинуваченій ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді тримання під вартою та наявності ризиків, передбачених зазначеною нормою закону, судом вказано про ризик впливу на свідків і ризик переховування від суду, а тому зазначені доводи сторони захисту є неприйнятними.

Також в апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 посилається на те, що доводи захисника про те, що під час підготовчого судового засідання у клопотанні прокурора не заявлявся ризик вчинення іншого кримінального правопорушення, а тому посилання суду щодо зазначення в оскаржуваній ухвалі про те, що ризики, які були наявні при застосуванні даного виду запобіжного заходу обвинуваченій не відпали та на даний час лише частково зменшились не відповідає дійсності.

На думку колегії суддів, безпідставними є зазначені доводи захисника, позаяк в своєму клопотанні прокурор не зазначав про наявність вказаного ризику, а тому судом не встановлювалася його наявність чи відсутність, тоді як судом зазначено в своїй ухвалі про часткове зменшення наявних ризиків, на які посилався прокурор у своєму клопотанні.

Неспроможними є доводи адвоката ОСОБА_7 про те, що без зазначення судом додаткових підстав для продовження тримання під вартою обвинувачену ОСОБА_8 , що мають бути підтвердженні належними доказами, подальше її утримання під вартою має бути визнано незаконним, оскільки на стадії судового розгляду кримінального провадження суд самостійно вирішує питання про застосування чи продовження обвинуваченому запобіжного заходу у виді тримання під вартою з метою забезпечення належної процесуальної поведінки обвинуваченого, яка дозволить розглянути кримінальне провадження у розумні строки.

Колегія суддів враховує, що при вирішенні питання про необхідність продовження строку тримання під вартою стосовно обвинуваченої необхідно враховувати наявність конкретного суспільного інтересу, який превалює над принципом поваги до свободи особистості з метою забезпечення конституційних засад спрямованих на захист найвищих соціальних цінностей в Україні.

Таким чином, тримання під вартою обвинуваченої в повній мірі відповідає меті, з якою застосовується цей вид запобіжного заходу щодо обвинуваченої, зважаючи на суспільний інтерес, який з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи та не суперечить практиці Європейського суду з прав людини і основоположних свобод.

А тому не заслуговують на увагу доводи захисника ОСОБА_7 щодо безпідставності, на його думку, посилання суду на існування ризику переховування обвинуваченої від суду та незаконного впливу на свідків.

На думку колегії суддів недостатніми для забезпечення належної процесуальної поведінки обвинуваченої ОСОБА_8 є доводи апеляційної скарги щодо позитивних характеристик останньої, яка раніше не судима та ніколи не притягувалася до кримінальної відповідальності та не перебуває на обліку у лікарів нарколога і психіатра, та наявність у неї на утриманні двох неповнолітніх дітей.

Крім цього, районним судом при продовженні обвинуваченій ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, обґрунтовано залишено без змін визначений раніше розмір застави, в разі внесення якої обвинувачену буде звільнено з-під варти, а також на думку колегії суддів, внесення застави в цій сумі може гарантувати виконання покладених на неї обов`язків, в зв`язку із чим неприйнятними є доводи захисника з приводу розміру застави.

При цьому, визначений судом розмір застави узгоджується із вимогами абз.4 ч.5 ст.182 КПК України, згідно якого, у виключних випадках, якщо слідчий суддя, суд встановить, що застава у зазначених межах не здатна забезпечити виконання особою, що підозрюється, обвинувачується у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого злочину, покладених на неї обов`язків, застава може бути призначена у розмірі, який перевищує вісімдесят чи триста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб відповідно.

З врахуванням чого безпідставними є доводи сторони захисту щодо визначеного судом розміру застави, розмір якої на його думку, значно перевищує максимальний розмір, визначений для даної категорії злочинів, а тому судом порушено абз.4 ч.5 ст.182 КПК України.

Не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду доводи захисника про те, що розмір застави для обвинуваченої ОСОБА_8 є непомірний.

Як під час розгляду справи місцевим судом, так і під час апеляційного розгляду, не здобуто даних, які б безумовно свідчили про неможливість тримання ОСОБА_8 під вартою, а також не отримано відомостей щодо інших обставин, які б переважили ризики, передбачені ст.177 КПК України.

Інформація про те, що обвинувачений ОСОБА_8 за станом здоров`я не може утримуватися під вартою в матеріалах справи відсутня.

З огляду на наведене, підстави для задоволення апеляційної скарги сторони захисту з мотивів, наведених в ній, та скасування чи зміни ухвали суду із застосуванням до обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу, на думку апеляційного суду, відсутні.

Керуючись ст.ст.183, 199, 331, 405, 418, 419 КПК України, колегія суддів судової палати, -

у х в а л и л а :

Ухвалу Черкаського районного суду Черкаської області від 16 листопада 2023 року, якою щодо ОСОБА_8 продовжено запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 діб, до 14.01.2024 включно, з можливістю внесення застави у раніше визначеному розмірі залишити без змін, а апеляційну скаргу з доповненнями захисника обвинуваченої ОСОБА_8 ОСОБА_7 , без задоволення.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню не підлягає.

Головуючий

Судді