Справа № 496/350/23
УХВАЛА

13 лютого 2024 року смт. Овідіополь

колегія суддів Овідіопольського районного суду Одеської області у складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_4 ,

за участю учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_5 ,

обвинуваченої ОСОБА_6 ,

захисників ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

розглядаючи у підготовчому судовому засіданні у залі суду обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000007 від 10.01.2023 року за обвинуваченням ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Восточне Сєровського району Свердловської області рф, зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 111-2 КК України,

ВСТАНОВИЛА:

В провадженні Овідіопольського районного суду Одеської області перебуває зазначене кримінальне провадження.

13.02.2024 прокурор ОСОБА_5 подав до суду клопотання про арешт майна обвинуваченої, яке належить їй на праві приватної власності, а саме: житловий будинок з господарчими будівлями та спорудами, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

Своє клопотання обгрунтовує тим, що ОСОБА_6 вказана нерухомість належить обвинуваченій ОСОБА_6 на праві приватної власності, згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта. Прокурор, посилаючись на вимоги ч.ч. 1, 2 ст. 170 КПК України зазначає, що необхідність накладення арешту на нерухоме майно обвинуваченої ОСОБА_6 обґрунтовується необхідністю забезпечення конфіскації майна як виду покарання, яке передбачено ч. 1 ст. 111-2 Кримінального кодексу України.

У судовому засіданні прокурор клопотання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підтримав повністю з викладених в клопотанні підстав.

Захисники ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та обвинувачена ОСОБА_6 , заперечили проти клопотання та просили суд в його задоволенні відмовити.

Заслухавши пояснення учасників кримінального провадження, дослідивши клопотання прокурора про арешт майна, колегія суддів приходить до висновку про його задоволення, виходячи з наступного.

Відповідно до частини першої статті 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Відповідно до частини другої статті 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Згідно ч.4 ст.170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або третьої особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно підлягатиме спеціальній конфіскації у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України.

Згідно ч.5 ст.170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 3 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна.

Аналіз наведених положень закону свідчить про можливість під час судового провадження накладення арешту на майно особи, яке є предметом конфіскації як виду покарання.

Суд встановив, що відповідно до обвинувального акта ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 111-2, санкція якої встановлює можливість застосування додаткового виду покарання у виді конфіскації майна.

Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта від 03.01.2024 року №360794341, житловий будинок з господарчими будівлями та спорудами, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 , на підставі договору купівлі-продажу належить на праві приватної власності обвинуваченій ОСОБА_6 .

Отже, колегія суддів вважає, що на даний час у кримінальному провадженні, яке не завершене та у якому обвинувачується ОСОБА_6 , з метою забезпечення можливого призначення їй покарання у виді конфіскації майна, необхідно забезпечити збереження зазначеного майна, а тому вжиття такого заходу забезпечення, як арешт майна, є необхідним та виправданим.

При цьому, тимчасові обмеження особи володільця у праві власності, за встановлених обставин, колегія суддів знаходить розумними та співрозмірними завданням кримінального провадження.

Отже, зважаючи на те, що клопотання прокурора є обґрунтованим та в судовому засіданні були встановлені підстави для накладення арешту на нерухоме майно, яке належить на праві приватної власності обвинуваченій ОСОБА_6 , клопотання підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 170, 369, 371, 372 КПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Клопотання прокурора про арешт майна задовольнити.

Накласти арешт на майно обвинуваченої ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у кримінальному провадженні №0000007 від 10.01.2023 року, яке належить їй на праві приватної власності, а саме: житловий будинок з господарчими будівлями та спорудами, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

Ухвала суду може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду протягом 7 днів з дня її оголошення.

Повний текст ухвали складено 16.02.2024 року.

Головуючий суддя ОСОБА_1

Судді: ОСОБА_2

ОСОБА_3