Роздільнянський районний суд Одеської області
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа 511/283/24

Номер провадження: 1-кп/511/144/24

23 січня 2024 року Роздільнянський районний суд Одеської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,

розглянувши у порядку спрощеного провадження обвинувальній акт у кримінальному провадженні №0000001 від 01.01.2024 року за обвинуваченням

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт.ЛиманськеРоздільнянського району Одеської області, громадянин України, з середньою освітою, не одруженого, маючого на утриманні неповнолітнього сина- ОСОБА_4 , 2012 року народження, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого вироком Роздільнянського районного суду від 31.07.2023 за ч. 1 ст.164 КК України до 1 року обмеження волі з іспитовим строком на 1 рік, -

у вчиненні кримінальних правопорушень (проступках), передбачених ч. 5 ст. 27 ч. 1 ст. 358, ч.4 ст.358 КК України,

В С Т А Н О В И В:

Обвинувачений ОСОБА_3 , в квітні 2023 року, діючи умисно, будучи особою позбавленою права керування транспортними засобами, всупереч установленого Положенням про порядок видачі посвідчень водія та допуску громадян до керування транспортними засобами, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 08.05.1993 № 340, п.п.16-20 Порядку видачі посвідчень водія та позбавлення права на керування транспортними засобами, вирішив придбати підроблений офіційний документ - посвідчення водія з категорією «В», яка б давала йому омріяне право на керування певною категорією транспортних засобів.

У третій декаді квітня 2023 року, ОСОБА_3 , перебуваючи за місцем свого постійного помешкання в смт. Лиманське Роздільнянського району Одеської області за допомогою соціальної мережі «Фейсбук» у Інтернеті познайомився з невідомою йому особою, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження, яка за грошову винагороду в сумі 6000 гривень, пообіцяла виготовити посвідчення водія на право керування транспортними засобами на ім`я ОСОБА_3 , категорії «В».

При цьому, ОСОБА_3 зазначеною особою було повідомлено за допомогою телефонного зв`язку через мережу соціального зв`язку «Телеграм» передати його особисті дані: копію паспорту громадянина України зособистими відомостями, цифрову фотографію із власним зображенням, для відображення таких даних у посвідченні водія на право керування транспортними засобами.

Далі, наприкінці квітня 2023 року, ОСОБА_3 , реалізуючи свій злочинний намір, діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, достовірно знаючи, що його особисті дані та фотографія будуть використані для внесення до підробленого офіційного документу - посвідчення водія на право керування транспортним засобом, за допомогою телефонного зв`язку через мережу соціального зв`язку «Телеграм» надав зазначеній невідомій йому особі, потрібні їй особисті дані: копію паспорту громадянина України з особистими відомостями, цифрову фотографію із власним зображенням, тим самим сприяв підробленню офіційного документа.

В подальшому, ОСОБА_3 у середині травня 2023 року, отримав від зазначеної невідомої йому особи завідомо підроблений офіційний документ - посвідчення водія з категорією «В», з метою його використання під час керування транспортним засобом.

Далі, ОСОБА_3 не маючи права керування транспортними засобами, почав використовувати завідомо підроблене посвідчення водія з його анкетними даними, яке містить неправдиві відомості про право водіння ОСОБА_3 транспортних засобів категорії «В», серію і номер посвідчення водія - НОМЕР_1 на його ім`я, видане 30.04.2023 та строк його дії до 30.04.2053, орган який видав посвідчення ТСЦ 0541.

Обвинувачений ОСОБА_3 29 грудня 2023 року приблизно о 14 годині 30 хвилин пересувався за кермом автомобіля марки «ВАЗ 21091», 1991 р.в, з державним номерним знаком НОМЕР_2 , по дорозі на перехресті вулиця Лиманна та провулку Механічний в смт. Лиманське Роздільняпського району Одеської області з порушенням правил дорожнього руху та був зупинений працівниками поліції.

У свою чергу, ОСОБА_3 , будучи громадянином України, достовірно знаючи, що він не проходив медичний огляд у порядку, встановленому МОЗ України, а також підготовку або перепідготовку відповідно до встановлених планів і програм та не складав теоретичний чи практичний іспити у територіальному сервісному центрі МВС України, не має право на водіння автомобілями категорії «В» або іншими транспортними засобами, на що має бути видане посвідчення водія, а також те, що посвідчення водія серії НОМЕР_1 є завідомо неправдивим офіційним документом, розуміючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, діючи умисно, пред`явив працівникам поліції для перевірки вказаний завідомо підроблений документ - посвідчення водія серії НОМЕР_1 на ім`я ОСОБА_3 .

Таким чином, ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень (проступках), передбачених ч. 5 ст. 27 ч. 1 ст. 358, ч.4 ст.358 КК України.

Прокурор звернувся з клопотанням про розгляд кримінального правопорушення (проступку) у порядку спрощеного провадження без проведення судового розгляду в судовому засіданні.

В заяві від 19.01.2024 року щодо визнання винуватості, згоди із встановленими досудовим розслідуванням обставинами, ознайомлення з обмеженням права на апеляційне оскарження та згоди на розгляд обвинувального акта у спрощеному провадженні, складеній в присутності захисника адвоката ОСОБА_5 , ОСОБА_3 визнав свою винуватість у вчиненні кримінальних правопорушень (проступках), передбачених ч. 5 ст. 27 ч. 1 ст. 358, ч.4 ст.358 КК України та погодився із встановленими досудовим розслідуванням обставинами викладеними в обвинувальному акті. ОСОБА_3 ознайомлений з обмеженням права на апеляційне оскарження вироку, а також погодився на розгляд обвинувального акта у спрощеному провадженні без проведення судового розгляду в судовому засіданні.

Відповідно до ч. 2 ст.381 КПК України суд розглядає обвинувальний акт щодо вчинення кримінального проступку без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження, якщо обвинувачений не оспорює встановлені під час дізнання обставини і згоден з розглядом обвинувального акта.

Згідно ч. 3 ст. 302 КПК України до обвинувального акта з клопотанням про його розгляд у спрощеному провадженні повинні бути додані: письмова заява підозрюваного, складена в присутності захисника, щодо беззаперечного визнання своєї винуватості, згоди із встановленими досудовим розслідуванням обставинами, ознайомлення з обмеженням права апеляційного оскарження згідно з ч.2 ст.302 КПК України та згоди з розглядом обвинувального акта у спрощеному провадженні; письмова заява потерпілого, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, щодо згоди із встановленими досудовим розслідуванням обставинами, ознайомлення з обмеженням права апеляційного оскарження згідно з ч.3 ст. 302 КПК України та згоди з розглядом обвинувального акта у спрощеному провадженні; матеріали досудового розслідування, у тому числі документи, які засвідчують беззаперечне визнання підозрюваним своєї винуватості.

Вирок суду за результатами спрощеного провадження ухвалюється у визначеному КПК України порядку і повинен відповідати загальним вимогам до вироку. У вироку суду за результатами спрощеного провадження замість доказів на підтвердження встановлених судом обставин зазначаються встановлені органом досудового розслідування обставини, які не оспорюються учасниками судового провадження.

Суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, дійшов висновку, що під час розгляду обвинувального акту підтверджено факт вчинення ОСОБА_3 кримінальних правопорушень (проступок), передбачених ч. 5 ст. 27 ч. 1 ст. 358 КК України, як пособництво у підробленні офіційного документу, який видається установою, яка має право видавати документи, і який надає право, з метою його використання та ч.4 ст. 358 КК України, кваліфікованому, як використання завідомо підробленого документа.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд, згідно з вимогами ст.ст. 65 - 67 КК України та роз`ясненнями Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 року "Про практику призначення судами кримінального покарання" враховує особливості конкретного кримінального правопорушення й обставини його вчинення, особу винного, поведінку до вчинення злочину і після його вчинення, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання та вимоги ч.2 ст.50 КК України, відповідно до якої, покарання має на меті не тільки кару, а і виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень засудженим. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення особи та попередження нових кримінальних правопорушень.

Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_3 покарання, суд приймає до уваги характер і обставини вчинених ним правопорушень вчинення ним правопорушень відноситься до категорії кримінальних проступків, а також суд враховує особу обвинуваченого та враховує ті обставини, що він характеризується задовільно за місцем проживання (а.к.п.73), на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває (а.к.п.71), маючого на утриманні неповнолітнього сина- ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.к.п.106).

Обставини, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 є щире каяття.

Обставини, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 судом відповідно до ст. 67 КК України не встановлено.

Крім того, ОСОБА_3 раніше засуджений вироком Роздільнянського районного суду Одеської області від 31.07.2023 року за ч.1 ст. 164 КК України до 1 року обмеження волі, на підставі ст. 75, п.1,2 ч.1 ст. 76 КК України з іспитовим строком 1 рік.

В даному кримінальному провадженні, передбачене ч.5 ст.27 ч.1ст. 358 КК України, ОСОБА_3 вчинив у квітні 2023 року, тобто, до ухвалення вироку Роздільнянського районного суду Одеської області від 31.07.2023 року, а кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 358 КК України вчинив 29.12. 2023 року, тобто, в період відбування покарання у виді обмеження волі, які на даний час у повному обсязі не виконані.

Так, положеннями ст. 70 КК України встановлено порядок призначення покарання за сукупністю кримінальних правопорушень. Зокрема, ч. 4 ст. 70 КК України передбачено, якщо після ухвалення вироку у справі буде встановлено, що засуджений винен ще і в іншому кримінальному правопорушенні, вчиненому ним до ухвалення попереднього вироку, - покарання призначається за правилами, передбаченими в частинах першій-третій цієї статті.

Згідно з ч. 1 ст. 71 КК України, якщо засуджений після ухвалення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив нове кримінальне правопорушення, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком.

Ці приписи закону є імперативними і підлягають обов`язковому виконанню.

Згідно з роз`ясненнями, які містяться у п. 25 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», відповідно до яких, коли після ухвалення вироку у справі буде встановлено, що засуджений винен ще в кількох злочинах, одні з яких вчинено до, а інші - після ухвалення першого вироку, покарання за останнім за часом вироком призначається із застосуванням як ст. 70, так і ст. 71 КК : спочатку - за правилами ч. 1 ст. 70 КК за сукупністю злочинів, вчинених до ухвалення першого вироку; після цього - за правилами ч. 4 ст. 70 КК; потім - за сукупністю злочинів, вчинених після ухвалення першого вироку; і остаточно - за сукупністю вироків.

Згідно вимог ст.69-1 КК України за наявності обставин, що пом`якшують покарання, передбачених пунктами 1 та 2 частини першої статті 66 КК України, відсутності обставин, що обтяжують покарання, а також при визнанні обвинуваченим своєї вини, строк або розмір покарання не може перевищувати двох третин максимального строку або розміру найбільш суворого виду покарання, передбаченого відповідною санкцією статті Особливою частиною КК України.

Зі змісту цієї норми закону слідує, що за наявності вищевказаних обставин, призначення покарання у розмірі, який не може перевищувати двох третин максимального строку або розміру найбільш суворого виду покарання, передбаченого відповідною санкцією статті Особливої частини КК України - є обов`язковим.

Так, п. 1 ч. 1 ст. 66 КК України передбачено, що при призначені покарання обставинами, які пом`якшують, визнаються з`явлення із зізнанням, щире каяття або активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Відповідно до п. 6-2 Постанови ПВС України №7 від 24.10.2003 року Про практику призначення судами кримінального покарання, рішення про призначення покарання із застосуванням статті 69-1 КК у вироку має бути вмотивовано, а таке покарання не повинно перевищувати двох третин максимального строку або розміру найбільш суворого виду покарання, передбаченого відповідною санкцією статті (санкцією частини статті) Особливої частини КК. Однак визначення покарання з дотриманням правил цієї норми закону можливе лише за наявності обставин, передбачених пунктами 1 та 2 частини 1 статті 66 КК (з`явлення із зізнанням, щире каяття або активне сприяння розкриттю злочину; добровільне відшкодування або усунення заподіяної шкоди), а також при визнанні підсудним своєї вини та відсутності обставин, що обтяжують покарання. При цьому суди мають перевіряти, чи дійсно особа з`явилася із зізнанням, чи щиро покаялась або активно сприяла розкриттю злочину, чи добровільно відшкодувала завдані збитки або усунула заподіяну шкоду в повному обсязі та чи фактично визнає свою вину. Висновки суду з цих питань мають бути у вироку вмотивовані. Водночас добровільне відшкодування завданого збитку або усунення заподіяної шкоди не враховується тоді, коли такі збитки або шкоду не заподіяно.

Так, за наявності обставин, передбачених ст. 69-1 КК України, враховуючи той факт, що судом встановлено обставини, що пом`якшують покарання обвинуваченому, зокрема щире каяття, відсутність обставин що обтяжують покарання, у даному випадку призначене максимальне покарання за ч. 4 ст. 358 КК України не може перевищувати 1 року 4 місяців обмеження волі.

Таким чином, з огляду на викладене, суд приходить до висновку, що законним, справедливим, таким, що сприятиме перевихованню ОСОБА_3 та попередженню вчиненню ним нових кримінальних правопорушень, а також, відповідним закону України про кримінальну відповідальність буде покарання за ч.5 ст.27 ч. 1 ст. 358 КК України, із застосуванням ч. 4 ст. 70 КК України, у виді обмеження волі строком на 1 (один) рік 2 (два) місяці, і за ч. 4 ст. 358 КК України, із застосуванням ч. 1 ст. 71 КК України остаточне покарання у виді обмеження волі строком на 1 (один) рік 5 (п`ять) місяців.

Також, судом встановлено, що ухвалою слідчого судді Роздільнянського районного суду Одеської області від 01.01.24 року був накладений арешт на тимчасове вилучене майно, а саме: посвідчення водія серії НОМЕР_1 видане ТСЦ 0541 від 30.04.2023 року нам ім`я ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в кількості 1шт (а.к.п.35-36).

У відповідності до ст. 174 ч. 4 КПК України суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна.

Суд вважає, що арешт, накладений на тимчасове вилучене майно підлягає скасуванню.

На досудовому слідстві проведена: судово експертиза від 10.01.2024 року № СЕ-19/116-24/241-ДД, вартістю 3029,12грн., які підлягають стягненню з обвинуваченого на користь держави, згідно ч.2 ст.124 КПК України.

Речові докази: посвідчення водія пластикового зразка серії НОМЕР_1 , виданого ТСЦ 0541 від 30.04.2023 року нам ім`я ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яке було упаковано до паперового сейф-пакету, які зберігаються в матеріалах кримінального провадження залишити в матеріалах кримінального провадження. (а.к.п.64).

Запобіжний захід до ОСОБА_3 судом не обирався.

Процесуальні витрати відсутні.

Цивільний позов по справі не заявлявся.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.100,174,369-370, 373-374, 381, 382 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень (проступках), передбачених ч. 5 ст. 27 ч. 1 ст. 358, ч.4 ст.358 КК України,

та призначити йому покарання за ч. 5 ст. 27 ч.1 ст. 358 КК України у виді обмеження волі строком на 1 (один) рік 2 (два) місяці.

Відповідно до ч. 4 ст. 70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання, призначеного за вироком Роздільняґнського районного суду Одеської області від 31.07.2023 року, більш суворим покаранням за цим вироком, призначити ОСОБА_3 покарання у виді обмеження волі строком на 1 (один) рік 2 (два) місяці.

Призначити ОСОБА_3 за ч. 4 ст. 358 КК України покарання у виді обмеження волі строком на 1 (один) рік 4 (чотири) місяці.

На підставі ч. 1 ст. 71 КК України, за сукупністю вироків, до покарання за новим вироком частково приєднати невідбуте покарання за вироком Роздільнянського районного суду Одеської області від 31.07.2023 року, остаточно призначити ОСОБА_3 покарання у виді обмеження волі строком на 1 (один) рік 5 (п`ять) місяців.

Строк відбування покарання засудженому ОСОБА_3 рахувати з моменту його фактичного затримання, після набрання вироком законної сили.

Скасувати арешт накладений ухвалою слідчого судді Роздільнянського районного суду Одеської області від 01.01.2024 року на тимчасове вилучене майно, а саме: посвідчення водія серії НОМЕР_1 видане ТСЦ 0541 від 30.04.2023 року нам ім`я ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в кількості 1шт.

Речові докази: посвідчення водія пластикового зразка серії НОМЕР_1 , виданого ТСЦ 0541 від 30.04.2023 року нам ім`я ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яке було упаковано до паперового сейф-пакету, які зберігаються в матеріалах кримінального провадження, після набрання вироком законної сили, залишити в матеріалах кримінального провадження.

Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ІПН НОМЕР_3 , уродженця смт.ЛиманськеРоздільнянського району Одеської області, громадянин України, з середньою освітою, не одруженого, маючого на утриманні неповнолітнього сина- ОСОБА_4 , 2012 року народження, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 витрати на проведення судово № СЕ-19/116-24/241-ДД від 01.01.2024 року в дохід держави в розмірі 3029,12грн.

Копію вироку надіслати учасникам судового провадження не пізніше дня, наступного за днем його ухвалення.

Вирок може бути оскаржений до Одеського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з дня отримання копії вироку учасниками судового провадження.

Вирок суду, ухвалений за результатами спрощеного провадження в порядку, передбаченому ст. ст. 381 та 382 КПК України, не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, не дослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.

Якщо апеляційну скаргу не подано, то вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя: ОСОБА_1