Справа № 643/6443/23
Провадження № 1-кп/643/171/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 січня 2024 року м. Харків

Московський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

з участю:

прокурора - ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника адвоката ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові кримінальне провадження №0002249 від 29.06.2023 за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України, -

встановив :

Обвинувальний акт по кримінальному провадженню №0002249 від 29.06.2023 за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України, надійшов в провадження судді Московського районного суду м. Харкова ОСОБА_1 10.01.2024 на підставі розпорядження Керівника апарату Московського районного суду м. Харкова щодо призначення повторного автоматизованого розподілу судових справ за № 01-08/1.

Ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 11.01.2024 у даному кримінальному провадженні призначено підготовче судове засідання.

У підготовчому судовому засіданні 11.01.2024 прокурором заявлено клопотання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_4 , у якому він посилається на наявність ризиків, передбачених п. п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: обвинувачений може переховуватися від суду, оскільки у ОСОБА_4 відсутні міцні соціальні зв`язки, він не має місця роботи, ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, за вчинення якого передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до десяти років; обвинувачений може вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки ОСОБА_4 раніше неодноразово притягався до кримінальної відповідальності за вчинення аналогічних кримінальних правопорушень, новий злочин вчинив через декілька днів після звільнення з установи виконання покарань, він не працевлаштований, законного джерела доходу не має, а відтак, наявні підстави вважати, що єдиним джерелом доходу обвинуваченого є протиправна діяльність. Посилався, що на даний час ризики, що стали підставою для обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою продовжують існувати та повністю виправдовують подальше тримання обвинуваченого під вартою, зазначив, що жоден інший, більш м`який запобіжний захід не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого та не виключить зазначені вище ризики. За вказаних обставин просив продовжити стосовно обвинуваченого запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів.

Обвинувачений ОСОБА_4 у підготовчому судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання прокурора про продовження строків тримання під вартою стосовно нього, просив змінити стосовно нього запобіжний захід з тримання під вартою на особисте зобов`язання або на домашній арешт. Зазначив, що прокурором не доведено, що ризики, які послугували підставою для обрання стосовно нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою продовжують існувати. Посилався, що він має постійне місце проживання, а тому вважав за можливе змінити запобіжний захід з тримання під вартою на інший, не пов`язаний з позбавленням волі, зокрема у виді особистого зобов`язання або домашнього арешту.

Захисник ОСОБА_5 у підготовчому судовому засіданні позицію підзахисного підтримала, проти продовження строку застосування стосовно обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою заперечувала. Посилалася, що наявні підстави для зміни запобіжного заходу ОСОБА_4 з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт, у обвинуваченого є зареєстроване місце проживання та обвинувачений зобов`язується з`являтися до суду за першою вимогою.

Суд, вислухавши думку сторін кримінального провадження, доходить висновку про необхідність продовження строку тримання під вартою стосовно обвинуваченого ОСОБА_4 з огляду на таке.

Ухвалою слідчого судді Московського районного суду м. Харкова від 30 червня 2023 року стосовно ОСОБА_4 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в Державній установі «Харківський слідчий ізолятор» строком на 60 (шістдесят) днів з моменту затримання. Строк дії ухвали у частині тримання під вартою встановлено до 14-48 години 27 серпня 2023 року.

Ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 15.11.2023 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 продовжено на 60 днів.

Строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_4 закінчується 13 січня 2024 року включно.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 197 КПК України, строк дії ухвали слідчого судді, суду про тримання під вартою або продовження строку тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів.

За змістом ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватись від слідства та суду, незаконно впливати на потерпілого, свідків та інших учасників судового процесу та інше.

Положеннями ст. 178 КПК України визначені обставини, які враховуються при обранні запобіжного заходу, зокрема, тяжкість покарання, яке загрожує відповідній особі, вік та стан здоров`я обвинуваченого, міцність соціальних зв`язків, у тому числі наявність родини та утриманців, наявність постійного місця роботи, наявність судимостей, дотримання обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувались раніше та інші обставини.

Під час обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно обвинуваченого ОСОБА_4 слідчий суддя встановив наявність ризиків, передбачених п. п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Прокурор у клопотанні про продовження стосовно ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою посилається, що продовжують існувати ризики, передбачені п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: спроба переховуватися обвинуваченого від суду, вчинення іншого кримінального правопорушення.

При вирішенні питання про продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно обвинуваченого ОСОБА_4 у підготовчому судовому засіданні суд установив наявність ризиків, передбачених п. п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, на які посилається прокурор в обґрунтування клопотання про продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_4 , а саме: спроба переховуватися обвинуваченого від суду, вчинення іншого кримінального правопорушення, є особою яка була неодноразово судима за корисливі злочини, не має стійких соціальних зав`язків, є не працевлаштованим.

Характер та фактичні обставини інкримінованого обвинуваченому ОСОБА_4 кримінального правопорушення свідчать про його суспільну небезпеку.

Суд, вирішуючи питання про продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно обвинуваченого ОСОБА_4 , оцінює в сукупності всі обставини, у тому числі тяжкість злочину, який, відповідно до положень ст. 12 КК України, відноситься до тяжкого злочину, суспільну небезпечність злочину, який інкримінується обвинуваченому, а також особистість обвинуваченого, наявність постійного місця проживання та міцність соціальних зв`язків, моральні переконання, майновий стан та зв`язки з державою.

З огляду на тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_4 у разі визнання його винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він обвинувачується - у виді позбавлення волі на строк від семи до десяти років, беручи до уваги, що дії, за вчинення яких він обвинувачується, носять характер тяжкого злочину, суспільну небезпечність злочину, який інкримінується обвинуваченому, враховуючи що обвинувачений не має офіційного місця роботи, як наслідок, офіційного постійного та стабільного джерела доходу, не одружений, після звільнення з установи виконання покарань за короткий проміжок часу знову вчинив аналогічне кримінальне правопорушення, суд, доходить висновку, що застосування більш м`яких запобіжних заходів стосовно обвинуваченого ОСОБА_4 є неможливим.

Разом з тим, у суду відсутні підстави вважати, що в обвинуваченого наявні міцні соціальні зв`язки, відтак, судом не встановлено обставин, які суттєво зменшують ризики у даному кримінальному провадженні. Відтак, ураховуючи тяжкість злочину, який інкримінується обвинуваченому ОСОБА_4 , та покарання, яке загрожує обвинуваченому у разі визнання його винуватим, дані про особу обвинуваченого, які викладені в ухвалі про застосування запобіжного заходу, суд доходить висновку, що ризики, передбачені п. п. 1, 5 ст. 177 КПК України, на існування яких у поданому клопотанні посилається прокурор, які стали підставою для обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_4 , доведені прокурором та продовжують існувати, виправдовують тримання особи під вартою, а тому суд вважає за доцільне продовжити стосовно обвинуваченого ОСОБА_4 застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на шістдесят днів.

За правилами ч. 4 ст. 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначати розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування. З огляду на наведену норму кримінального процесуального законодавства України, визначення розміру застави суд не вбачає за можливе.

Ураховуючи наведене вище, суд бере до уваги, що характер та фактичні обставини інкримінованого обвинуваченому ОСОБА_4 злочину свідчать про підвищену суспільну небезпеку. Санкція ч. 4 ст. 186 КК України передбачає покарання у виді позбавлення волі від семи до десяти років. Тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для застосування суворих запобіжних заходів, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшують ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не обравши до особи запобіжні заходи, а саме тримання під вартою та домашній арешт. Суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування.

У рішенні по справі «Летельє проти Франції» від 26.06.1991 Європейський суд з прав людини зазначив, що наявність вагомих підстав підозрювати затриманого у вчиненні злочину є неодмінною умовою правомірності тримання під вартою.

У справі «Ілійков проти Болгарії» № 33977/96 від 25.07.2001 Європейський суд з прав людини вказав, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризику повторного вчинення злочинів». Так, тяжкість покарання, яке загрожує обвинуваченому, у разі визнання його винуватим, беручи до уваги вірогідність переховування від суду, вчинення іншого кримінального правопорушення, суд доходить висновку, що наявні обґрунтовані підстави для продовження застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та відсутність підстав для застосування більш м`якого запобіжного заходу.

Стороною захисту не надано доказів на підтвердження наявності в обвинуваченого офіційного працевлаштування і, як наслідок, постійного та стабільного джерела доходу, які могли бути враховані судом підчас вирішення питання щодо продовження строку тримання під вартою, як і відсутні підстави вважати, що в обвинуваченого наявні міцні соціальні зв`язки, які б зменшували ризики у даному кримінальному провадженні.

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи. Застосовуючи запобіжний захід у виді тримання під вартою, необхідно виходити із того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони прав і інтересів як суспільства, так і потерпілого. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суспільства більшої суворості в оцінці цінностей суспільства («Летельє проти Франції»).

З огляду на тяжкість злочину, який інкримінується обвинуваченому ОСОБА_4 , та покарання, яке загрожує обвинуваченому у разі визнання його винуватим, дані про особу обвинуваченого, які викладені в ухвалі про застосування запобіжного заходу, суд вважає, що ризики, передбачені п. п. 1, 5 ст. 177 КПК України, на існування яких у поданому клопотанні посилається прокурор, які стали підставою для обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_4 , доведені прокурором та продовжують існувати, виправдовують тримання особи під вартою, а тому суд вважає за доцільне продовжити стосовно обвинуваченого ОСОБА_4 застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на шістдесят днів.

Ураховуючи наведені вище обставини, суд не знаходить підстав для зміни запобіжного заходу ОСОБА_4 з тримання під вартою на більш м`який, не пов`язаний з позбавленням свободи.

Прокурор в судовому засіданні просив призначити судовий розгляд кримінального провадження, зазначивши на наявності передбачених законом підстав для судового розгляду.

Обвинувачений ОСОБА_4 та його захисник не заперечували проти призначення судового розгляду.

Суд, заслухавши думку учасників підготовчого судового засідання, дослідивши матеріали обвинувального акту, приходить до висновку щодо наявності підстав для призначення судового розгляду, виходячи з наступного.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 177, 197, 199 , 314-316, 369-372 КПК України, суд -

постановив:

У задоволенні клопотання обвинуваченого ОСОБА_4 та захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_5 про зміну запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_4 відмовити.

Клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України, - задовольнити.

Строк тримання під вартою ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України, продовжити на шістдесят днів - до 10 березня 2024 року включно.

Установити строк дії ухвали до 10 березня 2024 року включно.

Призначити кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України, до судового розгляду у відкритому судовому засіданні в приміщенні Московського районного суду м. Харкова на 17.01.2024 на 11 год. 30 хв.

Копію ухвали вручити обвинуваченому, прокурору.

Ухвала протягом п`яти днів з дня її проголошення може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду, а обвинуваченим - у той же строк, з моменту вручення йому копії ухвали суду.

Суддя: ОСОБА_1