КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 11-cc/824/5658/2023 Слідчий суддя в 1-й інстанції: ОСОБА_1
Категорія: ст. 170 КПК Доповідач: ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 жовтня 2023 року місто Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючої судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду апеляційні скарги представника власників майна ОСОБА_6 та ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_8 та представника власника майна ОСОБА_9 - адвоката ОСОБА_10 , з внесеними останньою доповненнями до неї, на ухвалу слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 31 серпня 2023 року, -

за участю:

представника власників майна ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , - адвоката ОСОБА_8 ,

представника власника майна ОСОБА_9 , - адвоката ОСОБА_10 ,

прокурора - ОСОБА_11 ,

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 31.08.2023 року задоволено клопотання прокурора відділу Офісу Генерального прокурора ОСОБА_12 про накладення арешту на майно та накладено арешт на тимчасово вилучене 23.08.2023 року майно в ході проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , за місцем проживання ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , а саме:

- мобільний телефон iPhone 14 Pro Мах, яким користується ОСОБА_6 ;

- мобільний телефон iPhone 14 Pro, IMEI НОМЕР_1 , яким користується ОСОБА_7 ;

- мобільний телефон iPhone 14 Pro Мах, яким користується ОСОБА_9 ;

- ноутбук MacBook Pro серійний № C02D61XYMD6M із зарядним пристроєм до нього, яким користується ОСОБА_6 ;

- аркуш паперу, на якому міститься логін на пароль до Apple id, із забороною власнику володільцю) користуватися та розпоряджатися вказаним майном.

Не погоджуючись з таким рішенням слідчого судді представник власників майна ОСОБА_6 та ОСОБА_7 - адвокат ОСОБА_8 та представник власника майна ОСОБА_9 - адвокат ОСОБА_10 звернулися до суду з окремими апеляційними скаргами, з внесеними адвокатом ОСОБА_10 доповненнями.

В поданій апеляційній скарзі представник власників майна ОСОБА_6 та ОСОБА_7 - адвокат ОСОБА_8 , просить скасувати ухвалу слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 31.08.2023 року та постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання прокурора про накладення арешту на майно.

Мотивуючи апеляційні вимоги представник зазначає, що оскаржувана ухвала є незаконною, необґрунтованою та такою, що постановлена з істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону, а висновки суду першої інстанції не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження.

Апелянт вказує, що речі та документи, вилучені за місцем проживання ОСОБА_6 в ході обшуку, санкціонованого на підставі ухвали слідчого судді Печерського районного суду міста Києва, постановленої за результатами розгляду клопотання, поданого не уповноваженою на те посадовою особою прокуратури, тобто реалізації прокурором своїх повноважень, не передбачених КПК України, що призвело до порушення принципу законності та імперативного порядку збирання доказів у кримінальному провадженні - є такими, які неможливо буде використовувати як докази фактів чи обставин, що є предметом досудового розслідування. Зауважує, що ОСОБА_6 обліковується Раді адвокатів Київської області, має свідоцтво на заняття адвокатською діяльністю № 3563/10, видане 24.01.2008 року, на підставі заяви від 24.01.2008 року.

Представник звертає увагу суду, що вилучення речей і документів під час обшуку явно виходило за межі наданого дозволу слідчим суддею, крім того сторона обвинувачення мала дійсну можливість оглянути вилучені речі на предмет наявності в них відомостей, що можуть мати значення для кримінального провадження, що в свою чергу виключало право прокурора на вилучення таких речей.

Крім того, як зауважив апелянт, що виявлені та вилучені мобільні телефони неможливо використовувати як доказ у кримінальному провадженні зважаючи на те, що такі були придбані в кінці грудня 2022 року на початку лютого 2023 року, тобто значно пізніше досліджуваних в рамках кримінального провадження подій.

В поданій апеляційній скарзі представник власника майна ОСОБА_9 - адвокат ОСОБА_10 , з внесеними доповненнями до неї, також просить скасувати ухвалу слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 31.08.2023 року та постановити нову ухвалу, якою у задоволенні клопотання прокурора в частині накладення арешту на майно ОСОБА_9 відмовити.

Апелянт наголошує на тому, що ОСОБА_9 не є у даному кримінальному провадженні підозрюваним чи обвинуваченим. Зокрема, власник тимчасово вилученого майна ОСОБА_9 не є особою щодо якої здійснюється кримінальне провадження, а є свідком по даній справі та був допитаний органом досудового розслідування від 01.06.2023 року.

Зазначає, що вилучений мобільний телефон у ОСОБА_9 виключає доказову значимість у даному кримінальному провадженні, оскільки він був придбаний значно пізніше досліджуваних в рамках кримінального провадження подій.

Вказує автор апеляційної скарги і те, що постанова про визнання речей і документів речовими доказами у кримінальному провадженні є формальною та винесеною процедурно без належних обґрунтувань того, що вилучене майно дійсно може бути використане як речові докази для проведення обставин, що є предметом досудового розслідування.

В доповненнях до апеляційної скарги адвокат ОСОБА_10 стверджує, що забороняється тимчасове вилучення електронних інформаційних систем, комп`ютерних систем або їх частин, мобільних терміналів систем зв`язку, крім випадків, коли їх надання разом з інформацією, що на них міститься, є необхідною умовою проведення експертного дослідження, або якщо такі об`єкти отримані в результаті вчинення кримінального правопорушення чи є засобом або знаряддям його вчинення, а також якщо доступ до них обмежується їх власником, володільцем або утримувачем чи пов`язаний з подоланням системи логічного захисту. А відтак, вбачається, що вилучення мобільного телефону iPhone 14 Pro Мах, яким користується ОСОБА_9 під час обшуку вийшло за межі ухвали слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 28.07.2023 року.

Крім того, апелянт вважає, що слідчий суддя при винесені оскаржуваної ухвали формально віднісся до дослідження клопотання про накладення арешту на тимчасово вилучене майно та матеріалів кримінального провадження, та не надав оцінки обставинам, які впливають на прийняття рішення по суті.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представників апелянтів, які підтримали подані апеляційні скарги, з внесеними доповненнями та просили їх задовольнити, пояснення прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційних скарг та просив ухвалу слідчого судді залишити без змін, вивчивши матеріали судового провадження та перевіривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Як вбачається з матеріалів провадження, слідчими Державного бюро розслідувань здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000158, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 02.04.2022 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. ч. 2, 3 ст. 332 КК України.

Під час досудового розслідування встановлюються обставини незаконного, без передбаченого чинним законодавством обов`язкового митного прикордонного контролю, переправлення громадян України ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , ОСОБА_17 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , ОСОБА_18 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , ОСОБА_19 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , ОСОБА_20 , ІНФОРМАЦІЯ_10 та інших осіб через державний кордон України, вчиненого службовими особами ДПСУ, ДМСУ, НПУ та окремими цивільними особами впродовж лютого-березня 2022 року в районах прикордонних пунктів пропуску «Косино» і «Лужанка» Берегівського району Закарпатської області.

Так, у ході досудового розслідування отримано докази, які свідчать про незаконний перетин 10 березня 2022 року державного кордону України громадянами України ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_21 , ІНФОРМАЦІЯ_11 , ОСОБА_22 , ІНФОРМАЦІЯ_12 , ОСОБА_23 , ІНФОРМАЦІЯ_13 та ОСОБА_24 , ІНФОРМАЦІЯ_14 .

За наявними даними 10.03.2023 року о 14.20 год. у прикордонному пункті пропуску «Косино» Берегівського району Закарпатської області при перетині державного кордону України в напрямку «виїзд» зареєстровано громадянку України ОСОБА_25 , ІНФОРМАЦІЯ_15 , яка виїжджала до Угорщини автомобілем з номерним знаком НОМЕР_2 без пасажирів.

Також, 10.03.2023 року о 14.21 год. у прикордонному пункті пропуску «Косино» Берегівського району Закарпатської області при перетині державного кордону України в напрямку «виїзд» зареєстровано громадянина України ОСОБА_26 , ІНФОРМАЦІЯ_16 , який виїжджав до Угорщини автомобілем з номерним знаком НОМЕР_3 без пасажирів.

За повідомленням компетентних органів Республіки Угорщина 10.03.2022 у пункті пропуску «Барабаш» вказаної країни обліковано в`їзд зі сторони України о 18.09 год. автомобіля з номерним знаком НОМЕР_2 , в якому перебували громадяни України ОСОБА_27 , ІНФОРМАЦІЯ_11 , ОСОБА_28 , ІНФОРМАЦІЯ_16 та ОСОБА_29 , ІНФОРМАЦІЯ_15 , а також о 18.47 год. автомобіля з номерним знаком НОМЕР_4 , в якому перебували громадяни України ОСОБА_30 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_31 , ІНФОРМАЦІЯ_12 , ОСОБА_32 , ІНФОРМАЦІЯ_13 та ОСОБА_33 , ІНФОРМАЦІЯ_14 .

Водночас, за інформацією ДПСУ громадяни України ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_21 , ІНФОРМАЦІЯ_11 , ОСОБА_22 , ІНФОРМАЦІЯ_12 , ОСОБА_23 , ІНФОРМАЦІЯ_13 та ОСОБА_24 , ІНФОРМАЦІЯ_14 державний кордон України у березні 2022 року не перетинали.

Крім того, 16.03.2022 року о 09.26 год. у прикордонному пункті пропуску «Косино» Берегівського району Закарпатської області при перетині державного кордону України в напрямку «виїзд» зареєстровано громадянина Угорщина ОСОБА_34 , ІНФОРМАЦІЯ_17 , який виїжджав до Угорщини автомобілем з номерним знаком НОМЕР_5 разом із пасажирами ОСОБА_35 , ІНФОРМАЦІЯ_18 , та ОСОБА_36 , ІНФОРМАЦІЯ_19 .

За повідомленням компетентних органів Республіки Угорщина 16.03.2022 у пункті пропуску «Барабаш» вказаної країни обліковано в`їзд зі сторони України автомобіля з номерним знаком НОМЕР_5 , в якому перебували громадяни України ОСОБА_37 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ОСОБА_38 , ІНФОРМАЦІЯ_18 та ОСОБА_39 , ІНФОРМАЦІЯ_19 .

Водночас, за інформацією ДПСУ громадянин України ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , державний кордон України у березні 2022 року не перетинав.

Під час проведення допиту як свідків ОСОБА_40 та ОСОБА_41 відмовилися надавати показання щодо факту та обставин перетину ними державного кордону України у березні 2022 року, натомість повідомили про своє перебування з родинами наприкінці лютого - початку березня 2022 року за місцем проживання родини ОСОБА_42 в Обухівському районі Київської області.

Будучи допитаним як свідок ОСОБА_43 повідомив, що дійсно він у березні 2022 року разом із дружиною ОСОБА_44 та іншими членами сім`ї виїжджали із України. Зокрема він та його дружина ОСОБА_45 виїжджали до Угорщини двома автомобілями без пасажирів, тобто інших осіб у вказаних автомобілях не було. Також повідомив, що до виїзду з України наприкінці лютого - початку березня 2022 року він проживав разом із своєю родиною та родиною ОСОБА_6 у будинку свого знайомого в Обухівському районі Київської області.

Відповідно до інформації про телефонні з`єднання ОСОБА_6 за номером мобільного телефону НОМЕР_6 та ОСОБА_42 за номером мобільного телефону НОМЕР_7 встановлено, що під час перебування в Берегівському районі Закарпатської області вони мали контакти із заступником начальника Берегівського РВ НПУ в Закарпатській області ОСОБА_46 , який користувався мобільними телефонами НОМЕР_8 та НОМЕР_9 .

У ході обшуку, проведеного 23.08.2023 на підставі ухвали слідчого судді Печерського районного суду м. Києва у справі № 757/32363/23-к від 28.07.2023 року за адресою: АДРЕСА_1 , за місцем проживання ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , у тому, числі, вилучено:

1) мобільний телефон iPhone 14 Pro Мах, яким користується ОСОБА_9 ;

2) мобільний телефон iPhone 14 Pro, IMEI НОМЕР_1 , яким користується ОСОБА_7 ;

3) мобільний телефон iPhone 14 Pro Мах, яким користується ОСОБА_9 ;

4) ноутбук MacBook Pro серійний № C02D61XYMD6M із зарядним пристроєм до нього, яким користується ОСОБА_6 ;

5) аркуш паперу, на якому міститься логін на пароль до Apple id.

Перераховані речі мають значення для встановлення об`єктивної істини у справі, оскільки містять відомості, що можуть бути використані як доказ факту та обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, у зв`язку з чим вони визнані речовими доказами у кримінальному провадженні (постанова від 24.08.2023).

Постановою від 24.07.2023 року до Київського НДІСЕ Міністерства юстиції України призначено проведення судової експертизи комп`ютерної техніки та програмних продуктів щодо вилучених вищевказаних мобільних телефонів та ноутбуку, паролі доступу, до яких їх власники відмовились повідомити.

Вилучені під час обшуку 23.08.2023 року за місцем проживання ОСОБА_6 та ОСОБА_7 мобільні телефони та ноутбук можуть містити список контактів, журнал дзвінків, текстові та мультимедійні повідомлення, веб-історію, повідомлення в мережі Інтернет, програми, призначені для спілкування, у тому числі для спілкування в мережі Інтернет, а також текстові, графічні, відеофайли користувача, у тому числі видалені, які мають значення для обставин, що розслідуються у кримінальному провадженні.

Так, під час проведеного обшуку частково було оглянуто вміст мобільних телефонів, якими користуються ОСОБА_6 і ОСОБА_7 , та виявлено відомості щодо наявності контакту ОСОБА_42 , а також фотографічні зображення ОСОБА_9 , на якій наявний напис на табличці італійською мовою, яке створено у квітні 2022 року. Водночас ОСОБА_9 відмовився надати свій мобільний телефон для огляду.

25.08.2023 року (клопотання датоване 24.08.2023 року) прокурор відділу Офісу Генерального прокурора ОСОБА_12 звернувся з клопотанням до Печерського районного суду м. Києва про накладення на тимчасово вилучене 23.08.2023 року майно в ході проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , за місцем проживання ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , а саме:

- мобільний телефон iPhone 14 Pro Мах, яким користується ОСОБА_6 ;

- мобільний телефон iPhone 14 Pro, IMEI НОМЕР_1 , яким користується ОСОБА_7 ;

- мобільний телефон iPhone 14 Pro Мах, яким користується ОСОБА_9 ;

- ноутбук MacBook Pro серійний № C02D61XYMD6M із зарядним пристроєм до нього, яким користується ОСОБА_6 ;

- аркуш паперу, на якому міститься логін на пароль до Apple id, із забороною власнику володільцю) користуватися та розпоряджатися вказаним майном.

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 31.08.2023 рокувказане клопотання прокурора про арешт майна було задоволено.

Задовольняючи клопотання про накладення арешту на майно, внесене в межах кримінального провадження № 0000158 від 02.04.2022 року, слідчий суддя дослідивши матеріали, додані до клопотання, прийшов до висновку, про необхідність у накладенні арешту на майно з метою забезпечення збереження речових доказів.

Колегія суддів з таким рішенням слідчого судді погодитись не може з огляду на наступне.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Так, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та обґрунтованого рішення слідчий суддя, згідно ст. ст. 94, 132, 173 КПК України, повинен врахувати: існування обґрунтованої підозри щодо вчинення злочину та достатність доказів, що вказують на вчинення злочину; правову підставу для арешту майна; можливий розмір шкоди, завданої злочином; наслідки арешту майна для третіх осіб; розумність і співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Відповідні дані мають міститися і у клопотанні слідчого чи прокурора, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки, згідно ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

У відповідності до усталеної практики Європейського Суду з прав людини в контексті вищевказаних положень, володіння майном повинно бути законним (див. рішення у справі «Іатрідіс проти Греції» [ВП], заява N 31107/96, п. 58, ECHR 1999-II). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див. рішення у справі «Антріш проти Франції», від 22 вересня 1994 року, Series А N 296-А, п. 42, та «Кушоглу проти Болгарії», заява N 48191/99, пп. 49 - 62, від 10 травня 2007 року). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див., серед інших джерел, рішення від 23 вересня 1982 року у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції», пп. 69 і 73, Series A N 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див., наприклад, рішення від 21 лютого 1986 року у справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства», n. 50, Series A N 98).

Згідно з п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України, арешт майна є одним із видів заходів забезпечення кримінального провадження. У відповідності до п. 1 ч. 3 ст. 132 КПК України, застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Згідно з ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення:

1) збереження речових доказів;

2) спеціальної конфіскації;

3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;

4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

У кожному конкретному кримінальному провадженні слідчий суддя, застосовуючи вид обтяження, в даному випадку арешт майна, має неухильно дотримуватись вимог закону. При накладенні арешту на майно слідчий суддя має обов`язково переконатися в наявності доказів на підтвердження вчинення кримінального правопорушення. При цьому закон не вимагає аби вони були повними та достатніми на цій стадії кримінального провадження, однак вони мають бути такими, щоб слідчий суддя був впевнений у тому, що дані докази можуть дати підстави для пред`явлення обґрунтованої підозри у вчиненні того чи іншого злочину. Крім того, наявність доказів у кримінальному провадженні має давати слідчому судді впевненість у тому, що в даному кримінальному провадженні необхідно накласти вид обмеження з метою уникнення негативних наслідків.

Згідно з ч. 3 ст. 170 КПК України, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України.

Статтею 98 КПК України визначено що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення зберегли на собі його сліди або містять інші відомості які можуть бути використані як доказ факту чи обставин ще встановлюються під час кримінального провадження в тому числі предмети що були об`єктом кримінально протиправних дій гроші цінності та інші речі набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Стороною обвинувачення у клопотанні про накладення арешту на майно зазначено, що метою застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт майна - є збереження речових доказів.

Колегією суддів перевірено, що на підставі ухвали слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 23.08.2023 року проведено обшук за адресою: АДРЕСА_1 , за місцем проживання ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , у тому, числі, вилучено:

1) мобільний телефон iPhone 14 Pro Мах, яким користується ОСОБА_9 ;

2) мобільний телефон iPhone 14 Pro, IMEI НОМЕР_1 , яким користується ОСОБА_7 ;

3) мобільний телефон iPhone 14 Pro Мах, яким користується ОСОБА_9 ;

4) ноутбук MacBook Pro серійний № C02D61XYMD6M із зарядним пристроєм до нього, яким користується ОСОБА_6 ;

5) аркуш паперу, на якому міститься логін на пароль до Apple id.., на вилучення вказаних речей слідчим суддею не було надано дозвіл.

Згідно матеріалів апеляційних скарг ОСОБА_6 обліковується Раді адвокатів Київської області, має свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю № 3563/10, видане 24.01.2008 на підставі рішення № 164 від 24.01.2008.

На сайті Єдиного реєстру адвокатів міститься інформація про те, що право на заняття адвокатською діяльністю ОСОБА_6 зупинено згідно п. 1 ч. 1 ст. 31 ЗУ «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» з 26.02.2020 року на підставі заяви від 26.02.2020 року. При цьому, ОСОБА_6 адвокатська діяльність здійснювалася в періоди з 24.01.2008 року по 01.11.2012 рік, з 27.01.2017 року по 26.02.2020 рік. Таким чином, сумарний строк, протягом якого ОСОБА_6 здійснював адвокатську діяльність складає 7 років 10 місяців.

Поруч із цим, відповідно до приписів п. 9 ч.4 ст. 55 ЗУ «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», Рада адвокатів України сприяє забезпеченню гарантій адвокатської діяльності, захисту професійних і соціальних прав адвокатів.

На виконання вказаного повноваження, Радою адвокатів України прийнято ряд рішень, зокрема.

Рішення № 132 від 24.10.2014 року «Про затвердження роз`яснення права адвоката, діяльність якого зупинена відповідно до пункту першого частини першої статті 31 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», бути учасником адвокатського об`єднання, відповідно до змісту якого: «Системний аналіз вищезазначених норм Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» дозволяє зробити висновок, що у разі зупинення адвокатом права па заняття адвокатською діяльністю відповідно до пункту першого частини першої статті ЗІ Закону, такий адвокат не мас права її здійснювати, проте він не позбавлений статусу адвоката та на нього законодавством України.

Рішення № 74 від 26.02.2016 року «Про затвердження роз`яснення щодо гарантій адвокатської діяльності та окремих умов дисциплінарної відповідальності», відповідно до змісту якого: «Незалежність адвокатської діяльності забезпечується на законодавчому (національному і міжнародному) та практичному рівнях недопущенням будь якого втручання, переслідування, насильства стосовно адвоката з боку держави, суспільства, органів місцевого самоврядування, юридичних та фізичних осіб.

Позитивним обов`язком держави є створення належних умов для діяльності адвокатури, забезпечення прав адвоката та дотримання гарантій адвокатської діяльності, проведення неупередженого розслідування фактів таких порушень (статті 5, 20, 23 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», Основні положення про роль адвокатів, прийняті VIII Конгресом ООН по запобіганню злочинам у серпні 1990 року, Декларація ООН «Про право та обов`язок окремих осіб, груп та органів суспільства заохочувати та захищати загальновизнані права людини і основоположні свободи» від 09 грудня 1998 року).

Зазначені нормативно-правові акти розповсюджують сферу професійних гарантій на будь яку особу, яка перебуває в статусі адвоката, незалежно від її стану та функції в конкретних суспільних відносинах і безвідносно до її клієнтів та справ.

Відповідно до положень статей 6, 17, 32 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», Порядку ведення ЄРА У, фізична особа мас статус адвоката з часу отримання свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю і внесення відомостей про неї до ЄРАУ та до моменту припинення права на заняття адвокатською діяльністю і внесення про це відповідних відомостей до ЄРАУ.

Рішення № 126 від 10.06.2016 року «Про затвердження роз`яснення щодо можливості притягнення адвоката до дисциплінарної відповідальності під час зупинення його права на заняття адвокатською діяльністю», відповідно до змісту якого: «Наявність у особи статусу адвоката передбачає можливість її притягнення до дисциплінарної відповідальності у порядку дисциплінарного провадження з підстав, передбачених Законом України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність».

З огляду на викладене, зупинення права на заняття адвокатською діяльністю не позбавляє особу статусу адвоката, а отже останній може бути притягнутий до дисциплінарної відповідальності у визначеному Законом порядку.

Крім цього, Національна асоціація адвокатів України вже реагувала на порушення, допущені стороною обвинувачення відносно осіб, право на заняття адвокатською діяльністю яких зупинене, зокрема на офіційному сайті зазначеної організації має місце відповідна стаття, в якій серед іншого зазначено, що адвокати, діяльність яких зупинена, зберігають статус адвоката та в силу норм ст.ст. 480, 481 Кримінального процесуального кодексу України, і відтак є особами, щодо яких здійснюється особливий порядок кримінального провадження.

Разом з тим, відповідно до ч. 2 ст. 23 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» передбачено, що у разі проведення обшуку чи огляду житла, іншого володіння адвоката, приміщень, де він здійснює адвокатську діяльність, тимчасового доступу до речей і документів адвоката слідчий суддя, суд у своєму рішенні в обов`язковому порядку зазначає перелік речей, документів, що планується відшукати, виявити чи вилучити під час проведення слідчої дії чи застосування заходу забезпечення кримінального провадження, а також враховує вимоги пунктів 2-4 частини першої цієї статті.

Також, під час проведення обшуку чи огляду житла, іншого володіння адвоката, приміщень, де він здійснює адвокатську діяльність, має бути присутнім представник ради адвокатів відповідного регіону, в якому знаходяться відповідні приміщення (володіння). Представник ради адвокатів регіону діє з метою забезпечення дотримання прав адвоката та гарантій адвокатської діяльності, в тому числі збереження адвокатської таємниці.

Слідчий, прокурор, який буде проводити відповідну слідчу (розшукову) дію, завчасно, але не пізніше ніж за 24 години до її проведення, письмово повідомляє раду адвокатів регіону про необхідність забезпечення участі її представника у проведенні відповідної слідчої (розшукової) дії.

Проведення зазначених слідчих (розшукових) дій без належного та завчасного повідомлення ради адвокатів регіону заборонено, а докази, отримані в результаті проведення таких дій, є недопустимими.

Таким чином, недотримання відповідних процесуальних гарантій під час проведення обшуку і вилучення у помешканні адвоката чи іншому його володінні зумовлює порушення ст. 8 Європейської конвенції з прав людини (п. п. 66-68 рішення ЄСПЛ у справі «Візер та Бікос Бетейліґунґен ҐмбХ проти Австрії» / WIESER AND BICOS BETEILIGUNGEN GmbH v. AUSTRIA від 16.10.2007, заява №744336/01).

Конвенція не забороняє накладення на адвокатів певних зобов`язань, котрі стосуються їхніх відносин з клієнтами. Це стосується, зокрема, наявності достовірного доказу причетності адвоката до скоєння злочину, або стосовно намагань подолати певні незаконні практики. Однак, ЄСПЛ наголосив, що вкрай важливо забезпечити суворі рамки для таких заходів. У кожному випадку заходи з боку правоохоронних органів щодо адвокатів мають бути чітко обмеженими, оскільки адвокати посідають центральне місце в здійсненні правосуддя, і їхній статус посередників між підсудними та судами дозволяє кваліфікувати їх як служителів закону (п.42 рішення ЄСПЛ від 24.07.2008 у справі «Андре і інші проти Франції»/Andre and Other v.France, заява №18603/03).

З врахуванням зазначеного, колегія суддів вважає, що доводи апелянтів є доцільними, оскільки ОСОБА_6 здійснює адвокатську діяльність, таємниця якої охороняється законом, і органом досудового розслідування під час проведення обшуку не дотримано процесуальних гарантій такої слідчої дії та вилучення майна, а тому накладення арешту на комп`ютерну техніку та мобільні телефони, є безпідставним. Крім того, ОСОБА_6 , ОСОБА_9 та ОСОБА_7 не мають статусу підозрюваних у кримінальному провадженні, тому таке втручання в діяльність адвоката є передчасним.

Враховуючи викладені обставини, які свідчать про однобічність, неповноту і необ`єктивність судового розгляду, ухвала слідчого судді підлягає скасуванню, як незаконна та необґрунтована, а апеляційні скарги представника власників майна ОСОБА_6 та ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_8 та представника власника майна ОСОБА_9 - адвоката ОСОБА_10 , з внесеними останньою доповненнями до неї, задоволенню, з постановленням апеляційним судом нової ухвали про відмову у задоволенні клопотання прокурора як такого, що внесено до суду за недоведеності необхідності арешту майна, який при викладених у клопотанні обставинах явно порушуватиме справедливий баланс між інтересами власників майна, гарантованими законом, і завданням цього кримінального провадження.

Керуючись ст. ст. 170, 171, 173, 309, 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційні скарги представника власників майна ОСОБА_6 та ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_8 та представника власника майна ОСОБА_9 - адвоката ОСОБА_10 , з внесеними останньою доповненнями до неї, - задовольнити.

Ухвалу слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 31 серпня 2023 року, якою задоволено клопотання прокурора відділу Офісу Генерального прокурора ОСОБА_12 про накладення арешту на майно та накладено арешт на тимчасово вилучене 23.08.2023 року майно в ході проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , за місцем проживання ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , а саме:

- мобільний телефон iPhone 14 Pro Мах, яким користується ОСОБА_6 ;

- мобільний телефон iPhone 14 Pro, IMEI НОМЕР_1 , яким користується ОСОБА_7 ;

- мобільний телефон iPhone 14 Pro Мах, яким користується ОСОБА_9 ;

- ноутбук MacBook Pro серійний № C02D61XYMD6M із зарядним пристроєм до нього, яким користується ОСОБА_6 ;

- аркуш паперу, на якому міститься логін на пароль до Apple id, із забороною власнику володільцю) користуватися та розпоряджатися вказаним майном, - скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою у задоволенні клопотання відділу Офісу Генерального прокурора ОСОБА_12 про накладення арешту на тимчасово вилучене 23.08.2023 року майно в ході проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , за місцем проживання ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , а саме:

- мобільний телефон iPhone 14 Pro Мах, яким користується ОСОБА_6 ;

- мобільний телефон iPhone 14 Pro, IMEI НОМЕР_1 , яким користується ОСОБА_7 ;

- мобільний телефон iPhone 14 Pro Мах, яким користується ОСОБА_9 ;

- ноутбук MacBook Pro серійний № C02D61XYMD6M із зарядним пристроєм до нього, яким користується ОСОБА_6 ;

- аркуш паперу, на якому міститься логін на пароль до Apple id, із забороною власнику володільцю) користуватися та розпоряджатися вказаним майном, - відмовити.

Ухвала апеляційного суду є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

СУДДІ:

__________________ ______________________ ____________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4