02.10.2023
Справа № 642/4661/23
Провадження 1-кс/642/3022/23
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 жовтня 2023 року м.Харків

Слідчий суддя Ленінського районного суду м.Харкова ОСОБА_1 за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові скаргу ОСОБА_3 на бездіяльність уповноважених осіб Другого СВ Територіального управління Державного бюро розслідувань у м.Полтаві (з дислокацією у м.Харкові), яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань, -

ВСТАНОВИВ:

28 вересня 2023 в провадження слідчого судді Ленінського районного суду м.Харкова ОСОБА_1 надійшла скарга ОСОБА_3 на бездіяльність уповноважених осіб Другого СВ Територіального управління Державного бюро розслідувань у м.Полтаві (з дислокацією у м.Харкові), яка полягає у невнесенні відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань (далі ЄРДР) про кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 367 КК України, в якій він просить зобов`язати уповноважену особу Другого СВ ТУ ДБР у м.Полтаві (з дислокацією у м.Харкові) внести відомості до ЄРДР після отримання заяви про кримінальне правопорушення від 08.08.2023 та розпочати досудове розслідування відносно суддів Другого апеляційного адміністративного суду ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 .

Скарга мотивована тим, що 08.08.2023 ОСОБА_3 надіслав до Другого СВ ТУ ДБР у м.Полтаві (з дислокацією у м.Харкові) на офіційну електронну скриньку повідомлення про вчинення кримінального правопорушення за фактом вчинення службової недбалості суддями Другого апеляційного адміністративного суду ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 та порушити кримінальну справу за ч.1 ст.367 КК України. В обґрунтування зазначив, що у період з 01.03.2022 по 30.04.2022 вказані судді не виконували покладені на кожного з них обов`язки, результати їх роботи відсутні, хоча ані Вищою радою правосуддя, ані Головою Верховного суду робота зазначеного суду у зв`язку із введенням в Україні воєнного стану тимчасово не зупинялась, відповідні розпорядження відсутні. ОСОБА_3 вважає, що невиконання службових обов`язків судді зі здійснення правосуддя та перебування кожного із суддів поза приміщенням суду за межами Харкова або взагалі України, і в той же час отримання за здійснення правосуддя суддівської винагороди є ознакою службовою недбалості. Однак, станом на день звернення до суду з даною скаргою відомості до ЄРДР не внесено, що свідчить про бездіяльність уповноважених осіб Другого СВ ТУ ДБР у м.Полтаві (з дислокацією у м.Харкові).

Ухвалою слідчого судді від 29.09.2023 року провадження за вищезазначеною скаргою відкрито.

02.10.2023 через систему «Електронний суд» від ОСОБА_3 надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, в якій зазначив, що скаргу підтримує в повному обсязі.

Представник Другого СВ ТУ ДБР у м.Полтаві (з дислокацією у м.Харкові) в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся своєчасно та належним чином, заяв чи клопотань на адресу суду не надав, поважні причини неявки суду не повідомив. Витребувані судом матеріали за заявою ОСОБА_3 від 08.08.2023 про вчинене кримінальне правопорушення, суду не надано.

Прокурор третього відділу процесуального керівництва управління процесуального керівництва у кримінальних справах слідчих територіального управління Державного бюро розслідувань ОСОБА_7 в судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялася своєчасно та належним чином, надала суду заяву про розгляд скарги за її відсутності, просила суд відмовити у задоволенні скарги ОСОБА_3 .

Згідно з вимогами ч. 3 ст. 306 КПК України, відсутність слідчого та прокурора у судовому засіданні не перешкоджає розгляду скарги.

Статтею 22 КПК України передбачено, що кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

У відповідності до положень ст. 26 КПК України, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та спосіб, передбачених цим Кодексом.

Враховуючи положення статті 306 КПК України та з метою дотримання розумних строків розгляду скарги, що є одним з пріоритетних завдань кримінального провадження, здійснення якого має забезпечити, зокрема, слідчий суддя на досудовому провадженні, з метою дотримання прав, свобод та інтересів учасників провадження та забезпечення швидкого, повного та неупередженого судового розгляду, слідчий суддя вважає можливим провести розгляд скарги за відсутності особи, що звернулась із скаргою, та особи, бездіяльність якої оскаржується.

Фіксування судового засідання за допомогою технічних засобів не відбувалось на підставі ч.4 ст.107 КПК України.

Слідчий суддя, дослідивши матеріали скарги та додані до нього документи, дійшов наступних висновків.

Слідчим суддею встановлено, що заявник у своїй скарзі оскаржує бездіяльність уповноважених осіб Другого СВ ТУ ДБР у м.Полтаві (з дислокацією у м.Харкові) щодо невнесення відомостей до ЄРДР про кримінальне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ст. 367 ч.1 КК України.

Відповідно до ч.1 ст.303 КПК України, на досудовому провадженні можуть бути оскарженні дії чи бездіяльність слідчого або прокурора, а саме: бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк, - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, володільцем тимчасово вилученого майна.

Статтею 214 КПК України передбачено, що слідчий, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань та розпочати розслідування.

Відповідно до ч.1 ст.2 КК України, підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад кримінального правопорушення, передбаченого КК України.

Кримінальним правопорушенням є передбачене цим Кодексом суспільно небезпечне винне діяння (дія або бездіяльність), вчинене суб`єктом кримінального правопорушення. Не є кримінальним правопорушенням дія або бездіяльність, яка хоча формально і містить ознаки будь-якого діяння, передбаченого цим Кодексом, але через малозначність не становить суспільної небезпеки, тобто не заподіяла і не могла заподіяти істотної шкоди фізичній чи юридичній особі, суспільству або державі (ст. 11 КК України).

Положення ст. 214 КПК України в свою чергу перебувають у тісному взаємозв`язку з ч. 1 ст.2 та ст. 11 КК України, згідно з якими підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою не будь-яких дій, а суспільно небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбаченого цим Кодексом, і саме тому фактичні дані, які вказують на ознаки конкретного складу кримінального правопорушення, мають бути критерієм внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Відповідно до п.2 Розділу ІІ Положення про Єдиний реєстр досудових розслідувань, порядок його формування та ведення, затвердженого наказом Генерального прокурора від 30.06.2020 № 298 (зі змінами, внесеними наказом Генерального прокурора від 23.11.2021 № 377), відомості про кримінальне правопорушення, викладені у заяві, повідомленні чи виявлені з іншого джерела, повинні відповідати вимогам пункту 4 частини 5 статті 214 Кримінального процесуального кодексу України, зокрема мати короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення.

Вимогами ч.1 та п.4 ч.5 ст. 214 КПК України встановлено, що підставою для внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань є виявлення обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення.

Тобто, підставами вважати заяву чи повідомлення саме про кримінальне правопорушення є наявність у таких заявах або повідомленнях об`єктивних даних, які дійсно свідчать про ознаки кримінального правопорушення, що підтверджують реальність конкретної події кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення). Такими даними є посилання у повідомленні про кримінального правопорушення на фактичні обставини, що підтверджують наявність складу відповідного кримінального правопорушення.

Системний аналіз вищезазначених положень закону дає підстави для висновку, що реєстрації в ЄРДР підлягають не будь-які заяви чи повідомлення, а лише ті, які містять достатні відомості про кримінальне правопорушення та можуть об`єктивно свідчити про вчинення особою такого кримінального правопорушення. Якщо у заяві чи повідомленні таких даних немає, то вони не можуть вважатися такими, що повинні бути обов`язково внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Враховуючи приписи ч.1 ст.2, п.10 ч.1 ст.3, ч.1 та п.4 ч.5 ст. 214 КПК України можливо зробити висновок, що однією із обов`язкових умов для внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань є повідомлення/виявлення діяння/бездіяльності, яке містить ознаки складу кримінального правопорушення, передбаченого особливою частиною КК України. Внесення до ЄРДР короткого викладу обставин, які вказують на наявні в діянні ознаки складу кримінального правопорушення, підтверджує обґрунтованість початку досудового розслідування.

Згідно висновків, викладених у постанові Великої Палати Верховного Суду від 24 квітня 2019 року в справі № 818/15/18, за правилами п.1 ч.1 ст.303 КПК слідчий суддя з`ясовує обставини та мотиви, з яких слідчий або прокурор дійшов висновку про відсутність підстав для внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР, чим саме обґрунтоване невнесення відповідних відомостей до ЄРДР, та вирішує питання про наявність або відсутність правових підстав для зобов`язання слідчого або прокурора внести інформацію про кримінальне правопорушення до ЄРДР, а тому, у розрізі такої думки Великої Палати Верховного Суду, слідчий суддя повинен з`ясувати наведені обставини судом касаційної інстанції, як такі, що підлягають установленню, у обсязі наявних та поданих до суду доказів, на час розгляду скарги.

Як вбачається із матеріалів справи, 08.08.2023 ОСОБА_3 звернувся до Другого СВ ТУ ДБР у м.Полтаві (з дислокацією у м.Харкові) з повідомленням про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.367 КК України, а саме: за фактом вчинення службової недбалості суддями Другого апеляційного адміністративного суду ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , яка виразилася в тому, що в період з 01.03.2022 по 30.04.2022 вказані судді не виконували службові обов`язки судді зі здійснення правосуддя та перебували поза приміщенням суду за межами Харкова або взагалі України, і в той же час отримували суддівську винагороду. Вважає, що в діях зазначених суддів Другого апеляційного адміністративного суду вбачаються ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ст. 367 ч.1 КК України

Зазначена заява була надіслана 08.08.2023 електронною поштою на офіційну адресу Другого СВ ТУ ДБР у м.Полтаві (з дислокацією у м.Харкові), що підтверджується роздруківкою з поштової скриньки ОСОБА_3 .

Станом на день розгляду скарги відомості про наведені в даній заяві обставини до Єдиного реєстру досудових розслідувань не вносилися.

Об`єктивна сторона кримінального правопорушення - це сукупність ознак, які визначають зовнішню сторону кримінального правопорушення і характеризують суспільно-небезпечне діяння (дію або бездіяльність), його негативні наслідки та причинний зв`язок між діянням та наслідками, який обумовив настання останніх, а також місце, час, обстановку, спосіб, знаряддя та засоби вчинення кримінального правопорушення.

Таким чином, до Єдиного реєстру досудових розслідувань, крім іншого, вноситься інформація про сукупність ознак, які свідчили б про вчинення того чи іншого кримінального правопорушення, і дали змогу кваліфікувати дії або бездіяльність, про яку йдеться в повідомленні про кримінальне правопорушення, за відповідними статтями Кримінального кодексу України.

Частина 1 ст.367 КК України передбачає кримінальну відповідальність за службову недбалість, тобто невиконання або неналежне виконання службовою особою своїх службових обов`язків через несумлінне ставлення до них, що завдало істотної шкоди охоронюваним законом правам, свободам та інтересам окремих громадян, державним чи громадським інтересам або інтересам окремих юридичних осіб.

Згідно приміткам до ст.364 КК України, істотною шкодою у ст.367 КК України вважається така шкода, яка в 100 і більше разів перевищує неоподаткований мінімум доходів громадян.

В заяві ОСОБА_3 від 08.08.2023 про вчинення кримінального правопорушення йдеться мова про кримінальне правопорушення, передбачене ст. 367 ч.1 КК України. Однак, у вказаній заяві відсутні будь-які конкретні фактичні дані про невиконання або неналежне виконання службовою особою своїх службових обов`язків через несумлінне ставлення до них всупереч інтересам служби суддями Другого апеляційного адміністративного суду ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , що спричинило істотну шкоду охоронюваним законом правам, свободам та інтересам окремих громадян або державним чи громадським інтересам, або інтересам юридичних осіб.

Так, при дослідженні змісту даної заяви встановлено, що її суть фактично зводиться до незгоди заявника із відсутністю суддів поза межами суду в період військових дій в м.Харкові, а саме: з 01.03.2023 по 30.04.2022.

Натомість, в скарзі відсутні передбачені ч. 5 ст. 214 КПК України відомості та фактичні обставини, які могли б свідчити про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.367 КК України, а сумніви скаржника щодо відсутності суддів Другого апеляційного адміністративного суду ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 за межами м.Харкова, не виконання службових обов`язків судді зі здійснення правосуддя та отримування суддівської винагороди не є підставою для внесення відомостей до ЄРДР та початку досудового розслідування за ст. 367 ч.1 КК України.

Так, указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 введено воєнний стан в Україні, який продовжено станом і на сьогодні.

Відповідно до пункту 5 роз`яснень Ради суддів України від 02 березня 2022 року суддям під час дії воєнного стану рекомендовано по можливості відкладати розгляд справ (за винятком невідкладних судових розглядів) та знімати їх з розгляду, зважати на те, що велика кількість учасників судових процесів не завжди мають змогу подати заяву про відкладення розгляду справи через задіяння до функціонування критичної інфраструктури, вступ до лав Збройних сил України, територіальної оборони, добровольчих воєнних формувань та інших форм протидії збройної агресії проти України, або не можуть прибути в суд у зв`язку з небезпекою для життя.

Враховуючи вказані обставини, Другим апеляційним адміністративним судом було прийнято відповідне рішення, що розгляд судових справ та матеріалів, виготовлення повних текстів судових рішень Другим апеляційним адміністративним судом буде відкладено на інші дати про що буде повідомлено додатково.

Отже, відкладення розгляду справ суддями Другого апеляційного адміністративного суду було вимушеним та відповідало роз`ясненням Ради суддів України, що свідчить про відсутність ознаки несумлінного ставлення до своїх службових обов`язків.

Доводи заявника ОСОБА_3 щодо не виконання службових обов`язків суддями Другого апеляційного адміністративного суду ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 ґрунтуються на суб`єктивній оцінці та ставленні до зазначених у заяві про вчинення кримінального правопорушення від 08.08.2023 р. обставин, оскільки злочинність дій суддів не підтверджується жодними об`єктивними даними, а тому, підстав для ініціювання кримінального провадження та проведення досудового розслідування не вбачається.

При цьому, у випадку порушення суддями вимог чинного законодавства України під час розгляду справи особа має право звернутися з відповідною скаргою до Вищої ради правосуддя, що наділена повноваженнями здійснювати дисциплінарне провадження щодо судді у порядку, визначеному законом.

Також слід звернути увагу, що частиною 2 ст. 126 Конституції України визначено гарантії незалежності і недоторканності суддів, згідно з якими вплив на суддів у будь-який спосіб забороняється, що означає заборону будь-яких дій стосовно суддів незалежно від форми їх прояву з боку державних органів, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб, установ, організацій, громадян та їх об`єднань, юридичних осіб з метою перешкодити виконанню суддями професійних обов`язків чи схилити їх до винесення неправосудного рішення. Заборона впливу на суддів у будь-який спосіб поширюється на весь час обіймання ними посади судді.

Конституційний Суд України у своїх численних рішеннях від 24 червня 1999 року № 6-рп/99, від 20 березня 2002 року № 5-рп/2002, від 1 грудня 2004 року № 19-рп/2004, від 1 грудня 2004 року № 20-рп/2004, від 11 жовтня 2005 року № 8-рп/2005, від 18 червня 2007 р. № 4-рп/2007, від 22 травня 2008 р. № 10-рп/2008, від 3 червня 2013 р. № 3-рп/2013 послідовно підтвердив викладені ним правові позиції щодо гарантій незалежності суддів з урахуванням міжнародних стандартів, закріплених у Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року та в низці інших міжнародних документів, а саме: Основні принципи незалежності судових органів, схвалені резолюціями 40/32 від 29 листопада 1985 року та 40/146 від 13 грудня 1985 року Генеральної Асамблеї ООН, Процедури ефективного здійснення Основних принципів незалежності судових органів, затверджені 24 травня 1989 року Резолюцією 1989/60 Економічної і Соціальної ради ООН, Європейська хартія "Про статус суддів" від 10 липня 1998 року, Рекомендації № (94) 12 Комітету міністрів Ради Європи "Незалежність, дієвість та роль суддів" від 13 жовтня 1994 року та інших.

Зокрема, у справі за конституційним поданням Верховного Суду України про офіційне тлумачення положень ч.ч. 1, 2 ст. 126 Конституції України та ч. 2 ст. 13 Закону України "Про статус суддів" (справа про незалежність суддів як складову їхнього статусу) від 1 грудня 2004 року № 19-рп/2004 Конституційний Суд України визначив, що недоторканність суддів - один із елементів їхнього статусу. Вона не є особистим привілеєм, а має публічно-правове призначення - забезпечити здійснення правосуддя неупередженим, безстороннім і справедливим судом. Відповідно до положення ч. 1 ст. 126 Конституції України зміст недоторканності суддів як умови виконання ними професійних обов`язків не обмежується визначеною у ч.3 цієї статті гарантією, згідно з якою суддя не може бути без згоди Вищої ради правосуддя затриманий або утримувано під вартою чи арештом до винесення обвинувального вироку судом.

Разом з тим, відповідно до положення ч.1 цієї статті Конституції України недоторканність суддів як гарантія їхньої незалежності у виконанні професійних обов`язків може не обмежуватися обсягом, визначеним у ч. 3 статті 126 Конституції України. Додаткові гарантії незалежності і недоторканності суддів, крім уже передбачених Конституцією України, можуть встановлюватися також законами.

Відповідно до ч. 6 ст. 48 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 року органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їх посадові та службові особи, а також фізичні і юридичні особи та їх об`єднання зобов`язані поважати незалежність судді і не посягати на неї.

Рекомендація № СМ/Rec (2010) Комітету міністрів Ради Європи від 17.11.2010 щодо незалежності, ефективності та обов`язків суддів містить положення про те, що виконавча та законодавча влада повинні гарантувати незалежність суддів і утримуватися від дій, які можуть підірвати незалежність судової влади або довіру суспільства до неї.

За таких обставин слідчий суддя вважає, що відсутні підстави для задоволення даної скарги.

Згідно ч.3 ст.307 КПК України ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дію чи бездіяльність слідчого, дізнавача чи прокурора не може бути оскаржена, окрім ухвали про відмову у задоволенні скарги на постанову про закриття кримінального провадження, скарги на відмову слідчого, прокурора в задоволенні клопотання про закриття кримінального провадження з підстав, визначених пунктом 9-1 частини першої статті 284 цього Кодексу, про скасування повідомлення про підозру та відмову у задоволенні скарги на повідомлення про підозру.

Керуючись ст. 303, 305, 306, 307, 309, ч. 2 ст. 376 КПК України, слідчий суддя ,

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні скарги ОСОБА_3 на бездіяльність уповноважених осіб Другого СВ Територіального управління Державного бюро розслідувань у м.Полтаві (з дислокацією у м.Харкові), яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали складено 02.10.2023 о 15-00 годині.

Слідчий суддя ОСОБА_8