н/п 1-кс/953/8492/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"31" жовтня 2023 р. м. Харків

Слідчий суддя Київського районного суду м. Харкова ОСОБА_1

за участю прокурора - ОСОБА_2

підозрюваного - ОСОБА_3

захисника - адвоката ОСОБА_4

секретар судового засідання - ОСОБА_5 ,

розглянувши у закритому судовому засіданні у залі суду в м. Харкові клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Харківській області майора поліції ОСОБА_6 , погоджене прокурором у кримінальному провадженні - начальником відділу захисту інтересів дітей та протидії насильству Харківської обласної прокуратури ОСОБА_2 , у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000031 від 02.02.2023, про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту у відношенні:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Маріуполь Донецької області, громадянина України, з вищою освітою, одруженого, раніше не судимого, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

підозрюваного у вчиненні злочинів, передбачених ч. 4 ст. 153, ч. 6 ст. 153 КК України,

у с т а н о в и в:

До Київського районного суду м. Харкова надійшло клопотання, яким слідчий просить застосувати запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту стосовно ОСОБА_3 , у межах строку досудового розслідування, та покладенням додаткових обов`язків.

1. Зміст поданого клопотання

Клопотання обґрунтовано тим, що слідчим управлінням ГУНП в Харківській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000031 від 02.02.2023 за підозрою ОСОБА_3 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 153, ч. 6 ст. 153 КК України.

В ході досудового розслідування встановлено, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з 01.09.2008 наказом директора школи № 21-к від 01.09.2008 призначено двірником Шарівської ЗОШ I-III ступенів.

Наказом директора Центру туризму, краєзнавства та екскурсій учнівської молоді Валківської міської ради Харківської області №7-к від 13.09.2021 ОСОБА_3 - двірника КЗ «Шарівський ліцей» Валківської міської ради Харківської області призначено за сумісництвом керівником гуртка «Пішохідний туризм» в 2021/2022 навчальному році починаючи з 15.09.2021 з тижневим навантаженням 4 години, про що останній був ознайомлений під підпис. Звільнений наказом директора Центру туризму, краєзнавства та екскурсій учнівської молоді Валківської міської ради Харківської області від 27.05.2022 № 4-к.

Таким чином ОСОБА_3 в період часу з 15.09.2021 по 27.05.2022, займаючи посаду керівника гуртка «Пішохідний туризм», згідно графіку роботи гуртка, кожного вівторка та четверга з 15:00 до 17:00 знаходився в приміщенні навчального закладу - комунальний заклад «Шарівський ліцей» Валківської міської ради Богодухівського району Харківської області, розташований за адресою: Харківська область Богодухівський район с. Шарівка вул. Центральна, буд. № 10, де проводив заняття по туризму.

У вересні 2021, точної дати та часу в ході досудового розслідування не встановлено, у ОСОБА_3 , знаходячись в спортивному залі навчального закладу - комунальний заклад «Шарівський ліцей» Валківської міської ради Богодухівського району Харківської області, розташований за адресою: Харківська область Богодухівський район с. Шарівка вул. Центральна, буд. № 10, де останній проводив заняття по туризму, раптово виник умисел, направлений на вчинення сексуального насильства відносно малолітньої ОСОБА_7 . Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на вчинення дій сексуального характеру, не пов`язаних із проникненням в тіло іншої особи, з метою задоволення своєї статевої пристрасті, посягаючи на статеву свободу та недоторканість особи, ігноруючи принципи суспільної моралі у сфері статевих відносин, одягаючи туристичне спорядження на малолітніх учнів ліцею, діючи умисно, усвідомлюючи протиправність своїх дій та бажаючи діяти саме таким чином, достовірно знаючи, що ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 є ученицею 6 класу вказаного навчального закладу та малолітньою особою, яка не досягла чотирнадцяти років, користуючись відсутністю на заняттях буть - кого з повнолітніх осіб, в тому числі батьків учнів, а також інших викладачів школи, які б могли звернути увагу на його протиправні дії, використовуючи малолітній вік потерпілої через який вона не могла правильно розуміти характер та значення вчинюваних з нею дій та чинити опір, направлений на порушення статевої недоторканності та нормального фізичного, психічного і соціального розвитку малолітньої ОСОБА_7 , яка внаслідок свого малолітнього віку не була проінформована щодо сутності відносин між різними статями, неодноразово долонями своїх рук непристойно торкався статевих органів малолітньої ОСОБА_7 , що виразилось в умисному їх терті протягом близько 2 хвилин долонями рук та не мало жодного відношення до одягання та закріплення туристичного спорядження на тілі потерпілої.

Крім цього, в період часу з 15.09.2021 по 27.05.2022, займаючи посаду керівника гуртка «Пішохідний туризм», згідно графіку роботи гуртка, кожного вівторка та четверга з 15:00 до 17:00 знаходився в приміщенні навчального закладу - Комунальний заклад «Шарівський ліцей» Валківської міської ради Богодухівського району Харківської області, який розташований за адресою: Харківська область Богодухівський район с. Шарівка вул. Центральна, буд. № 10, де проводив заняття по туризму.

В період січня 2022, точної дати та часу в ході досудового розслідування не встановлено, ОСОБА_3 , який раніше вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 153 КК України, проводячи заняття по туризму в спортивному залі навчального закладу - Комунальний заклад «Шарівський ліцей» Валківської міської ради Богодухівського району Харківської області, який розташований за адресою: Харківська область Богодухівський район с. Шарівка вул. Центральна, буд. № 10, реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на вчинення дій сексуального характеру, не пов`язаних із проникненням в тіло іншої особи, з метою задоволення своєї статевої пристрасті, одягаючи туристичне спорядження на малолітніх учнів ліцею, діючи умисно, повторно, усвідомлюючи, що ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 є ученицею 6 класу вказаного навчального закладу та малолітньою особою, яка не досягла чотирнадцяти років, користуючись відсутністю на заняттях буть - кого з повнолітніх осіб, в тому числі батьків учнів, а також інших викладачів школи, які б могли звернути увагу на його протиправні дії, використовуючи малолітній вік потерпілої, через який вона не могла правильно розуміти характер та значення вчинюваних з нею дій та чинити опір, усвідомлюючи значення і суспільно небезпечний характер своїх дій, направлених на порушення статевої недоторканності та нормального фізичного, психічного і соціального розвитку малолітньої ОСОБА_8 , яка внаслідок свого малолітнього віку не була проінформована щодо сутності відносин між різними статями, неодноразово долонями своїх рук непристойно торкався статевих органів, грудей та сідниць малолітньої ОСОБА_8 , що виразилось в умисному їх стисканні долонями рук та не мало жодного відношення до одягання та закріплення туристичного спорядження на тілі потерпілої.

Під час вчинення зазначених протиправних дій ОСОБА_3 малолітня ОСОБА_8 відчула дискомфорт, намагаючись рухами власного тіла уникнути впливу ОСОБА_3 та прибираючи його руки від свого тіла.

Однак ОСОБА_3 , розуміючи власну психологічну та фізичну перевагу, скориставшись недостатнього соціального розвитку внаслідок малолітнього віку та незважаючи на опір малолітньої ОСОБА_8 , не припиняв свої дії та продовжував стискати своїми руками вказані частини тіла малолітньої ОСОБА_8 , задовольняючи таким чином свою статеву пристрасть.

Забезпечити належну поведінку підозрюваного ОСОБА_3 та запобігти вищезазначеним ризикам можливо лише шляхом застосування до нього запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту.

2. Позиція учасників у судовому засіданні

У судовому засіданні прокурор вимоги клопотання підтримав, яке просив задовольнити, посилаючись на наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Підозрюваний ОСОБА_3 та його захисник у судовому засіданні проти задоволення клопотання запепечували.

3. Мотиви та оцінка слідчого судді

3.1. Підстави для застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту

Розділ ІІ КПК України визначає, що з метою досягнення дієвості кримінального провадження застосовуються заходи його забезпечення. До них, згідно з п. 9 ч. 2 ст. 131 КПК України, віднесені також запобіжні заходи.

Порядок застосування до особи запобіжних заходів визначений главою 18 КПК України.

Згідно з ч. 1 ст. 176 КПК України запобіжними заходами є: особисте зобов`язання, особиста порука, застава, домашній арешт, тримання під вартою.

Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Частина третя ст. 176 КПК України встановлює, що слідчий суддя відмовляє у застосуванні запобіжного заходу, якщо слідчий, прокурор не доведе, що встановлені під час розгляду клопотання про застосування запобіжних заходів обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених частиною першою цієї статті, не може запобігти доведеним під час розгляду ризику або ризикам. При цьому найбільш м`яким запобіжним заходом є особисте зобов`язання, а найбільш суворим - тримання під вартою.

Відповідно до ч. 1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: (1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; (2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; (3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; (4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; (5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Згідно з ч. 2 ст. 177 КПК України, підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, слідчий суддя на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності інші обставини, перелік яких визначено ч. 1 ст. 178 КПК України.

Згідно з положеннями ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать (1) про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення, (2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор, (3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

3.2. Набуття статусу підозрюваного

Запобіжні заходи на стадії досудового розслідування можуть застосовуватися лише до підозрюваного.

За змістом ч. 1 ст. 42 КПК України, статус підозрюваного має, зокрема, особа, якій у порядку, передбаченому статтями 276-279 цього Кодексу, повідомлено про підозру.

Частиною 1 статті 276 КПК України визначено, що повідомлення про підозру обов`язково здійснюється в порядку, передбаченому статтею 278 цього Кодексу, у випадках: (1) затримання особи на місці вчинення кримінального правопорушення чи безпосередньо після його вчинення; (2) обрання до особи одного з передбачених цим Кодексом запобіжних заходів; (3) наявності достатніх доказів для підозри особи у вчиненні кримінального правопорушення.

Письмове повідомлення про підозру вручається в день його складення слідчим або прокурором, а у випадку неможливості такого вручення - у спосіб, передбачений цим Кодексом для вручення повідомлень (ч. 1 ст. 278 КПК України).

Як встановлено слідчим суддею, письмове повідомлення про підозру ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні злочинів, передбачених ч. 4 ст. 153, ч. 6 ст. 153 КК України, складено і підписано 27.10.2023 та вручено останньому 27.10.2023 року о 12 годині 26 хвилин.

Отже, у відповідності до вимог ст. 42 КПК України, ОСОБА_3 набув статус підозрюваного у цьому кримінальному провадженні і щодо нього може вирішуватися питання про застосування запобіжного заходу.

3.3. Наявність обґрунтованої підозри

Відповідно до положень ч. 2 ст. 177 КПК України, підставою застосування запобіжного заходу є, зокрема, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення.

Разом з тим, кримінальне процесуальне законодавство України не містить визначення поняття «обґрунтована підозра», а тому, керуючись приписами ч. 5 ст. 9 КПК України, слідчий суддя при встановленні змісту вказаного поняття враховує практику Європейського суду з прав людини.

Зокрема, у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30.08.1990 зазначено, що «обґрунтована підозра» означає існування фактів або інформації, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення, крім того, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно пов`язують підозрюваного з певним злочином, вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення.

Обставини здійснення підозрюваним конкретних дій та доведеність його вини, потребують перевірки та оцінки у сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні під час подальшого досудового розслідування.

Такий висновок цілком узгоджується із правовими позиціями, наведеними у рішеннях ЄСПЛ, зокрема, у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» № 14310/88 від 23.10.1994 суд зазначив, що «факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як і ті, що є необхідними для обґрунтування вироку чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування».

Так, для вирішення питання щодо обґрунтованості повідомленої підозри, оцінка наданих слідчому судді доказів здійснюється не в контексті оцінки доказів з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності, доведення чи не доведення винуватості особи, що здійснюється судом при ухваленні вироку, а з метою визначити вірогідність та достатність підстав причетності тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення, а також чи є підозра обґрунтованою, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення.

У пункті 175 рішення Європейського суду з прав людини від 21.04.2011 у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» зазначено, що «термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення. Факти, що підтверджують обґрунтовану підозру, не повинні бути такого ж рівня, що й факти, на яких має ґрунтуватися обвинувальний вирок.

За такого, слідчий суддя на стадії досудового розслідування для вирішення питання, зокрема, щодо обґрунтованості підозри не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини особи/осіб у вчиненні кримінального правопорушення чи її відсутності, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність тієї чи іншої особи/осіб до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо особи обмежувальних заходів.

Отже, при вирішенні питання щодо обґрунтованості підозри ОСОБА_3 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, слідчий суддя на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів повинен визначити лише чи є причетність останнього до вчинення інкримінованого йому кримінального правопорушення вірогідною та достатньою для обрання відносно нього запобіжного заходу.

Згідно з доводами, викладеними у клопотанні, та документами, наданими на підтвердження цих доводів, обґрунтованість підозри щодо вчинення ОСОБА_3 кримінального правопорушення підтверджується сукупністю зібраних доказів, зокрема, протоколами допитів малолітніх потерпілих ОСОБА_8 , ОСОБА_7 , протоколами допитів свідків ОСОБА_9 , ОСОБА_8 , ОСОБА_10 , ОСОБА_7 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , проведеними слідчими експериментами малолітніх потерпілих ОСОБА_8 , ОСОБА_7 , висновками судово-психологічних експертиз стосовно малолітніх потерпілих ОСОБА_8 , ОСОБА_7 та іншими матеріалами в їх сукупності.

Ураховуючи вищезазначені загальні підходи до обґрунтованості підозри, а також встановлені згідно з матеріалами судового провадження факти, слідчий суддя вважає, що наявна інформація, яка може переконати об`єктивного спостерігача у тому, що ОСОБА_3 своїми діями, про які йдеться у повідомленні про підозру, вчинив інкриміноване йому кримінальне правопорушення.

Разом з тим, вищенаведеним висновком про обґрунтованість підозри не констатується наявності в діях ОСОБА_3 вини у вчиненні злочину. Так, на цій стадії слідчий суддя не вправі наперед вирішувати питання про фактичні обставини кримінального правопорушення, кваліфікацію дій підозрюваного, доведеність чи недоведеність винуватості підозрюваного, давати оцінку доказам щодо їх належності, допустимості, достовірності та достатності, оскільки ці питання вирішуються судом при ухваленні судового рішення по суті обвинувачення на підставі обвинувального акта, а не під час розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу щодо особи, якій повідомлено про підозру у вчиненні злочину, що свідчать про вірогідність причетності особи до вчинення інкримінованого злочину та необхідність застосування щодо такої особи обмежувального заходу.

Обставини здійснення підозрюваним ОСОБА_3 конкретних дій та доведеність його вини потребують перевірки та оцінки у сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні під час подальшого досудового розслідування.

3.4. Наявність ризиків

Метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується (частина 1 статті 177 КПК).

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність, зокрема, ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною 1 статті 177 КПК (частина 2 статті 177 КПК).

Ризики, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити спробу протидії кримінальному провадженню у формах, що передбачені частиною 1 статті 177 КПК, слід вважати наявними за умови встановлення обґрунтованої ймовірності можливості здійснення підозрюваним зазначених дій. При цьому КПК не вимагає доказів того, що підозрюваний обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

Так, у клопотанні слідчий посилається на наявність ризиків, які свідчать про можливе вчинення ОСОБА_3 дій, передбачених пунктами 1, 3, 5 частини 1 статті 177 КПК.

3.4.1. Ризик переховування від органів досудового розслідування та/або суду

Ризик переховування від органу досудового розслідування/суду є актуальним безвідносно до стадії кримінального провадження та обумовлений серед іншого можливістю притягненням до кримінальної відповідальності та пов`язаними із цим можливими негативними для особи наслідками (обмеженнями) і, зокрема, суворістю передбаченого покарання. Тяжкість ймовірного покарання особливо сильно підвищують ризик переховування від органу досудового розслідування та/або суду на перших етапах притягнення особи до кримінальної відповідальності.

Співставлення можливих негативних наслідків для підозрюваного у вигляді його можливого ув`язнення у невизначеному майбутньому з можливим засудженням до покарання у виді позбавлення волі у найближчій перспективі доводять, що цей ризик є достатньо високим безвідносно стадії кримінального провадження та характеру слідчих та процесуальних дій, які належить провести органу досудового розслідування.

3.4.2. Ризик незаконно впливати на свідка, понятого у цьому ж кримінальному провадженні

На думку слідчого судді, при встановленні наявності ризику впливу на свідків слід враховувати встановлену КПК процедуру отримання показань від осіб, які є свідками у кримінальному провадженні, а саме: спочатку на стадії досудового розслідування показання отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акту до суду на стадії судового розгляду - усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (частини 1, 2 статті 23, стаття 224 КПК України).

Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання, або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 цього Кодексу. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них, крім порядку отримання показань, визначеного статтею 615 цього Кодексу (частина 4 статті 95 КПК України).

В свою чергу, частиною 11 ст. 615 КПК України визначено, що показання, отримані під час допиту свідка, у тому числі одночасного допиту двох чи більше вже допитаних осіб, у кримінальному провадженні, що здійснюється в умовах воєнного стану, можуть бути використані як докази в суді виключно у випадку, якщо хід і результати такого допиту фіксувалися за допомогою доступних технічних засобів відеофіксації. Показання, отримані під час допиту підозрюваного, у тому числі одночасного допиту двох чи більше вже допитаних осіб, у кримінальному провадженні, що здійснюється в умовах воєнного стану, можуть бути використані як докази в суді виключно у випадку, якщо у такому допиті брав участь захисник, а хід і результати проведення допиту фіксувалися за допомогою доступних технічних засобів відеофіксації.

За таких обставин ризик впливу на потерпілих існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й продовжує існувати на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань та дослідження їх судом, крім випадків неможливості отримання безпосередньо судом таких показань внаслідок обставин, пов`язаних із введенням воєнного стану на території України.

3.4.3. Ризик вчинити інше кримінальне правопорушення

Слідчий суддя не приймає до уваги твердження органу досудового розслідування, щодо підстав вважати, що підозрюваний може продовжити злочинну діяльність, надалі вчиняти нові кримінальні правопорушення, що свідчить про соціальну небезпечність особи, яка може загрожувати життю чи здоров`ю потерпілих, свідків або інших осіб та унеможливлює його перебування в даний час у суспільстві.

3.5. Наявність інших обставин, передбачених ст. 178 КПК України

При вирішенні питання про застосування до підозрюваного запобіжного заходу, крім встановлених ризиків кримінального провадження, слідчий суддя, на підставі наданих сторонами матеріалів, оцінює в сукупності існування інших обставин, передбачених ст. 178 КПК України, а саме: вагомість наданих стороною обвинувачення доказів про ймовірне вчинення підозрюваним злочинів, у разі визнання винуватим у вчиненні якого, йому може загрожувати покарання у виді позбавлення волі на тривалий строк. При цьому, таке покарання може бути призначено без застосуванням пільгових інститутів кримінального права.

3.6. Можливість застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту або більш м`якого запобіжного заходу

На переконання слідчого судді, досліджені під час судового засідання та описані у цій ухвалі ризики свідчать, що менш суворий запобіжний захід може негативно відобразитися на здійсненні швидкого та ефективного досудового розслідування, якого можливо досягнути лише за умов нівелювання ризиків кримінального провадження. За встановлених слідчим суддею обставин, необхідним є саме домашній арешт, оскільки застосування інших, більш м`яких запобіжних заходів, буде недостатнім стримуючим фактором від реалізації встановлених ризиків і створить можливість для вчинення ним позапроцесуальних дій з метою перешкоджання кримінальному провадженню.

Таким чином, враховуючи положення ч. 4 ст. 194 КПК України, слідчий суддя вважає достатнім застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, який полягає в забороні підозрюваному залишати житло цілодобово, з покладенням на нього обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.

Разом із цим, слідчий суддя враховує обсяг обставин, що підлягають доказуванню, з огляду на правову кваліфікацію, а також введений на всій території України воєнний стан, який поза залежністю від волі сторони обвинувачення може ускладнити проведення слідчих та процесуальних дій, а тому вважає за доцільне визначити строк дії такого запобіжного заходу у межах строку досудового розслідування, а саме - по 27.12.2023 (включно).

4. Висновки за результатами розгляду клопотання

З урахуванням встановлених вище обставин кримінального правопорушення та наданих стороною обвинувачення доказів на підтвердження викладених у клопотанні доводів, що свідчать про набуття ОСОБА_3 статусу підозрюваного у кримінальному провадженні, про наявність обґрунтованої підозри щодо вчинення останнім інкримінованого злочину, про наявність достатніх підстав вважати, що існуть ризики вчинення ним дій, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, слідчий суддя дійшов висновку про наявність обґрунтованих підстав для задоволення клопотання слідчого у частині застосування відносно підозрюваного запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту.

Слід зазначити, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси підозрюваного з метою забезпечення кримінального провадження.

Слідчий суддя вважає за необхідне відзначити, що відповідно до положень статті 198 КПК України, висловлені в ухвалі слідчого судді, за результатами розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу, висновки щодо будь-яких обставин, які стосуються суті підозри, не мають преюдиціального значення для суду під час судового розгляду або для слідчого чи прокурора під час цього або іншого кримінальних проваджень.

Керуючись ст.ст. 177, 178, 181, 194, 309 КПК України, слідчий суддя -

п о с т а н о в и в:

Клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Харківській області майора поліції ОСОБА_6 , - задовольнити.

Застосувати до ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту у межах строку досудового розслідування по 27.12.2023 (включно), який полягає у забороні підозрюваному залишати житло цілодобово за адресою: АДРЕСА_1 , зобов`язавши прибувати за кожною вимогою до суду.

Покласти на підозрюваного ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відповідно до вимог ч. 5 ст. 194 КПК України, наступні обов`язки:

-прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора;

-не відлучатися із с. Шарівка Богодухівського району Харківської області без дозволу слідчого, прокурора або суду;

-

-повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

-утримуватися від спілкування з потерпілими та свідками;

-здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну;

Строк дії ухвали встановити по 27.12.2023 (включно).

Копію ухвали надіслати для виконання до ВП ГУНП в Харківській області за місцем проживання підозрюваного.

Роз`яснити ОСОБА_3 , що відповідно до ч. 5 ст. 181 КПК України працівники органу Національної поліції з метою контролю за поведінкою підозрюваного, який перебуває під домашнім арештом, мають право з`являтися в житло цієї особи, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на неї зобов`язань, використовувати електронні засоби контролю.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення, а підозрюваним в той же строк з моменту отримання копії ухвали.

Повний текст ухвали складений і підписаний 03.11.2023.

Слідчий суддя - ОСОБА_1