Справа № 175/2386/22
Провадження № 1-кп/175/110/22
Ухвала

Іменем України

27 жовтня 2023 року

Дніпропетровський районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

при секретареві ОСОБА_2 ,

за участю сторін: прокурора ОСОБА_3 (дистанційно),

захисника ОСОБА_4 (дистанційно),

обвинуваченого ОСОБА_5 (дистанційно),

а також потерпілої ОСОБА_6 (дистанційно),

розглянувши у відкритому судовому засіданні у смт. Слобожанське кримінальне провадження № 0000383 відносно

ОСОБА_5 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у с. Алісово Близнюківського району Харківської області, громадянки України,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України,

встановив:

При оголошені перерви за клопотанням обвинуваченого для підготовки до дачі показань, прокурор підтримала клопотання від 16.10.2023 року, яке надійшло на електронну пошту суду 20.10.2023 року, про продовження ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на 60 днів. Клопотання обґрунтовується наявністю ризиків, передбачених п.п.1, 3 ч.1 ст.177 КПК України, які, на переконання сторони обвинувачення, свідчать про неможливість застосування більш м`яких запобіжних заходів.

Потерпіла підтримала клопотання прокурора.

Захисник просив обрати його підзахисному цілодобовий домашній арешт, вважаючи, що такий запобіжний захід забезпечить виконання ОСОБА_8 обов`язків обвинуваченого. Також зазначив, що на даний допитані потерпіла та свідки, а тому вважає необґрунтоване посилання у клопотанні на ризик, передбачений п.3 ч.1 ст.177 КПК України.

Обвинувачений підтримав свого захисника.

Обсудивши клопотання у нарадчій кімнаті, суд дійшов до наступного висновку.

Відповідно до ч.1 ст.331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого.

За приписом частини 3 цієї статті за наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців….

Судом установлено, що під час судового провадження до обвинуваченого ОСОБА_5 застосовано та неодноразово продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, останній раз строком до 30.10.2023 року.

У своїй попередній ухвалі суд посилався на наявність ризику, передбаченого п.1 ч.1 ст.177 КПК України, який на переконання суду, продовжує існувати та є реальним.

Оцінюючи зазначений ризик, судом ураховуються сукупність обставин, характеру і наслідків інкримінованого ОСОБА_7 кримінального правопорушення, віднесеного ч.6 ст.12 КК України до категорії особливо тяжких злочинів, який має високий ступінь суспільної небезпеки, зумовленої наслідками не лише для конкретних осіб, а й для суспільства в цілому, та є достатнім для продовження дії найсуворішого запобіжного заходу ще на 60 днів.

Ймовірна можливість переховування ОСОБА_5 від суду підтверджується тим, що кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.115 КК України, у вчиненні якого він обвинувачується, передбачає покарання виключно у виді позбавлення волі на строк від семи до п`ятнадцяти років, що вже саме по собі може бути підставою та мотивом вдатися до відповідних дій з метою здійснити спробу протидії кримінальному провадженню.

З огляду на викладене та з урахуванням об`єктивних причин, які не дозволяють призначити наступне судове засідання до спливу строку тримання ОСОБА_5 під вартою, беручи до уваги наявність вказаного ризику і продовження на території України строку дії правового режиму воєнного стану, клопотання прокурора є обґрунтованим.

Суд ураховує, що ОСОБА_9 з 05.07.2022 року, тобто більше 1 року 3 місяців перебуває під вартою, але звертає увагу, що розгляд кримінального провадження триває понад розумні строки не з вини суду. Разом з тим, тривалість перебування обвинуваченого під вартою не є безумовною підставою для застосування до нього більш м`якого запобіжного заходу.

Також суд зазначає, що практика ЄСПЛ розширила дію гарантій ч.4 ст.5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (далі Конвенція), яка зокрема, згідно з доктриною Суду, вимагає періодичного перегляду тривалого тримання.

Так, аби відповідати вимогам Конвенції, такий перегляд повинен дотримуватися як матеріальних, так і процесуальних норм національного законодавства, і більше того, здійснюватись згідно з метою ст.5 Конвенції, тобто для захисту особи від свавілля. Остання вимога означає не тільки, що компетентний суд повинен приймати рішення «швидко», але також, що такі рішення мають прийматися з розумними інтервалами (рішення ЄСПЛ у справі «Херцегфальві проти Австрії», 1992 рік).

Продовження тримання під вартою може бути виправданим заходом у тій чи іншій справі лише за наявності чітких ознак того, що цього вимагає справжній інтерес суспільства, який, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважає інтереси забезпечення права на свободу (рішення ЄСПЛ у справах «Летельє проти Франції», «Єчюс проти Литви»).

На переконання суду, у справі існують реальні ознаки справжнього суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи ОСОБА_5 , а тому судове рішення цілком відповідає практиці ЄСПЛ, яка свідчить про те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

З викладених підстав, суд залишає поза увагою доводи захисника на обґрунтування зміни запобіжного заходу на альтернативний, оскільки ці доводи не свідчать про зменшення вказаного судом ризику і не дозволяють застосувати до обвинуваченого інший, більш м`який вид запобіжних заходів, які не зможуть забезпечити його належну процесуальну поведінку.

Клопотання прокурора як і раніше не містить посилань на наявність доказів про ризик, передбачений п.3 ч.1 ст.177 КПК України, на що суд звертав увагу у попередніх ухвалах, у зв`язку з чим, цей ризик не враховується судом при ухваленні даного судового рішення.

З урахуванням положень п.2 ч.4 ст.183 КПК України та обставин вчинення інкримінованого ОСОБА_7 кримінального правопорушення, наслідком вчинення якого стала смерть людини, суд не визначає заставу.

Керуючись ст.ст.331, 369 КПК України, суд

постановив:

У судовому провадженні оголосити перерву до 09.30 год. 13.11.2023.

Клопотання прокурора ОСОБА_3 від 16.10.2023 року про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою задовольнити.

Запобіжний захід, обраний обвинуваченому ОСОБА_5 у вигляді тримання під вартою строком до 30.10.2023 року, - продовжити на 60 днів, тобто до 25.12.2023 року.

Клопотання захисника ОСОБА_4 про зміну запобіжного заходу на цілодобовий домашній арешт залишити без задоволення.

Копію ухвали для відома направити засобами електронного зв`язку прокурору, захиснику, обвинуваченому і начальнику ДУ «Харківський слідчий ізолятор».

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1