Провадження № 1-кс/201/4295/2023
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 жовтня 2023 року м. Дніпро

Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська у складі слідчого судді ОСОБА_1 за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши в залі Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська клопотання прокурора Лисичанської окружної прокуратури Луганської області ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000138 від 20.02.2023 за підозрою ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 111-1, ч. 1 ст. 111-2 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Прокурор звернувся до суду із клопотанням про арешт майна підозрюваного.

В обґрунтування заявленого клопотання прокурор посилався на те, що досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_4 , будучи громадянином України, перебуваючи на тимчасово окупованій території міста Алчевська Луганської області, маючи умисел на впровадження стандартів освіти держави-агресора, зайнявши посаду ректора так званого вищого навчального закладу, а саме: державної освітньої установи вищої освіти «Донбаський державний технічний інститут» (мовою оригіналу «ГОУ ВО ЛНР «Донбасский государственный технический институт») фактично організував роботу даного закладу вищої освіти шляхом впровадження стандартів вищої освіти держави-агресора в ньому, провівши вступну кампанію абітурієнтам 2022-2023 навчального року, у тому числі для дітей з міста Лисичанська Луганської області, територія якого біла окупована незаконними збройними силами 03 липня 2022 року, та організувавши роботу викладацького складу інституту за програмами навчання вищих технічних навчальних закладів Російської Федерації за відповідними технічними спеціальностями.

Крім того, продовжуючи виконувати свій злочинний умисел, ОСОБА_4 , будучи ректором так званої державної освітньої установи вищої освіти «Донбаський державний технічний інститут» (мовою оригіналу ГОУ ВО ЛНР «Донбасский государственный технический институт»), діючи з особистих та ідеологічних мотивів, ІНФОРМАЦІЯ_2 , в ефірі передачі «Ранок Донбасу» державної телевізійної та радіомовної компанії луганської народної республіки (мовою оригіналу - «Утро Донбасса» государственной телевизионной и радиовещательной компании луганськой народной республіки) надав інтерв`ю, яке опубліковано на сайті відеохостингу «YouTube», в ході якого повідомив, що наразі продовжує реалізувати програму розвитку інституту в межах потреб стандартів освіти російської федерації, тим самим вчиняє дії, спрямовані на впровадження стандартів освіти держави-агресора у вищому навчальному закладі «Донбаський державний технічний інститут».

Продовжуючи реалізацію злочинного умислу, ОСОБА_4 , в період з 01.09.2022 по теперішній час, будучи громадянином України, перебуваючи на території міста Алчевська Луганської області, керуючись ідеологічними та корисливими мотивами, спрямованими на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканості, обороноздатності, державній, економічній та інформаційній безпеці України, перебуваючи на посаді ректора так званої державної освітньої установи вищої освіти «Донбаський державний технічний інститут» (мовою оригіналу «ГОУ ВО ЛНР «Донбасский государственный технический институт») умисно, добровільно вчинив дії, спрямовані на впровадження стандартів освіти держави-агресора у зазначеному закладі вищої освіти, які виявилися у підготовці та участі в проходженні вищим навчальним закладом ліцензування та акредитації за законодавством та стандартами держави-агресора.

Внаслідок цих злочинних дій, вчинених ОСОБА_4 на посаді ректора, 07.04.2023 так звана державна освітня установа вищої освіти «Донбаський державний технічний інститут» (мовою оригіналу ГОУ ВО ЛНР «Донбасский государственный технический институт») змінила свій статут на так званий федеральний державний освітній заклад вищої освіти «Донбаський державний технічний університет» (мовою оригіналу федеральное государственное бюджетное образовательное учреждение высшего образования «Донбасский государственный технический университет»), а також отримала відповідні висновки та документи від федеральної служби по нагляду у сфері освіти і науки РФ від 10 травня 2023 року та від 17 травня 2023 року про ліцензування та акредитацію освітньої діяльності як федеральний державний освітній заклад вищої освіти «Донбаський державний технічний університет» (мовою оригіналу федеральное государственное бюджетное образовательное учреждение высшего образования «Донбасский государственный технический университет»).

Реалізуючи програму навчання по новим стандартам освітнього процесу держави-агресора, ОСОБА_4 , будучи на посаді ректора так званого федерального державного освітнього закладу вищої освіти «Донбаський державний технічний університет» (мовою оригіналу федеральное государственное бюджетное образовательное учреждение высшего образования «Донбасский государственный технический університет»), зосередився на закріпленні статусу ВУЗа як визнаного центру освіти, науки, просвіти, культури та інформації на підставі закону «про освіту» від 30.09.2016 так званої «луганської народної республіки», де відповідно до ст. 15 зазначеного «закону» передбачено, що «в освітніх організаціях, освітня діяльність здійснюється державною мовою луганської народної республіки за освітніми стандартами та навчальними планами луганської народної республіки, із повним виключенням з освітнього процесу вимог до обов`язкових результатів навчання, визначених державними стандартами України», та програми соціально-економічного розвитку лнр на період до 2023 року, які повністю суперечать меті повної вищої освіти в Україні та які формуватимуть знання, інші компетентності та світогляд здобувачів освіти, спрямовані на возвеличення російської федерації та так званої «луганської народної республіки», її історичної ролі, викривлення свідомості та ставлення учнів до історичних подій, що відбулися, та відповідно заперечення існування культурних цінностей українського народу, його історико-культурних надбань і традицій, української мови, що має своєю кінцевою метою збуджувати агресію та ненависть до України.

Таким чином, ОСОБА_4 , підозрюється у вчиненні дій громадянином України, спрямованих на впровадження стандартів освіти держави-агресора у закладах освіти, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 111-1 КК України.

Також в обґрунтування заявленого клопотання прокурор посилався на те, що в ході досудового розслідування встановлено, що на початку 2023 року, більш точної дати встановити з об`єктивних причин не виявилось можливим, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , будучи громадянином України, перебуваючи на тимчасово окупованій території Луганської області, а саме в місті Алчевськ Луганської області, маючи злочинний умисел направлений на вчинення умисних дій, спрямованих на допомогу державі-агресору (пособництво), збройним формуванням, з метою завдання шкоди Україні шляхом добровільного збору та передачі матеріальних ресурсів представникам держави-агресора, її збройним формуванням, перебуваючи на посаді ректора так званої державної освітньої установи вищої освіти «Донбаський державний технічний інститут» (мовою оригіналу ГОУ ВО ЛНР «Донбасский государственный технический институт») організував у вказаному навчальному закладі збір матеріальних ресурсів представникам держави-агресора, її збройним формуванням.

Продовжуючи реалізувати свій злочинний умисел, достовірно знаючи про незаконність дій учасників збройних формувань так званої «ЛНР» та окупаційної адміністрації РФ на тимчасово окупованій території Луганської області, діючи з єдиним злочинним умислом з мотивів заподіяння шкоди суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканості, обороноздатності, державній, економічній та інформаційній безпеці України, з метою зміни меж території України та поширення на неї впливу РФ, перешкоджання євроінтеграційному курсу розвитку України, встановлення контролю РФ над політичними та економічними процесами в Україні, з метою завдання шкоди України, передав допомогу у виді ліків, генераторів, маскувальних халатів, накидок на шоломи та листівки з привітаннями для підтримки бойового духу, представникам не передбаченого законом збройного формування так званої «луганської народної республіки», а саме заступнику командира НОМЕР_1 батальйону 2 АК (армійського корпусу).

Таким чином, ОСОБА_4 , підозрюється в умисних діях, спрямованих на допомогу державі-агресору (пособництво), збройним формуванням, вчинені громадянином України, з метою завдання шкоди Україні шляхом добровільного збору та передачі матеріальних ресурсів представникам держави-агресора, її збройним формуванням, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 111-2 КК України.

Враховуючи наведені вище обставини, слідчим за погодженням з прокурором 22.08.2023, з дотриманням вимог ст. ст. 111, 135, 278 КПК України, ОСОБА_4 повідомлено про підозру у відповідності та у спосіб, передбачений чинним кримінальним процесуальним законодавством України (опубліковано повідомлення про підозру на веб-сайті Офісу Генерального прокурора та в газеті Урядовий кур`єр» від 22.08.2023 №168(7566), яка є засобом масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження.

Таким чином 22.08.2023 у вказаному кримінальному провадженні ОСОБА_4 набув статусу підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 111-1, ч. 1 ст. 111-2 КК України, а саме у вчиненні дій громадянином України, спрямованих на впровадження стандартів освіти держави-агресора у закладах освіти та у вчиненні умисних дій, спрямованих на допомогу державі-агресору (пособництво), збройним формуванням, вчинених громадянином України, з метою завдання шкоди Україні шляхом добровільного збору та передачі матеріальних ресурсів представникам держави-агресора, її збройним формуванням.

Матеріали кримінального провадження містять достатні відомості, які дають підстави підозрювати ОСОБА_4 у вчиненні особливо тяжкого злочину, який, відповідно до ч. 1 ст. 111-2 КК України, карається позбавленням волі на строк від десяти до дванадцяти років з позбавленням права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю на строк від десяти до п`ятнадцяти років та з конфіскацією майна або без такої.

В ході досудового розслідування встановлено, що громадянину України ОСОБА_4 , РНОКПП НОМЕР_2 , відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, належить на праві власності квартира, загальною площею 76,60 кв.м., житлова площа 51,80 кв.м., розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

На підставі викладеного, прокурор просив накласти арешт майно підозрюваного ОСОБА_4 з метою забезпечення конфіскації майна як виду покарання.

Прокурор у судове засідання по розгляду клопотання не з`явився, про час та місце його розгляду повідомлений належним чином, подав до суду заяву про розгляд клопотання про арешт майна у його відсутність, на його задоволенні наполягав, неприбуття прокурора в судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.

Відповідно до ч. 2 ст. 172 КПК України клопотання слідчого, прокурора, цивільного позивача про арешт майна, яке не було тимчасово вилучене, може розглядатися без повідомлення підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, їх захисника, представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо це є необхідним з метою забезпечення арешту майна.

З метою забезпечення арешту майна, клопотання розглядається без повідомлення підозрюваного.

Відповідно до ч. 4 ст. 107 КПК України, фіксація під час розгляду клопотання слідчим суддею за допомогою технічних засобів не здійснювалась.

Відповідно до ст. 26 КПК України, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та спосіб, передбачених цим Кодексом.

Зважаючи на ці положення закону та враховуючи принцип диспозитивності, суд визнав можливим прийняти рішення по суті клопотання за відсутності осіб, що не з`явилися.

Вивчивши матеріали клопотання та долучені до клопотання матеріали, слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання слідчого підлягає задоволенню, виходячи з такого.

Розглядом клопотання встановлено, що слідчим відділом 3 управління (з дислокації у м. Сєвєродонецьк Луганської області) ГУ СБУ в Донецькій та Луганській областях здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні за № 0000138 від 20.02.2023 за підозрою ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 111-1, ч. 1 ст. 111-2 КК України.

22.08.2023 слідчим за погодженням з прокурором з дотриманням вимог ст. ст. 111, 135, 278 КПК України, ОСОБА_4 повідомлено про підозру у відповідності та у спосіб, передбачений чинним кримінальним процесуальним законодавством України (опубліковано повідомлення про підозру на веб-сайті Офісу Генерального прокурора та в газеті Урядовий кур`єр» від 22.08.2023 №168(7566), яка є засобом масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження.

Таким чином, 22.08.2023 у вказаному кримінальному провадженні ОСОБА_4 набув статусу підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 111-1, ч. 1 ст. 111-2 КК України, а саме у вчиненні дій громадянином України, спрямованих на впровадження стандартів освіти держави-агресора у закладах освіти та у вчиненні умисних дій, спрямованих на допомогу державі-агресору (пособництво), збройним формуванням, вчинених громадянином України, з метою завдання шкоди Україні шляхом добровільного збору та передачі матеріальних ресурсів представникам держави-агресора, її збройним формуванням.

Доведено, що відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно ОСОБА_4 , РНОКПП НОМЕР_2 належить на праві власності квартира, загальною площею 76,60 кв.м., житлова площа 51,80 кв.м., розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно з ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Арешт майна допускається з метою забезпечення конфіскації майна як виду покарання (п. 3 ч. 2 ст. 170 КПК України).

У випадку, передбаченому пунктом 3 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна (ч. 5 ст. 170 КПК України).

Вказана норма передбачає можливість накладення арешту на майно підозрюваного щодо якого здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна.

За положеннями ч. 10 ст. 170 КПК України, арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Згідно з ч. 1 ст. 111-2 КК України зазначене кримінальне правопорушення карається позбавленням волі на строк від десяти до дванадцяти років з позбавленням права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю на строк від десяти до п`ятнадцяти років та з конфіскацією майна або без такої.

Отже, ч. 1 ст. 111-2 КК України, за якою зокрема підозрюється ОСОБА_4 передбачає додаткове покарання у вигляді конфіскації майна.

Окрім того, згідно з п. 4 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Пунктами 4, 6 ч. 2 ст. 173 КПК України передбачено, що при вирішенні питання про арешт майна суд повинен враховувати розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу). У положеннях пункту 4 цієї ж статті йдеться про те, що у разі задоволення клопотання слідчий суд, застосовує найменш обтяжливий спосіб арешту майна, суд зобов`язаний застосовувати такий спосіб арешту майна, який не призведе до зупинення або надмірного обмеження правомірної підприємницької діяльності особи, або інших наслідків, які суттєво позначаються на інтересах інших осіб.

Отже, матеріали провадження свідчать, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою забезпечення кримінального провадження та збереження речових доказів, а слідчий суддя на даній стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у фізичної або юридичної особи за вчинення злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких і є накладення арешту на майно.

Таким чином, за наявності усіх підстав для арешту майна, слідчий суддя прийшов до висновку, що клопотання слідчого підлягає задоволенню, шляхом накладення арешту на зазначене в клопотанні майно.

Керуючись ст. ст.117, 170-173 КПК України, слідчий суддя,

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання задовольнити.

Накласти арешт у кримінальному провадженні № 0000138 від 20.02.2023 із забороною розпорядження та відчуження на майно підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , а саме на квартиру, загальною площею 76,60 кв.м., житлова площа 51,80 кв.м., розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

Роз`яснити, що відповідно до ст. 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1