Дата документу 26.01.2024
Справа № 334/3092/23
Провадження № 1-кп/334/268/24
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 січня 2024 року м. Запоріжжя

Ленінський районний суд м. Запоріжжя

у складі: головуючого судді - ОСОБА_1

при секретарі - ОСОБА_2

за участю прокурора - ОСОБА_3

обвинуваченого - ОСОБА_4

захисника - ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в місті Запоріжжі кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань під №0000316 від 11 лютого 2023 року за обвинуваченням: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Запоріжжя, громадянина України, не працюючого, не одруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , мешкаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше неодноразово судимого:

вироком Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 23 травня 2007 року, за ч.2 ст.317, ч.1 ст.309 КК України та призначено покарання у вигляді 3 років позбавлення волі. Звільнився 20 травня 2009 року умовно-достроково, на невідбутий термін покарання 8 місяців;

вироком Вільнянського районного суду Запорізької області від 15 березня 2010 року за ч.2 ст.309 КК України та призначено покарання у вигляді 1 року позбавлення волі, суворого режиму. Звільнився 23 березня 2021 року умовно - достроково, невідбутий термін покарання 3 місяці 14 днів;

вироком Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 14 червня 2012 року, за ч.3 ст.185 КК України та призначено покарання у вигляді 3 років позбавлення волі. На підставі ст.75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим терміном 3 роки;

вироком Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 16 серпня 2016 року за ч.2 ст.185, ч 2 ст.190 КК України та призначено покарання у вигляді 3 років позбавлення волі. На підставі ст.41 КК України частково приєднане покарання за вироком Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 14 червня 2012 року та призначено покарання у вигляді 3 років 6 місяців позбавлення волі, початок строку з 13 січня 2015 року. Звільнився 07 листопада 2016 року з Оріхівської ВК Запорізької області по відбуттю строку покарання;

вироком Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 26 грудня 2017 року за ч.3 ст.15 ч.3 ст.185 КК України та призначено покарання у вигляді 4 років позбавлення волі. На підставі ст.75 КК України звільнено від відбування покарання з іспитовим терміном 3 роки;

вироком Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 15 березня 2018 року за ч.2 ст.185 КК України та призначено покарання у вигляді 4 років позбавлення волі. На підставі ст.70 КК України шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим з урахуванням вироку Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 26 грудня 2017 року, остаточно призначено покарання у вигляді 4 років позбавлення волі. На підставі ст.75 КК України звільнено від відбування покарання з іспитовим терміном 3 роки;

вироком Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 19 травня 2020 року за ч.2 ст.15 ч.2 ст.185, ч.3 ст.15 ч.3 ст.185 КК України та призначено покарання у вигляді 3 років позбавлення волі. На підставі ст.71 КК України шляхом приєднання покарання за вироком Коммунарського районного суду м. Запоріжжя від 15 березня 2018 року, остаточно призначено покарання у вигляді 4 років 1 місяця позбавлення волі. 02 грудня 2021 року перегляд вироку Шевченківського районного суду м. Запоріжжя апеляційним судом Запорізької області, призначено заставу у сумі 9605 гривень, зараховано строк відбуття покарання з 07 лютого 2019 року по 02 грудня 2021 року звільнено у залі суду;

вироком Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 19 травня 2020 року за ч.2 ст.15 ч.2 ст.185, ч.2 ст.185, ч.3 ст.15 ч.3 ст.185, 70, 71 КК України та призначено покарання у вигляді 4 років 1 місяця позбавлення волі.

за обвинуваченням у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України

В С Т А Н О В И В:

Обвинувачений ОСОБА_4 достовірно знаючи, що Указами Президента України на всій території України з 24 лютого 2022 року введено військовий стан, на період дії якого впроваджено ст.8 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» заходи правового режиму воєнного стану, вчинив корисливий злочин за наступних обставин.

Так, 10 лютого 2023 року приблизно о 19 годині 00 хвилин, обвинувачений, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, в умовах воєнного стану, знаходячись за адресою: АДРЕСА_3 , шляхом вільного доступу проник до приміщення підвалу 12 під`їзду, звідки викрав майно, що належить КП «Наше місто» ЗМР, а саме: тепловий лічильник марки «Sonometer 1100», вартістю 12219, 60 гривень.

Продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна обвинувачений разом із викраденим майном зник з місця скоєння злочину, розпорядившись ним у подальшому на власний розсуд, чим спричинив КП «Наше місто» ЗМР матеріальну шкоду на вказану суму.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 , після роз`яснення йому судом суті обвинувачення, свою провину у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України визнав повністю. В ході судового розгляду кримінального провадження надав суду показання, які є послідовними, і повністю підтверджують обставини вчинення злочину, що викладені в обвинувальному акті, погодився на скорочений порядок судового розгляду, без дослідження будь-яких доказів, крім його особистого допиту щодо тих обставин, які ніким, у тому числі і ним не оспорюються та вивчення матеріалів кримінального провадження, які характеризують його особу, пояснивши, що рішення його є добровільним, наслідки, передбачені ч.3 ст.349 КПК України йому зрозумілі. У вчиненому щиро кається, просить суд не застосовувати до нього сурову міру кримінального покарання.

Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_4 , повністю визнав свою винність у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України, та у відповідності до ч.3 ст.349 КПК України при дослідженні доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, з`ясувавши правильне розуміння обвинуваченим та іншими учасниками судового провадження змісту цих обставин, встановивши чи не має сумніву у добровільності їх позицій, роз`яснивши, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити фактичні обставини справи в апеляційному порядку, суд користуючись правом, наданим ч.3 ст.349 КПК України і відсутністю заперечень учасників судового провадження, вважає достатнім обмежитись допитом обвинуваченого та дослідженням матеріалів кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого ОСОБА_4 .

Показання обвинуваченого ОСОБА_4 , надані ним під час судового розгляду про обставини вчинення вищезазначених кримінальних правопорушень з визнанням у повному обсязі своєї винності у висунутому обвинуваченні, з точки зору належності, допустимості, суд вважає достовірними та об`єктивними, оскільки вони є логічними, детальними, послідовними та достатніми в сукупності з іншими зібраними доказами, з точки зору взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Таким чином, суд допитавши обвинуваченого та дослідивши матеріали, що характеризують особу обвинуваченого, в їх сукупності, вважає, що винність обвинуваченого ОСОБА_4 , у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України при обставинах, викладених в обвинувальному акті, повністю доведеною.

Дії обвинуваченого ОСОБА_4 , суд кваліфікує за ч.4 ст.185 КК України, оскільки він своїми умисними діями вчинив умисне кримінальне правопорушення, яке відповідно до ст.12 КК України є тяжким злочином, що виразилося у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, поєднана з проникненням у приміщення в умовах воєнного стану.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , у відповідності до ст.65 КК України, суд призначає покарання у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого, особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання обвинуваченого.

Обставини, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , відповідно до ст.66 КК України, судом визнаються, як щире каяття та активне сприяння у розкритті злочину.

Обставини, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , відповідно до ст.67 КК України, суд визнає вчинення злочину повторно.

Так відповідно до ст.50 КК України покарання є заходом примусу і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого та має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів, як засудженим, так і іншими особами.

Обираючи міру покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд враховує також і те, що він раніше неодноразово судимий, має не зняту і непогашену судимість, вчинив кримінальне правопорушення, яке відповідно до ст.12 КК України є тяжким кримінальним правопорушенням, його вік, по місцю проживання характеризується посередньо, визнав свою винність у судовому засіданні, враховує обставини, які пом`якшують його покарання і які обтяжують його покарання, вчинив умисне кримінальне правопорушення, не працює, за таких обставин, суд, з врахуванням встановлених обставин справи та особи винуватого вважає, що йому слід призначити покарання за ч.4 ст.185 КК України не в максимальних межах, встановлених у санкції статті за якою ОСОБА_4 , притягується до відповідальності.

Суд вважає, що зазначене покарання за своїм видом та розміром, є справедливим, необхідним та достатнім для виправлення ОСОБА_4 в місцях позбавлення волі.

Крім цього суд вважає за необхідне до призначеного покарання на підставі ст.71 КК України частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 19 травня 2020 року за правилами складання покарань, передбаченими ст.72 КК України.

Вирішуючи цивільний позов Комунального підприємства «Наше місто» про стягнення матеріальної шкоди суд виходить з наступного.

Згідно з вимогами ст.1166 ЦК України шкода, завдана майну фізичної чи юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Оскільки у судовому засіданні знайшла своє підтвердження провина ОСОБА_4 , сума заподіяної шкоди потерпілому Комунальному підприємству «Наше місто» у розмірі 12219,60 гривень, відповідно ніким не оспорюється, суд вважає, що вказана сума обґрунтована та підлягає стягненню з ОСОБА_4 у повному обсязі.

Питання щодо речових доказів вирішити у відповідності зі ст.100 КПК України.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст.314-318, 349, 368, 370, 373-376, 392, 393 КПК України, ст.ст. 50, 51, 60, 65-67, 395 КК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винним у скоєнні злочину, передбаченого ч.4 ст.185 КК України та призначити йому покарання:

- за ч.4 ст.185 КК України у вигляді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

Відповідно до ст.ст.71,72 КК України до призначеного покарання частково приєднати невідбуте покарання за вироком Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 19 травня 2020 року та остаточно призначити ОСОБА_4 покарання у вигляді 5 (п`яти) років 1 (одного) місяця позбавлення волі.

Оскільки у даному кримінальному провадженні запобіжний захід у відношенні ОСОБА_4 не обирався то строк відбування покарання необхідно рахувати як зазначено у вироку Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 19 травня 2020 року.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь Комунального підприємства «Наше місто» матеріальну шкоду від злочину у розмірі 12219,60 гривень.

Речові докази:

коробка з під лічильника, яка по даному кримінальному провадженню визнана речовим доказом та відповідно до квитанції №34116 перебуває на відповідальному зберіганні в камері схову речових доказів Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області - знищити.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на вирок може бути подана до Запорізького апеляційного суду через Ленінський районний суд м. Запоріжжя протягом 30 діб з дня його проголошення, а засудженим, який перебуває під вартою, - в той же строк з моменту вручення йому копії вироку.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Учасникам судового провадження, які не були присутніми в судовому засіданні, надіслати копію судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення.

Суддя: ОСОБА_1