Справа № 188/1206/23
Провадження № 1-і/188/4/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 лютого 2024 року

смт.Петропавлівка

Петропавлівський районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

секретар судового засідання ОСОБА_2

кримінальне провадження №0000365

обвинувачений:

ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Бережинка Кіровоградського району Кіровоградської області, громадянин України, з середньою освітою, раніше не судимий, військовослужбовець військової служби за мобілізацією, на посаді старшого стрільця стрілецького відділення 2 стрілецького взводу 1 стрілецької роти 2 військової частини НОМЕР_1 , у військовому званні «старший солдат», зареєстрований за адресою:

АДРЕСА_1

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст. 407 КК України

за участю:

прокурор : ОСОБА_4

обвинувачений: ОСОБА_3

захисник : ОСОБА_5

в режимі відео конференції

ВСТАНОВИВ:

В судовому засіданні прокурор заявив клопотання про продовження обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

В обґрунтування зазначив, старший солдат ОСОБА_3 , обвинувачується у тому, що він, будучи військовослужбовцем військової служби за призивом під час мобілізації та проходячи її на посаді старшого стрільця стрілецького відділення стрілецького взводу стрілецької роти військової частини НОМЕР_1 , діючи умисно, в умовах воєнного стану, в порушення вимог ст. 65 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст.ст. 9, 11, 16, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. ст. 14 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, достовірно знаючи, що він є військовослужбовцем і повинен проходити військову службу у військовій частині НОМЕР_1 , 24 травня 2022 року перебуваючи у місці тимчасової дислокації штабу військової частини НОМЕР_1 в приміщенні дитячого садка у АДРЕСА_2 , діючи з прямим умислом, в умовах воєнного стану, з мотивів небажання виконувати свій конституційний обов`язок щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України у безпосередньому зіткненні з противником, відмовився від несення обов`язків військової служби, в тому числі від виконання поставлених завдань, в рамках здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації на території Луганської області та діючи з особистих мотивів, з прямим умислом, направленим на самовільне залишення місця служби, того ж дня, 24 травня 2022 року, незаконно припинив виконувати свій конституційний обов`язок по захисту Вітчизни, незалежності, територіальної цілісності України та самовільно залишив місце служби, а саме місто Лисичанськ Луганської області в умовах військового стану та проводив час на власний розсуд у спосіб, не пов`язаний із проходженням військової служби та виконанням обов`язків військової служби, тобто фактично ухилився від військової служби до моменту поки не прибув до органу досудового розслідування - Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого в м. Краматорську, а саме до 22 травня 2023 року.

Таким чином, старший солдат ОСОБА_3 , обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України - самовільному залишенні місця служби, вчиненому в умовах воєнного стану, вчиненому військовослужбовцем (крім строкової Служби).

Необхідність продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_3 обумовлюється актуальністю ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, встановлених під час досудового розслідування.

Метою продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватись від суду, незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні, вчинити інше кримінальне правопорушення. Підставою для продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є наявність висунутого особі обвинувачення у вчинені тяжкого кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що обвинувачений, може здійснити вищезазначені дії:

- переховуватися від суду, обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі обвинуваченого настільки, що його неможливо відвернути не взявши особу під варту;

- незаконно впливати на свідків, у якості свідків допитано ряд військовослужбовців військової частини НОМЕР_2 , які проходять військову службу в одному підрозділі, ОСОБА_3 , перебуваючи на волі, повинен буде повернутися до розташування військової частини, де буде мати можливість тиснути на свідків з метою зміни ними показів в суді;

- вчинити інше кримінальне правопорушення, бажання обвинуваченого уникнути відповідальності та тяжкість покарання, що йому загрожує, шляхом переховування від суду фактично буде становити собою склад кримінального правопорушення, передбаченого ст. 407-408 КК України, тобто самовільного залишення військової частини, дезертирства.

В судовому засіданні прокурор клопотання підтримав.

Обвинувачений проти задоволення клопотання не заперечив.

Захисник підтримав правову позицію обвинуваченого але просить суд зменшити заставу до 20 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Вивчивши клопотання, вислухавши учасників справи, суд приходить до висновку, клопотання прокурора підлягає задоволенню.

Судом встановлено, наявність ризиків вчинити інше кримінальне правопорушення, незаконно впливати на свідків, переховуватися від суду прокурором обґрунтовано, ОСОБА_3 обвинувачується у скоєнні кримінального правопорушення, за вчинення якого передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк до 10 років.

Суд вирішуючи питання про продовження обвинуваченому запобіжного заходу керується ч. 8 ст. 176 КПК України, якою визначено, що під час дії воєнного стану до військовослужбовців, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 402-405, 407, 408, 429 Кримінального кодексу України, застосовується виключно запобіжний захід, визначений пунктом 5 частини першої статті 176 КПК України, тобто тримання під вартою.

Застосування до обвинуваченого більш м`яких запобіжних заходів не передбачено КПК України.

Оцінюючи в сукупності встановлені обставини суд приходить до висновку про доцільність продовження обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів.

Питання щодо зменшення застави на данному етапі судового розгляду суд не розглядає, так як захисником не наведено достатньо доказів щодо зменшення суми застави.

Відповідно до положень ст. 183 КПК України під час дії воєнного стану слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого ст. 407 КК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 176, 177, 183-184, 194, 314, 615, 369, 372, 392 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

Клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою на гауптвахті відносно обвинуваченого ОСОБА_3 задовольнити.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_3 строк тримання під вартою на 60 днів, з 15 год. 00 хв. 13.02.2024 року до 15 год. 00 хв. 12.04.2024 року.

Ухвала щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Копію цієї ухвали сторонам, та начальнику Лугансько-Павлоградського ЗВ ВСП .

Ухвала підлягає оскарженню протягом п`яти днів з дня її оголошення до Дніпровського апеляційного суду через Петропавлівський районний суд, а обвинуваченим в той же строк з моменту вручення йому копії судового рішення.

Суддя ОСОБА_1