Справа № 473/7199/23
Номер провадження 1-кс/473/7/2024
УХВАЛА

Іменем України

"03" січня 2024 р. місто Вознесенськ

Слідчий суддя Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області ОСОБА_1 , секретар судового засідання ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , особи, щодо майна якої вирішується питання про арешт - ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Вознесенську клопотання прокурора Вознесенської окружної прокуратури ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні №0001351 від 26.12.2023 року за ч.1 ст.246 КК України,

В С Т А Н О В И В:

На підставі поданого прокурором клопотання про арешт майна, слідчим суддею встановлено, що в СВ Вознесенського РУП ГУНП в Миколаївській області здійснює розслідування провадження №0001351 за ч.1 ст.246 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 26.12.2023 року близько 02:00 год. по вул.Ксеніївській в м.Вознесенську Миколаївської області працівниками поліції Вознесенського РУП ГУНП було зупинено автомобіль марки «Аudі» моделі «100» д/н НОМЕР_1 синього кольору з причепом марки «Бобер» моделі ПА-0043 д/н НОМЕР_2 чорного кольору під керуванням ОСОБА_4 , який здійснював перевезення стовбурів дерев породи «глядіция колюча» без відповідних дозвільних документів об`ємом 2 складометри.

В клопотання прокурора зазначено, що 26.12.2023 року було проведено огляд місця події, а саме зовнішній огляд зазначеного автомобіля, в ході якого вилучено автомобіль «Аudі» моделі «100» д/н НОМЕР_1 , що перебував у користуванні ОСОБА_4 та на праві приватної власності належить ОСОБА_5 , з причепом марки «Бобер» моделі ПА-0043 д/н НОМЕР_2 , що належить ОСОБА_4 , в середині причепу знаходились стовбури дерев породи «глядиція колюча» об`ємом 2 складометри. Транспортний засіб з причепом було поміщено на майданчик тимчасового утримання транспортних засобів Вознесенського РУП ГУНП в Миколаївській області.

В клопотанні прокурор вказала як на підставу арешту майна на можливу спеціальну конфіскацію та послалася на положення ст.ст.96-1 та 96-2 КК України.

В судовому засіданні прокурор клопотання підтримала та просила накласти арешт з метою збереження речових доказів.

ОСОБА_4 заперечував проти задоволення клопотання. Вказав, що дерева не вирубував, а розпилював знайдені. Пояснив, що авто йому не належить та довіреність на його користування закінчилася. Причеп належить йому.

Під час розгляду клопотання слідчим суддею встановлено, що згідно з витягом з ЄРДР від 26.12.2023 року було внесено відомості в провадженні за №0001351 за ч.1 ст.246 КК України.

Згідно з рапортом УСРПП Вознесенського РУП від 26.12.2023 року повідомлено начальника поліції про те, що 26.12.2023 о 02:30 в м.Вознесенську по вул.Маріїнській було встановлено факт перевезення ОСОБА_4 без відповідних документів дров на автомобілі «Аudі» з причепом, в якому знаходились дрова

26.12.2023 року слідчим було проведено огляд місця події та до Вознесенського РУП вилучено автомобіль з причепом, який наповнений дровами.

Як вбачається з копій свідоцтв про реєстрацію транспортних засобів, автомобіль «АUDІ-100» із державним реєстраційним номерним знаком НОМЕР_1 належить ОСОБА_5 , бортовий причіп «БОБЕР» з державним реєстраційним номерним знаком НОМЕР_2 належить ОСОБА_4 .

Постановою слідчого від 26.12.2023 року визнано в якості речових доказів майно, вилучене 26.12.2023 року під час огляду місця події, а саме автомобіль марки «Аudi 100» моделі «100» д/н НОМЕР_1 ; причіп марки «БОБЕР» д/н НОМЕР_2 ; стовбури дерев породи «гледичія колюча» об`ємом 2 складометри.

Вирішуючи клопотання прокурора, слідчий суддя враховує, що п.7 ч.2 ст.131 КПК України визначено, що арешт майна є заходом забезпечення кримінального провадження.

Ч.1 ст.170 КПК України передбачає, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку позбавлення за ухвалою слідчого судді права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Пунктом 2 ч.2 ст.170 КПК України визначено, що арешт майна допускається з метою забезпечення: 2) спеціальної конфіскації.

Ч.4 ст.170 КПК України передбачено такий порядок арешту майна з метою спеціальної конфіскації: «4. У випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або третьої особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно підлягатиме спеціальній конфіскації у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України ».

В даному провадженні ОСОБА_4 не має статусу ні підозрюваного, ні обвинуваченого.

Щодо його статусу як третьої особи, то суд враховує, що згідно із ст.64-2 КПК України визначено, що: «1. Третьою особою, щодо майна якої вирішується питання про арешт, може бути будь-яка фізична або юридична особи.

2. Третьою особою, щодо майна якої вирішується питання про арешт, виникають з моменту звернення прокурора до суду із клопотанням про арешт майна.

3. Третя особа, щодо майна якої вирішується питання про арешт, має права та обов`язки, передбачені цим Кодексом для підозрюваного, обвинуваченого, в частині, що стосуються арешту майна. Третя особа, щодо майна якої вирішується питання про арешт, повідомляється про прийняті процесуальні рішення в кримінальному провадженні, що стосуються арешту майна, та отримує їх копії у випадках та в порядку, встановлених цим Кодексом».

При вирішенні питання про арешт майна з метою спеціальної конфіскації слідчий суддя має перевірити наявність достатніх підстав вважати, що воно підлягатиме спеціальній конфіскації у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України.

При цьому слідчий суддя враховує, що відповідно до ч.ч.9-11 ст.100 КПК України: «9. Питання про спеціальну конфіскацію та долю речових доказів і документів, які були надані суду, вирішується судом під час ухвалення судового рішення, яким закінчується кримінальне провадження.

10. Під час вирішення питання щодо спеціальної конфіскації насамперед має бути вирішене питання про повернення грошей, цінностей та іншого майна власнику (законному володільцю) та/або про відшкодування шкоди, завданої кримінальним правопорушенням. Застосування спеціальної конфіскації здійснюється тільки після доведення в судовому порядку стороною обвинувачення, що власник (законний володілець) грошей, цінностей та іншого майна знав про їх незаконне походження та/або використання. У разі відсутності у винної особи майна, на яке може бути звернене стягнення, крім майна, яке підлягає спеціальній конфіскації, збитки, завдані потерпілому, цивільному позивачу, відшкодовуються за рахунок коштів від реалізації конфіскованого майна, а частина, що залишилася, переходить у власність держави.

11. У разі якщо власник (законний володілець) грошей, цінностей та іншого майна, зазначених у пункті 1 частини дев`ятої цієї статті, був встановлений після застосування спеціальної конфіскації та не знав і не міг знати про їх незаконне використання, він має право вимагати повернення належного йому майна або коштів з державного бюджету, отриманих від реалізації такого майна»

Згідно із ч.1 ст.246 КК України, саме за якою внесено відомості до ЄРДР та здійснюється слідство, передбачено, що: Стаття 246. Незаконна порубка або незаконне перевезення, зберігання, збут лісу

1. Незаконна порубка дерев або чагарників у лісах, захисних та інших лісових насадженнях, перевезення, зберігання, збут незаконно зрубаних дерев або чагарників, що заподіяли істотну шкоду, - карається штрафом від тисячі до тисячі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або арештом на строк до шести місяців, або обмеженням волі на строк до трьох років, або позбавленням волі на той самий строк.

Ч.1 ст.96-1 КК України визначено, що: «Спеціальна конфіскація полягає у примусовому безоплатному вилученні за рішенням суду у власність держави грошей, цінностей та іншого майна у випадках, визначених цим Кодексом, за умови вчинення умисного кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого Особливою частиною цього Кодексу, за які передбачено основне покарання у виді позбавлення волі або штрафу понад три тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян».

Санкція ч.1 ст.246 КК України передбачає таке покарання як позбавлення волі на строк до трьох років, тому не виключена застосування спеціальної конфіскація в порядку, зо визначений ч.9 ст.100 КПК України.

Разом із тим слід враховувати положення 96-2 КК України про те, що: «1. Спеціальна конфіскація застосовується у разі, якщо гроші, цінності та інше майно:

1) одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від такого майна;

2) призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення;

3) були предметом кримінального правопорушення, крім тих, що повертаються власнику (законному володільцю), а у разі, коли його не встановлено, - переходять у власність держави;

4) були підшукані, виготовлені, пристосовані або використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення, крім тих, що повертаються власнику (законному володільцю), який не знав і не міг знати про їх незаконне використання.

4. Гроші, цінності, в тому числі кошти, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, інше майно, зазначені в цій статті, підлягають спеціальній конфіскації у третьої особи, якщо вона набула таке майно від підозрюваного, обвинуваченого, особи, яка переслідується за вчинення суспільно небезпечного діяння у віці, з якого не настає кримінальна відповідальність, або в стані неосудності, чи іншої особи безоплатно, за ринкову ціну або за ціну вищу чи нижчу ринкової вартості, і знала або повинна була і могла знати, що таке майно відповідає будь-якій із ознак, зазначених у пунктах 1-4 частини першої цієї статті. Вищезазначені відомості щодо третьої особи повинні бути встановлені в судовому порядку на підставі достатності доказів. Спеціальна конфіскація не може бути застосована до майна, яке перебуває у власності добросовісного набувача.

5. Спеціальна конфіскація не застосовується до грошей, цінностей та іншого майна, зазначених у цій статті, які згідно із законом підлягають поверненню власнику (законному володільцю) або призначені для відшкодування шкоди, завданої кримінальним правопорушенням».

В даному провадженні встановлено, що автомобіль, на який просить накласти арешт прокурор згідно із клопотанням з метою його спеціальної конфіскації(а суд розглядає провадження лише в межах поданого клопотання), належить не ОСОБА_4 , а іншій особі, а саме як вбачається з копії свідоцтва про реєстрацію автомобіль «АUDІ-100» НОМЕР_1 належить ОСОБА_5 .

Проте прокурором не доведено того, що вона як власник знала і не могла не знати про незаконне використання автомобіля як знаряддя вчинення злочину (п.4 ч.1 ст.96-2 КК України).

Таким чином, з огляду на викладене, слідчий суддя вважає, що існують визначені законом підстави для часткового задоволення клопотання прокурора та лише щодо майна, власником якого є ОСОБА_4 ..

Керуючись ст.ст.170-173. 372 КПК України, слідчий суддя

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання прокурора ОСОБА_3 про арешт майна в кримінальному провадженні №0001351 від 26.12.2023 року за ч.1 ст.246 КК України задовольнити частково.

З метою можливої спеціальної конфіскації накласти арешт на вилучене 26.12.2023 року в ході огляду місця події майно, а саме:

причеп марки «БОБЕР» моделі ПА-0043 д/н НОМЕР_2 , який зареєстровано за ОСОБА_4 та який перебуває у його користуванні;

стовбури дерев породи «гледичія колюча» об`ємом 2 складометри.

На час арешту майна причеп марки «БОБЕР» моделі ПА-0043 д/н НОМЕР_2 , стовбури дерев породи «гледиція колюча» об`ємом 2 складометри, - зберігати на майданчику тимчасового утримання транспортних засобів Вознесенського РУП ГУНП в Миколаївській області за адресою: вул.Київська, 24, м.Вознесенськ, Миколаївська область.

Автомобіль марки «Аudі» моделі «100» д/н НОМЕР_1 , що перебуває у користуванні ОСОБА_4 та зареєстрований за ОСОБА_5 , - повернути власниці майна.

Попередити власника та користувача про кримінальну відповідальність за ст.388 КК України за незаконні дії щодо майна, на яке накладено арешт.

Роз`яснити користувачу, що відповідно до ч.1 ст.174 КПК України арешт майна може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна.

Копію ухвали вручити учасникам провадження.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення згідно із п.9 ч.1 ст.309 КПК України.

Слідчий суддя ОСОБА_1