Справа № 184/1020/21
Провадження № 1-кп/0182/1129/2023
У Х В А Л А

Іменем України

22.12.2023 року м. Нікополь

Нікопольський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

секретар судового засідання ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Нікополь Дніпропетровської області матеріали кримінального провадження, відомості про вчинення кримінального правопорушення за яким внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000017 за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого за ч.1 ст. 115 КК України

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4

обвинуваченої ОСОБА_3

захисника ОСОБА_5

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області перебувають матеріали кримінального провадження, відомості про вчинення кримінального правопорушення за яким внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000017 за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого за ч.1 ст. 115 КК України.

Прокурор у судовому засіданні заявив клопотання про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб щодо обвинувачено ОСОБА_3 , оскільки ризики передбачені ст.177 КПК України продовжують існувати, а саме ризик переховування від суду та ризик скоєння нових кримінальних правопорушень.

Обвинувачена ОСОБА_3 заперечувала проти задоволення клопотання прокурора, вважаючи його не мотивованим, та просила суд застосувати більш м`який запобіжний захід у вигляді тримання під вартою за адресою проживання її свекрухи, за адресою: АДРЕСА_1 .

Захисник зазначив що клопотання прокурора немотивоване та підтримав клопотання своєї підзахисної.

Вислухавши думку сторін кримінального провадження суд приходить до наступних висновків.

Метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується (частина 1статті 177 КПК України).

Так, у клопотанні прокурором заявлено про наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а саме: ризику переховування від органу досудового розслідування та суду; вчинення інших кримінальних правопорушень.

Суд вважає, що заявлений стороною обвинувачення ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України (переховування від суду) об`єктивно існує, бо обвинувачена, усвідомлюючи тяжкість можливого покарання у виді позбавлення волі строком від 7 до 15 років, яке загрожує їй у разі визнання її винною у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, може переховуватися від суду.

З обґрунтуванням наявності такого ризику погоджується і ЕСПЛ в рішенні "Москаленко проти України", в якому зазначено що суворість покарання є належним обґрунтуванням ризику переховування від суду.

Судом приймається до уваги практика Європейського суду з захисту прав людини про те, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

При розгляді питання про доцільність тримання особи під вартою судовий орган повинен брати до у ваги фактори, які можуть мати відношення до справи: характер (обставини) і тяжкість передбачуваного злочину; обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила злочин; покарання, яке, можливо, буде призначено в результаті засудження; характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки з суспільством.

Суд вважає, що зазначений ризик переховування від суду не минув і на теперішній час, і запобігання зазначеним ризикам можливо лише при продовженні строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

На підставі викладеного суд вважає клопотання прокурора обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню, в задоволенні клопотання сторони захисту слід відмовити.

Застава не застосовувалась.

Керуючись ст. 314, 315 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора про продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою задовольнити, в задоволенні клопотання обвинуваченої відмовити.

Продовжити щодо ОСОБА_3 , строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою не більш ніж на 60 діб, з 22.12.2023 року до 19.02.2024 року включно.

Застава не застосовувалась.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга на протязі п`яти днів з дня її проголошення безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду.

Суддя: ОСОБА_1