Справа № 127/8844/22
Провадження № 1-кп/127/244/22
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 грудня 2023 року м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області

в складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

обвинувачених ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

захисників ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_5 , ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 190 КК України відомості про які внесено 08 вересня 2021 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000549, ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст. 185, ч.4 ст. 186, ч. 4 ст. 190 КК України відомості про які внесено 08 вересня 2021 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000549, 03.01.2023 року за №0000009, 28.12.2022 року за № 0001473 та 13 квітня 2023 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000236 та ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 190, ч. 4 ст. 190 КК України, відомості про які внесено 08 вересня 2021 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000549, 16.11.2021 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001260, -

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Вінницького міського суду Вінницької області перебуває кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 за ч. 3, 4 ст. 190 КК України та ОСОБА_5 , ОСОБА_6 за ч. 4 ст. 190 КК України та ОСОБА_7 за ч.4 ст. 185, ч.4 ст. 186, ч. 4 ст. 190 КК України.

Прокурор у судовому засіданні заявив клопотання про продовження обвинуваченим ОСОБА_5 , ОСОБА_7 та ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді тримання під вартою строком на 60 днів, ОСОБА_5 та ОСОБА_4 з можливістю внесення раніше визначеної застави. Клопотання мотивував наявністю ризиків визначених п. 1, 3, 5 ст. 177 КПК України, оскільки вони не зменшились та тривають. Вказав, що застосування більш м`яких запобіжних заходів обвинуваченим є недоцільним та не зможуть запобігти наявним ризикам.

Захисник ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_10 щодо задоволення клопотання прокурора заперечував частково та просив визначити мінімальний розмір застави ОСОБА_7 , оскільки у попередніх клопотаннях прокурор не зазначав розмір застави, а обмежувався лише триманням під вартою.

Обвинувачений ОСОБА_7 підтримав свого захисника.

Захисник ОСОБА_5 адвокат ОСОБА_11 заперечував щодо задоволення клопотання прокурора, вважав ризики на які посилається прокурор недоведеними та непідтвердженими. Крім того зазначив, що ОСОБА_5 неодноразово звертався до прокурора в порядку ст. 616 КПК України та просив змінити йому запобіжний захід з тримання під вартою на особисте зобов`язання, оскільки він бажає вступити до Збройних сил України, однак жодного разу не отримав відповіді.

Обвинувачений ОСОБА_5 підтримав свого захисника та просив задовольнити клопотання, для надання йому можливості скористатися ст. 616 КПК України та служити в ЗСУ.

Захисник ОСОБА_4 адвокат ОСОБА_9 частково заперечував щодо задоволення клопотання прокурора та просив зменшити розмір застави, визначеної судом ОСОБА_4 до мінімального розміру, визначеного КПК України.

Обвинувачений ОСОБА_4 підтримав свого захисника.

Захисник ОСОБА_6 адвокат ОСОБА_8 поклався на розсуд суду.

Обвинувачений ОСОБА_6 поклався на розсуд суду.

Відповідно до ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам, серед іншого, впливати на потерпілого та свідків, переховуватися від суду, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення та може здійснювали вплив на свідків та потерпілого.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що обвинувачений може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування цієї особи від правосуддя. При цьому, зазначено, що небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосуддя може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи, її соціальними зв`язками, у якій його переслідують та міжнародними контактами.

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 03.11.2023 року ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_7 продовжено запобіжний захід у виді тримання під вартою зі строком дії до 01.01.2024 року.

Вирішуючи питання щодо продовження строків тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_7 суд приймає до уваги наступне.

ОСОБА_7 , раніше неодноразово судимий, обвинувачується у вчиненні особливо тяжких кримінальних правопорушень, санкція яких передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк до дванадцяти років з конфіскацією майна, а тому усвідомлюючи тяжкість покарання за вказані кримінальні правопорушення, ОСОБА_7 перебуваючи на волі може ухилятись від суду з метою уникнення відповідальності.

Крім цього, до ОСОБА_7 у даному кримінальному провадженні застосовувався запобіжний захід у виді домашнього арешту. Однак, під час розгляду вказаного провадження та дії вказаного запобіжного заходу, до суду надійшли три нові обвинувальні акти щодо ОСОБА_7 , що свідчить про наявність ризику вчинення обвинуваченим іншого кримінального правопорушення, а також підтверджує той факт, що будь-який інший більш м`який запобіжний захід, крім утримання під вартою, не є достатнім стримуючим заходом щодо обвинуваченого ОСОБА_7 .

При цьому, судом враховано вимоги ст. 5 Конвенції «Про захист прав людини та основоположних свобод», фактичні обставини справи, особу обвинуваченого ОСОБА_7 та характер висунутого обвинувачення, тяжкість покарання у їх взаємозв`язку з можливими ризиками по справі, а тому суд не вбачає ґрунтовних підстав для можливості застосування іншого запобіжного заходу, альтернативного триманню під вартою, як такого, що недостатній для запобіганню ризиків та забезпеченню виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків.

Все зазначене свідчить, що ризики встановлені судом при обранні та продовженні запобіжного заходу продовжують існувати, а достатніми для їх запобігання запобіжним заходом буде тримання обвинуваченого під вартою, оскільки інші запобіжні заходи не будуть гарантувати належної поведінки обвинуваченого під час розгляду справи, в зв`язку з чим дію запобіжного заходу доцільно продовжити на 60 діб.

Крім того, згідно поданого прокурором клопотання, він просить продовжити ОСОБА_7 строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою без визначення застави. Враховуючи вказане, суд не вбачає підстав для визначення обвинуваченому ОСОБА_7 розміру застави. При цьому, суд керується положеннями ч. 3 ст. 183 КПК України згідною якої суд зобов`язаний визначати розмір застави лише у випадку застосування запобіжного заходу, а не у випадку його продовження.

Вирішуючи питання щодо продовження строків тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_5 суд приймає до уваги наступне.

ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого кримінального правопорушення у складі організованої групи, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до дванадцяти років з конфіскацією майна, а тому усвідомлюючи тяжкість покарання за вказані кримінальні правопорушення, ОСОБА_5 перебуваючи на волі може ухилятись від суду з метою уникнення відповідальності.

Крім того, до обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою ОСОБА_5 не з`являвся в судові засідання, у зв`язку з чим до нього було застосовано привід, що також підтверджує наявність ризику ухилення обвинуваченого від явки до суду. Жодних доказів на підтвердження поважності неявки в судові засідання до затримання, обвинуваченим не було надано.

Суд враховує, що ОСОБА_5 раніше неодноразово судимий, в тому числі за кримінальні правопорушення проти власності, вчинив злочин під час відбування покарання, що свідчить про наявність ризику вчинення іншого кримінального правопорушення

Крім цього, свідки та потерпілі у справі не допитані, що свідчить про актуальність ризику впливу обвинуваченого на останніх.

При цьому, судом враховано вимоги ст. 5 Конвенції «Про захист прав людини та основоположних свобод», фактичні обставини справи, особу обвинуваченого ОСОБА_5 та характер висунутого обвинувачення, тяжкість покарання у їх взаємозв`язку з можливими ризиками по справі, а тому суд не вбачає ґрунтовних підстав для можливості застосування іншого запобіжного заходу, альтернативного триманню під вартою, як такого, що недостатній для запобіганню ризиків та забезпеченню виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків.

Все зазначене свідчить, що ризики встановлені судом при обранні та продовженні запобіжного заходу продовжують існувати, а достатніми для їх запобігання запобіжним заходом буде тримання обвинуваченого під вартою, оскільки інші запобіжні заходи не будуть гарантувати належної поведінки обвинуваченого під час розгляду справи, в зв`язку з чим дію запобіжного заходу доцільно продовжити на 60 діб.

Щодо клопотання адвоката ОСОБА_11 та обвинуваченого ОСОБА_5 про зміну йому запобіжного заходу для проходження військової служби, суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 616 КПК України у разі введення в Україні або окремих її місцевостях воєнного стану, здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації та/або інших держав проти України підозрюваний, обвинувачений, який під час досудового розслідування або судового розгляду тримається під вартою, крім тих, які підозрюються у вчиненні злочинів проти основ національної безпеки України, а також злочинів, передбачених статтями 115, 146-147, 152-156, 186, 187, 189, 255, 255-1, 257, 258-262, 305-321, 330, 335-337, 401-414, 426-433, 436, 437-442 Кримінального кодексу України, має право звернутися до прокурора з клопотанням про скасування цього запобіжного заходу для проходження військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період. За результатами розгляду клопотання, передбаченого абзацом першим цієї частини, прокурор має право звернутися до слідчого судді або суду, який розглядає кримінальне провадження, з клопотанням про скасування цій особі запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою для проходження військової служби за призовом підчас мобілізації, на особливий період. Клопотання про скасування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою для проходження військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період повинно містити: 1)виклад обставин, які свідчать про те, що особа підпадає під проходження військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період, та висновок про придатність особи донесення військової служби в умовах воєнного стану; 2) виклад обставин,які вказують на те, що відсутні ризики, передбачені частиною першою статті 177 цього Кодексу, а також ризик ухилення особи, стосовно якої пропонується скасувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, від проходження військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період. Слідчий суддя або суд, який розглядає кримінальне провадження, розглядає клопотання про скасування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою для проходження військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період невідкладно. За наявності достатніх підстав слідчий суддя або суд має право скасувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою для подальшого проходження підозрюваним, обвинуваченим військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період.

Таким чином, скасування обвинуваченому запобіжного заходу можливе за умови дотримання процедури визначеної ст. 616 КПК України та за наявності підстав встановлених вказаною нормою.

Разом тим, прокурор в судовому засіданні звернувся із клопотанням про продовження ОСОБА_5 строку тримання під вартою, а не з клопотанням про скасування цього запобіжного заходу. Мотивами вказаного клопотання є наявність ризиків визначених ст. 177 КПК України, що свідчать про доцільність утримання обвинуваченого під вартою. Крім цього, суд бере до уваги те, що обвинувачений не є учасником бойових дій, учасником АТО чи ООС, тобто ОСОБА_5 не є особою, яка підлягає звільненню з-під варти за особливою процедурою на період дії воєнного стану. Відсутні обставини, які свідчать про те, що ОСОБА_5 підпадає під проходження військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період, та відсутній висновок про придатність його до несення військової служби в умовах воєнного стану.

Також суд бере до уваги те, що з 2014 року, тобто з початку війни, та з початку повномасштабного вторгнення РФ на територію України ОСОБА_5 мав можливість долучитися до лав ЗСУ, проте за весь вказаний час не реалізував своє теперішнє бажання стати на захист Батьківщини, а навпаки продовжив, згідно обвинувачення, вчиняти нові кримінальні правопорушення.

Таким чином, враховуючи наведені обставини, суд не вбачає підстав для задоволення клопотання ОСОБА_5 та його захисника про зміну йому запобіжного заходу з тримання під вартою для подальшого проходження ним військової служби, оскільки суд вважає, що ОСОБА_5 такого наміру не має, а бажає уникнути кримінального переслідування будь-яким способом, відверто використовуючи ставлення інших до захисту України як до найголовнішого завдання та обов`язку.

Водночас прокурор просив визначити обвинуваченому розмір застави.

Згідно ч. 3 ст. 183 КПК України, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

На даний час судом вирішується питання не про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а про доцільність продовження такого виду запобіжного заходу.

Разом з тим, оскільки сторона обвинувачення просить визначити заставу обвинуваченому під час вирішення питання про продовження дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою, суд приймає відповідне рішення та визначає розмір застави у зазначеному у клопотанні розмірі з визначенням та роз`ясненням обов`язків, що покладаються на обвинуваченого у випадку внесення застави.

Вирішуючи питання щодо продовження строків тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_4 суд приймає до уваги наступне.

ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого корисливого кримінального правопорушення у складі організованої групи, за вчинення якого передбачене покарання у виді позбавлення волі до дванадцяти років із конфіскацією майна, а тому усвідомлюючи тяжкість покарання за вказані кримінальні правопорушення, ОСОБА_4 перебуваючи на волі може ухилятись від суду з метою уникнення відповідальності.

Також, суд бере до уваги, що до ОСОБА_4 вже застосовувався запобіжний захід у виді домашнього арешту, проте останній порушив встановлені судом обов`язки, що зумовило зміну запобіжного заходу на тримання під вартою.

Крім того, ОСОБА_4 раніше неодноразово судимий за корисливі кримінальні правопорушення, вчинив злочин під час відбування покарання, двічі порушував обов`язки особи, до якої застосовано домашній арешт, вчиняв адміністративні правопорушення, що свідчить про наявність ризику вчинення ОСОБА_4 іншого кримінального правопорушення.

Крім цього, свідки та потерпілі у справі не допитані, що свідчить про актуальність ризику впливу обвинуваченого на останніх.

При цьому, судом враховано вимоги ст. 5 Конвенції «Про захист прав людини та основоположних свобод», фактичні обставини справи, особу обвинуваченого ОСОБА_4 та характер висунутого обвинувачення, тяжкість покарання у їх взаємозв`язку з можливими ризиками по справі, а тому суд не вбачає ґрунтовних підстав для можливості застосування іншого запобіжного заходу, альтернативного триманню під вартою, як такого, що недостатній для запобіганню ризиків та забезпеченню виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків.

Все зазначене свідчить, що ризики встановлені судом при обранні та продовженні запобіжного заходу продовжують існувати, а достатніми для їх запобігання запобіжним заходом буде тримання обвинуваченого під вартою, оскільки інші запобіжні заходи не будуть гарантувати належної поведінки обвинуваченого під час розгляду справи, в зв`язку з чим дію запобіжного заходу доцільно продовжити на 60 діб.

Водночас прокурор просив визначити обвинуваченому розмір застави.

Згідно ч. 3 ст. 183 КПК України, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

На даний час судом вирішується питання не про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а про доцільність продовження такого виду запобіжного заходу.

Разом з тим, оскільки сторона обвинувачення просить визначити заставу обвинуваченому під час вирішення питання про продовження дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою, суд приймає відповідне рішення та визначає розмір застави у зазначеному у клопотанні розмірі з визначенням та роз`ясненням обов`язків, що покладаються на обвинуваченого у випадку внесення застави.

Застосування застави у меншому розмірі, ніж той який був визначений при обранні запобіжного заходу, суд вважає за неможливе з огляду на сукупність ризиків у кримінальному провадженні та необхідності забезпечення завдань кримінального судочинства.

На підставі викладеного, керуючись ст. 177, 178, 194, 331 КПК України, суд,-

У Х В А Л И В :

Клопотання прокурора задоволити.

Запобіжний захід у виді тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 продовжити на 60 діб, починаючи з 25.12.2023 року до 22.02.2024 року , включно.

На підставі п. 3 ч. 5 ст. 182 КПК України визначити ОСОБА_4 заставу у розмірі ста прожиткових мінімумів для працездатних осіб в сумі 268400,00 гривень.

У разі внесення застави, покласти на ОСОБА_4 обов`язки, передбачені ст. 194 КПК України, а саме:

1)прибувати по першому виклику до суду на визначений час;

2)не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований та проживає без дозволу суду;

3)повідомляти суд про зміну свого місця проживання та місця роботи.

Роз`яснити ОСОБА_4 наслідки невиконання вказаних обов`язків, а саме те, що якщо обвинувачений, будучи належним чином повідомлений, не з`явився за викликом до суду без поважних причин чи не повідомив про причини своєї неявки, або якщо порушив інші покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору.

Запобіжний захід у виді тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 продовжити на 60 діб, починаючи з 25.12.2023 року до 22.02.2024 року, включно.

На підставі п. 3 ч. 5 ст. 182 КПК України визначити ОСОБА_5 заставу у розмірі ста прожиткових мінімумів для працездатних осіб в сумі 268400,00 гривень.

У разі внесення застави, покласти на ОСОБА_5 обов`язки, передбачені ст. 194 КПК України, а саме:

1)прибувати по першому виклику до суду на визначений час;

2)не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований та проживає без дозволу суду;

3)повідомляти суд про зміну свого місця проживання та місця роботи.

Роз`яснити ОСОБА_5 наслідки невиконання вказаних обов`язків, а саме те, що якщо обвинувачений, будучи належним чином повідомлений, не з`явився за викликом до суду без поважних причин чи не повідомив про причини своєї неявки, або якщо порушив інші покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору.

Запобіжний захід у виді тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 продовжити на 60 діб, починаючи з 25.12.2023 року до 22.02.2024 року, включно.

Копію ухвали направити до ДУ «Вінницька установа виконання покарань (№1)».

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку обвинуваченим, його захисником, законним представником, прокурором безпосередньо до Вінницького апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення, а обвинуваченим, який утримується під вартою протягом п`яти днів з моменту вручення копії ухвали.

Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Подання апеляційної скарги на ухвалу суду зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання.

Суддя: