Провадження №1-кп/523/1553/23
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.12.2023 року Суворовський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участю прокурора Київської окружної прокуратури м. Одеси ОСОБА_3

за участю захисника ОСОБА_4

у присутності потерпілого ОСОБА_5

обвинуваченого ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі Суворовського районного суду м. Одеси обвинувальний акт у кримінальному провадженні за №0000138 від 26.01.2023 року за обвинуваченням:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Велико Олександрівка Великоолександрівського району Херсонської області, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, одруженого, маючого на утриманні троє неповнолітніх дітей, працюючого неофіційно, в силу ст.89 КК України не маючого судимості.

Зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 .

Фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1

у скоєнні злочину, передбаченого ст.185 ч.4 КК України, -

Встановив:

19.01.2023 року приблизно о 9:26 годині, ОСОБА_6 , будучи достовірно обізнаним, що на території України оголошений воєнний стан відповідно Указу Президента України та Верховного головнокомандувача ОСОБА_7 за №64/2022 від 24.02.2022 року та Закону України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" за №2102-ІХ від 24.02.2022р. у зв`язку з військовою агресію Російської Федерації проти України та продовженого Указами Президента України за №133/2022 від 14.03.2022р., №259/2022 від 18.04.2022р., №341/2022 від 17.05.2022р., №573/2022 від 12.08.2022р., №757/2022 від 7.11.2022р., затверджених Законами України №2119-ІХ від 15.03.2022р., №2212-ІХ від 21.04.2022р., №2263-ІХ від 22.05.2022р., №2500-IX від 15.08.2022р., №2738-IX від 16.11.2022р., знаходячись на території с. Новокаїри Херсонської області (з точним місцем знаходження за географічними координатами 47.009191433.6012538), діючи навмисно, маючи корисливий намір направлений на заволодіння чужим майном в умовах воєнного стану, використовуючи у якості платіжного пристрою раніше добровільно наданий йому потерпілим ОСОБА_5 , належний йому мобільний телефон марки «Samsung» моделі A-705FN імей: НОМЕР_1 з сім-картою з номером НОМЕР_2 , на якому попередньо був встановлений мобільний додаток «Приват 24» АТ КБ «ПриватБанк», знаючи про законний порядок та процедуру здійснення розрахункових банківський операцій, які фактично є банківською таємницею та захищені Законами України «Про банки та банківську діяльність», «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні», «Про інформацію», без дозволу власника, не маючого на це передбаченого права, продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу на заволодіння чужим майном, усвідомлюючи протиправність своїх дій, здійснив вхід в роботу мобільної версії застосунку платіжної системи «Приват 24» через мережу Інтернет та отримавши повний доступ до рахунків ОСОБА_8 , відкритих в АТ КБ «ПриватБанк», шляхом здійснення грошового переказу з картки ОСОБА_8 за № НОМЕР_3 на картку АТ КБ «ПриватБанк» за № НОМЕР_4 , яка належить ОСОБА_9 , таємно заволодів грошовими коштами у розмірі 10050 гривень, розпорядившись ними на власний розсуд, тим самим своїми протиправними діями спричинивши потерпілому ОСОБА_8 матеріальної шкоди на суму 10050 гривень.

В подальшому, 19.01.2023 року приблизно о 9:54 годині, ОСОБА_6 , продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу на заволодіння чужим майном, знаходячись на території с. Новокаїри Херсонської області (з точним місцем знаходження за географічними координатами 47.009191433.6012538), діючи навмисно, маючи корисливий намір направлений на заволодіння чужим майном в умовах воєнного стану, використовуючи у якості платіжного пристрою раніше добровільно наданий йому потерпілим ОСОБА_5 , належний йому мобільний телефон марки «Samsung» моделі A-705FN імей: НОМЕР_1 з сім-картою з номером НОМЕР_2 , на якому попередньо був встановлений мобільний додаток «Приват 24» АТ КБ «ПриватБанк», знаючи про законний порядок та процедуру здійснення розрахункових банківський операцій, які фактично є банківською таємницею та захищені Законами України «Про банки та банківську діяльність», «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні», «Про інформацію», без дозволу власника, не маючого на це передбаченого права, усвідомлюючи протиправність своїх дій, здійснив вхід в роботу мобільної версії застосунку платіжної системи «Приват 24» через мережу Інтернет та отримавши повний доступ до рахунків ОСОБА_8 , відкритих в АТ КБ «ПриватБанк», шляхом здійснення грошового переказу з картки ОСОБА_8 за № НОМЕР_3 на картку АТ «Пумб» за № НОМЕР_5 , яка належить ОСОБА_9 , таємно заволодів грошовими коштами у розмірі 29145 гривень, розпорядившись ними на власний розсуд, тим самим своїми протиправними діями спричинивши потерпілому ОСОБА_8 матеріальної шкоди на суму 29145 гривень.

В подальшому, 22.01.2023 року приблизно о 22:03 годині, ОСОБА_6 , продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу на заволодіння чужим майном, знаходячись біля будинку №1/1, розташованому по вул. Десантний бульвар у м. Одеса (з точним місцем знаходження за географічними координатами 46.5744649 30.7908358, діючи навмисно, маючи корисливий намір направлений на заволодіння чужим майном в умовах воєнного стану, використовуючи у якості платіжного пристрою свій особистий мобільний телефон марки «Redmі» моделі 22031116BG імей: НОМЕР_6 з сім-картою з номером НОМЕР_7 , на якому попередньо був встановлений мобільний додаток «Приват 24» АТ КБ «ПриватБанк», знаючи про законний порядок та процедуру здійснення розрахункових банківський операцій, які фактично є банківською таємницею та захищені Законами України «Про банки та банківську діяльність», «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні», «Про інформацію», без дозволу власника, не маючого на це передбаченого права, усвідомлюючи протиправність своїх дій, здійснив вхід в роботу мобільної версії застосунку платіжної системи «Приват 24» через мережу Інтернет та отримавши повний доступ до рахунків ОСОБА_8 , відкритих в АТ КБ «ПриватБанк», шляхом здійснення грошового переказу коштів з картки ОСОБА_8 за № НОМЕР_8 на картку АТ «Таскомбанк» за № НОМЕР_9 , яка належить громадянину ОСОБА_10 та знаходилася у розпорядженні ОСОБА_6 , таємно заволодів грошовими коштами у розмірі 29500 гривень, розпорядившись ними на власний розсуд, тим самим своїми протиправними діями спричинивши потерпілому ОСОБА_8 матеріальної шкоди на суму 29647,50 гривень.

В подальшому, 22.01.2023 року приблизно о 22:04 годині, ОСОБА_6 , продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу на заволодіння чужим майном, знаходячись біля будинку №1/1, розташованому по вул. Десантний бульвар у м. Одеса (з точним місцем знаходження за географічними координатами 46.5744649 30.7908358, діючи навмисно, маючи корисливий намір направлений на заволодіння чужим майном в умовах воєнного стану, використовуючи у якості платіжного пристрою свій особистий мобільний телефон марки «Redmі» моделі 22031116BG імей: НОМЕР_6 з сім-картою з номером НОМЕР_7 , на якому попередньо був встановлений мобільний додаток «Приват 24» АТ КБ «ПриватБанк», знаючи про законний порядок та процедуру здійснення розрахункових банківський операцій, які фактично є банківською таємницею та захищені Законами України «Про банки та банківську діяльність», «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні», «Про інформацію», без дозволу власника, не маючого на це передбаченого права, усвідомлюючи протиправність своїх дій, здійснив вхід в роботу мобільної версії застосунку платіжної системи «Приват 24» через мережу Інтернет та отримавши повний доступ до рахунків ОСОБА_8 , відкритих в АТ КБ «ПриватБанк», шляхом здійснення грошового переказу коштів з картки ОСОБА_8 за № НОМЕР_8 на картку АТ «Таскомбанк» за № НОМЕР_9 , яка належить громадянину ОСОБА_10 та знаходилася у розпорядженні ОСОБА_6 , таємно заволодів грошовими коштами у розмірі 29500 гривень, розпорядившись ними на власний розсуд, тим самим своїми протиправними діями спричинивши потерпілому ОСОБА_8 матеріальної шкоди на суму 29647,50 гривень.

В подальшому, 23.01.2023 року приблизно о 0:16 годині, ОСОБА_6 , продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу на заволодіння чужим майном, знаходячись біля будинку АДРЕСА_2 , діючи навмисно, маючи корисливий намір направлений на заволодіння чужим майном в умовах воєнного стану, використовуючи у якості платіжного пристрою свій особистий мобільний телефон марки «Redmі» моделі 22031116BG імей: НОМЕР_6 з сім-картою з номером НОМЕР_7 , на якому попередньо був встановлений мобільний додаток «Приват 24» АТ КБ «ПриватБанк», знаючи про законний порядок та процедуру здійснення розрахункових банківський операцій, які фактично є банківською таємницею та захищені Законами України «Про банки та банківську діяльність», «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні», «Про інформацію», без дозволу власника, не маючого на це передбаченого права, усвідомлюючи протиправність своїх дій, здійснив вхід в роботу мобільної версії застосунку платіжної системи «Приват 24» через мережу Інтернет та отримавши повний доступ до банківських рахунків ОСОБА_8 , відкритих в АТ КБ «ПриватБанк», шляхом здійснення грошового переказу коштів з картки ОСОБА_8 за № НОМЕР_8 на картку АТ «Пумб» за № НОМЕР_5 , яка належить ОСОБА_9 , таємно заволодів грошовими коштами у розмірі 29500 гривень, розпорядившись ними на власний розсуд, тим самим своїми протиправними діями спричинивши потерпілому ОСОБА_8 матеріальної шкоди на суму 29647,50 гривень.

В подальшому, 23.01.2023 року приблизно о 0:38 годині, ОСОБА_6 , завершаючи реалізацію свого злочинного умислу на заволодіння чужим майном, знаходячись біля будинку АДРЕСА_2 , діючи навмисно, маючи корисливий намір направлений на заволодіння чужим майном в умовах воєнного стану, використовуючи у якості платіжного пристрою свій особистий мобільний телефон марки «Redmі» моделі 22031116BG імей: НОМЕР_6 з сім-картою з номером НОМЕР_7 , на якому попередньо був встановлений мобільний додаток «Приват 24» АТ КБ «ПриватБанк», знаючи про законний порядок та процедуру здійснення розрахункових банківський операцій, які фактично є банківською таємницею та захищені Законами України «Про банки та банківську діяльність», «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні», «Про інформацію», без дозволу власника, не маючого на це передбаченого права, усвідомлюючи протиправність своїх дій, здійснив вхід в роботу мобільної версії застосунку платіжної системи «Приват 24» через мережу Інтернет та отримавши повний доступ до банківських рахунків ОСОБА_8 , відкритих в АТ КБ «ПриватБанк», шляхом здійснення грошового переказу коштів з картки ОСОБА_8 за № НОМЕР_8 на картку АТ «Пумб» за № НОМЕР_5 , яка належить ОСОБА_9 , таємно заволодів грошовими коштами у розмірі 29500 гривень, розпорядившись ними на власний розсуд, тим самим своїми протиправними діями спричинивши потерпілому ОСОБА_8 матеріальної шкоди на суму 29647,50 гривень. Таким чином ОСОБА_6 незаконно заволодів грошовими коштами ОСОБА_5 , заподіявши потерпілому матеріального збитку на загальну суму 157785 гривень.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 свою вину у пред`явленому йому обвинуваченні визнав повністю та пояснив, що ОСОБА_5 є його знайомим, з яким вони разом служили в ЗСУ. За проханням потерпілого він встановив на належному йому мобільному телефоні додаток «Приват 24». Скориставшись тією обставиною, що він мав в своєму розпорядженні всі дані, щоб отримати доступ до банківських рахунків ОСОБА_5 , без відома останнього, маючи намір на заволодіння чужим майном, з картки потерпілого перевів на свій рахунок грошові кошти, належних ОСОБА_5 . В подальшому 19.01.2023 року, знаходячись на території Херсонської області, зняв перші суми викрадених у потерпілого грошей, потім 22.01.2023 року приїхав до м. Одеса, де на вул. Десантний бульвар продовжив операцію зняття коштів. 23.01.2023 року, перебуваючи на вул. 40 років оборони Одеси, також знімав гроші, загалом заволодів грошовими коштами потерпілого ОСОБА_5 на суму 157 тис. гривень, з яких 15000 гривень повернув.

Вину у скоєнні кримінального правопорушення визнає повністю, усвідомлюючи протиправність своїх дій, що скоїв крадіжку у період дії оголошеного воєнного стану, дав покази, які співпадають з пред`явленим обвинуваченням, висловлюючи щире каяття та не оспорюючи кваліфікацію дій. Причину вчинення кримінального правопорушення пояснив матеріальним становищем, що потрібні були кошти для сімейного побуту, запевняючи, що більше нічого подібного вчиняти не буде, просив вибачення. Позовні вимоги потерпілого ОСОБА_5 заявлені на суму 143720 гривень невідшкодованого матеріального збитку визнає повністю, заявивши про бажання компенсувати спричинену шкоду.

У судовому засіданні потерпілий ОСОБА_5 підтвердив обставини кримінального правопорушення, а також той факт, що дійсно ОСОБА_6 була відшкодована частково матеріальна шкода у сумі 14065 гривень, водночас зазначаючи, що обвинуваченого не потрібно саджати в тюрму, просив ОСОБА_6 призначити міру покарання, не пов`язаної з позбавленням волі у виді умовного терміну, щоб обвинувачений міг працювати, віддавати викрадені кошти. Заявлений цивільний позов підтримує у повному обсязі.

Обсяг доказів, які були досліджені у судовому засіданні сторона обвинувачення та сторона захисту вважала достатнім, тому відповідно до положень ч.3 ст.349 КПК України, суд, за відсутністю заперечень учасників судового провадження та за відсутністю клопотань щодо доповнення судового розгляду, дослідження інших доказів в повному обсязі, а саме допит потерпілого, свідків ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , повне оголошення матеріалів кримінального провадження не проводив, оскільки отримані у судовому засіданні свідчення обвинуваченого повністю відповідають фактичним обставинам скоєного кримінального правопорушення в обсязі пред`явленого обвинувачення, та докази, які містяться у матеріалах досудового розслідування ніким із учасників процесу не оспорюються.

Покази обвинуваченого, дані у ході судового засідання суд визначає допустимими доказами, оскільки вони отримані у порядку, встановленому діючим КПК України.

При цьому судом з`ясовано правильність розуміння ОСОБА_6 змісту вказаних обставин, відсутність сумнівів у добровільності його позицій та роз`яснено про правові наслідки, а саме позбавлення права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Таким чином, судом встановлено, що ОСОБА_6 своїми діями скоїв умисний злочин, передбачений ст.185 ч.4 КК України та його дії правильно кваліфіковані за ознаками, як таємне викрадення чужого майна /крадіжка/, вчиненого в умовах воєнного стану та його вина доведена в повному обсязі.

Відповідно до положень ст.50 ч.2 КПК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Разом з цим суд враховує положення ч.2, ч.3 ст.4 КК України за змістом якої злочинність і караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, що діяв на час вчинення цього діяння. Часом вчинення злочину визнається час вчинення особою передбаченої законом про кримінальну відповідальність дії або бездіяльності.

За правилам ст.65 ч.2 КК України, особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_6 суд керується загальними засадами призначення покарання, зазначеними в ст.65 КК України, а саме приймає до уваги характер та ступінь тяжкості, суспільну небезпечність скоєного ним кримінального правопорушення, дані про особу обвинуваченого, те, що він в силу ст.89 КК України вважається особою не маючого судимості, має місце проживання, працює, хоча неофіційно, посередньо характеризується за місцем мешкання, наявні міцні соціальні зв`язки, є багатодітним батьком, на його утриманні перебуває троє неповнолітніх дітей, ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , що підтверджується документами, долучених стороною обвинувачення до матеріалів судового провадження, також суд враховує бажання обвинуваченого вести законослухняний спосіб життя, його негативне відношення до скоєного діяння, усвідомлення своєї провини, ту обставину, що завданий збиток частково відшкодований у добровільному порядку, що знайшло своє підтвердження у ході судового засідання.

До обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченому згідно ст.66 ч.1 п.п.1,2 КК України суд відносить щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, добровільне часткове відшкодування завданого збитку.

До обставин, які обтяжують покарання, передбачені ст.67 КК України, судом не встановлено та не вказано досудовим слідством.

З огляду реєстру матеріалів досудового розслідування та вивченням обвинувального акту встановлено, що до кримінального провадження під час досудового розслідування залучення експертів для проведення експертиз не здійснювалось, у зв`язку з чим процесуальні витрати відсутні, однак з`ясовано, що під час досудового розслідування долучалися речові докази, вилучені у ході обшуку за місцем мешкання ОСОБА_6 за адресою: АДРЕСА_1 , а саме мобільний телефон марки «Realme UI» імей1: НОМЕР_10 , імей2: НОМЕР_11 , мобільний телефон марки «Redmi Note 11 Pro» імей1: НОМЕР_12 , імей2: НОМЕР_13 , мобільний телефон марки «Redmi Note 11S 5G» імей1: НОМЕР_14 , імей2: НОМЕР_15 , мобільний телефон марки «Redmi Note 11» імей1: НОМЕР_16 , імей2: НОМЕР_17 , банківську картку АТ КБ «Приватбанк» № НОМЕР_4 , банківську картку АТ «Пумб» № НОМЕР_5 , які передані на зберігання до камери схову при відділу Одеського районного управління поліції №1 ГУНП в Одеській області.

Водночас з`ясовано, що слідчим суддею Київського районного суду м. Одеси 19.04.2023 року було винесено ухвалу про накладення арешту на майно, вилучене в ході обшуку за адресою: АДРЕСА_1 .

Положеннями ч.3 ст.170 КПК України регламентовано, що арешт може бути накладено на майно, яке перебуває у власності підозрюваного, обвинуваченого, або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, заподіяну діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, і перебувають у нього або в інших осіб.

Статтею 174 КПК України передбачено, що суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна. Арешт майна може бути скасовано повністю чи частково ухвалою суду під час судового провадження за клопотанням обвинуваченого, його захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Дослідивши надані прокурором матеріали, суд дійшов до висновку, що ухвала слідчого судді Київського районного суду м. Одеси 19.04.2023 року про накладення арешту на тимчасове вилучене майно після набрання вироком чинності підлягає скасуванню, оскільки в подальшому потреба в застосуванні вказаного заходу забезпечення кримінального провадження відпадає, так як всі процесуальні дії закінчені, ніким із учасників процесу не оспорюються, при ухваленні вироку ОСОБА_6 втрачає статус обвинуваченого, конфіскація майна не передбачена санкцією статті, у зв`язку з чим з метою не порушення Конституційних прав громадян та реалізації права власника розпоряджатися або користуватися своїм майном, суд вважає, що є достатньо законних та обґрунтованих підстав для скасування арешту майна та вважає за необхідне вищезазначені речові докази після набрання вироком чинності повернути за належністю - ОСОБА_6 , що передбачено положеннями ст.100 ч.9 п.1 КПК України.

Матеріали кримінального провадження досудового розслідування за №0000138 від 26.01.2023 року до обвинувального акту прокурором не долучались, суду лише були надані характеризуючи матеріали відносно ОСОБА_6 та документи щодо речових доказів.

Також суд приймає до уваги, що в рамках даного кримінального провадження 29.08.2023 року потерпілим ОСОБА_5 пред`явлений до обвинуваченого ОСОБА_6 цивільний позов про відшкодування на його користь невідшкодованого матеріального збитку у розмірі 143720 гривень.

За змістом положень ст.128 ч.1, 5 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до обвинуваченого, або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями обвинуваченого. Цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом.

Згідно до вимог ст.129 ч.1 КПК України, ухвалюючи обвинувальний вирок, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову, задовольняє цивільний позов повністю, або частково чи відмовляє в ньому.

Оцінюючи цивільний позов потерпілого ОСОБА_5 , заявлений у розмірі 143720 гривень невідшкодованого матеріального збитку, суд вважає за необхідне задовольнити у повному обсязі, оскільки вказана сума матеріального збитку входить в об`єм пред`явленого обвинувачення, документально доведена матеріалами справи та не заперечувалася обвинуваченим.

Таким чином, на підставі викладеного, при визначенні виду та міри покарання обвинуваченому ОСОБА_6 , суд, оцінюючи обставини скоєного кримінального правопорушення, спосіб та мотив, характер та ступінь тяжкості, а також суспільну небезпеку скоєного діяння, яке відповідно до положень ст.12 КК України відноситься до категорії тяжкого злочину, приймаючи до уваги особу обвинуваченого, який у судовому засіданні свою вину визнав повністю, те, що він в силу ст.89 КК України вважається особою не маючої судимості, наявність позивних вимог, добровільне часткове відшкодування завданого збитку, яке є незначним в порівнянні з тієї сумою, якою незаконного заволодів ОСОБА_6 , разом з цим має постійне місце мешкання, міцні соціальні зв`язки, також суд враховує ту обставину, що на утриманні обвинуваченого перебуває троє неповнолітніх дітей, його негативне ставлення до скоєного, щире каяття, усвідомлення своєї провини, спосіб життя, з урахуванням думки прокурора, потерпілого щодо застосування відносно обвинуваченого міри покарання, за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, на переконання суду за можливе застосувати до ОСОБА_6 ст.69 КК України, а саме перейти до більш м`якого покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті ст.185 ч.4 КК України, при цьому суд вважає, що міра покарання у вигляді позбавлення волі буде цілком достатнім та необхідним для виправлення та перевиховання обвинуваченого та попередження вчинення ним нового злочину з урахуванням вимог ч.5 ст.72 КК України в редакції, яка діє на час винесення вироку, тобто з розрахунку один день попереднього ув`язнення одному дню позбавлення волі.

Разом з цим суд приймає до уваги ту обставину, що під час досудового розслідування та судового провадження щодо ОСОБА_6 був застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строк дії ухвали припиняє свою дію 4.12.2023р. Враховуючи прийняте судом рішення щодо призначення обвинуваченому міри покарання пов`язаної з позбавленням волі, оцінюючи у сукупності викладені доводи, суд не вбачає необхідності в скасуванні заходів забезпечення даного кримінального провадження.

Керуючись ст.ст. 349, 369-371, 373-374, 394-395 КПК України, -

Ухвалив:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у скоєнні злочину, передбаченого ст.185 ч.4 КК України, призначивши йому покарання із застосуванням ст.69 КК України у вигляді 3 років позбавлення волі.

Запобіжний захід, застосований відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вигляді тримання під вартою, до набрання вироком законної сили, залишити без змін - тримання під вартою в ДУ «Одеський слідчий ізолятор».

Строк відбування покарання ОСОБА_6 обчислювати з моменту його фактичного затримання та взяття під варту, тобто з 24.08.2023 року (відповідно ухвали слідчого судді Київського районного суду м. Одеси за №947/26754/23 (Пр.№1-кс/947/11021/23) від 24.08.2023 року (без протоколу затримання).

Ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 19.04.2023 року, якою був накладений арешт на майно, вилучене в ході обшуку за адресою: АДРЕСА_1 - скасувати.

Речові докази, вилучені у ході обшуку за місцем мешкання ОСОБА_6 за адресою: АДРЕСА_1 , а саме мобільний телефон марки «Realme UI» імей1: НОМЕР_10 , імей2: НОМЕР_11 , мобільний телефон марки «Redmi Note 11 Pro» імей1: НОМЕР_12 , імей2: НОМЕР_13 , мобільний телефон марки «Redmi Note 11S 5G» імей1: НОМЕР_14 , імей2: НОМЕР_15 , мобільний телефон марки «Redmi Note 11» імей1: НОМЕР_16 , імей2: НОМЕР_17 , банківську картку АТ КБ «Приватбанк» № НОМЕР_4 , банківську картку АТ «Пумб» № НОМЕР_5 , які передані на зберігання до камери схову при відділу Одеського районного управління поліції №1 ГУНП в Одеській області, після набрання вироком законної сили - повернути за належністю ОСОБА_6 .

Виконання вироку в даній частині покласти на відділ ОРУП №1 ГУНП в Одеській області.

Контроль за виконанням покласти на прокурора Київської окружної прокуратури м. Одеси ОСОБА_3 - процесуального керівника у кримінальному провадженні №0000138 від 26.01.2023 року.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_5 про стягнення на його користь невідшкодованої матеріальної шкоди у сумі 143720 гривень - задовольнити в повному обсязі за підстав, викладених в мотивувальній частині вироку.

Стягнути з ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , невідшкодованого матеріального збитку у розмірі 143720 гривень.

Вирок суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, вирок суду набирає законної сили після ухвалення апеляційним судом рішення.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня проголошення. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Головуючий суддя: ОСОБА_1