Справа № 344/250/24
Провадження № 11-сс/4808/28/24
Категорія ст. 183 КПК України
Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1
Суддя-доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 лютого 2024 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Івано-Франківського апеляційного суду

в складі суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

з участю секретаря ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 08 січня 2024 року в кримінальному провадженні №0000069 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_8 за ч. 2 ст. 296, ч. 4 ст. 296, ч. 1 ст. 121 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_9 ,

підозрюваного ОСОБА_8 ,

захисника ОСОБА_10 , ОСОБА_7 ,

ВСТАНОВИЛА:

Захисник ОСОБА_7 в апеляційній скарзі просить ухвалу слідчого, якою застосовано до підозрюваного ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, на строк 60 днів (до 05 березня 2024 року) змінити та визначити розмір застави в межах 160 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 484 480 гривень.

Мотивує вимоги апеляційної скарги тим, що прокурором не було доведено реальної наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, що підтверджується письмовими матеріалами клопотання та відсутністю в них доказів того, що ОСОБА_8 схильний до продовження вчинення кримінальних правопорушень або намагався у будь-який спосіб здійснювати вплив на свідків чи потерпілих. Зазначає, що слідчим суддею, в оскаржуваному рішенні не наведено мотивів відмови в обранні підозрюваному більш м?якого, альтернативного запобіжного заходу, який забезпечив би належну процесуальну поведінку ОСОБА_8 та відповідав би загальним засадам та завданням кримінального провадження. Вважає, що не було жодним чином враховано особу підозрюваного ОСОБА_8 , його міцні соціальні зв`язки, те, що він має постійне місце проживання, має позитивну репутацію за місцем навчання, раніше не судимий, молодий вік, являється студентом, здобуває вищу освіту, та інші обставини, які давали слідчому судді всі підстави обрати більш м`який запобіжний захід, не пов`язаний з ізоляцією його від суспільства. Також не було прийнято до уваги позицію потерпілого ОСОБА_11 , який у своїй заяві зазначив, що жодних претензій до ОСОБА_8 немає.

Крім того, вказує, що слідчим суддею безпідставно обрано ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави, оскільки зважаючи на обставини кримінального провадження, характеристику ОСОБА_8 та його майновий стан, сторона захисту вважає, що помірним було б визначити розмір застави в межах 160 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 484 480 гривень.

Ухвалою слідчого судді Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 08 січня 2024 року застосовано щодо підозрюваного ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, на строк 60 днів до 05 березня 2024 року включно, в межах строку досудового розслідування.

Слідчий суддя мотивував прийняте рішення тим, що 07 січня 2024 року ОСОБА_8 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 298, ч. 1 ст. 121 КК України. З огляду на ті дані, які були надані стороною обвинувачення, наявні всі підстави для висновку про причетність ОСОБА_8 до вчинення злочинів. Прокурором доведено наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може вчинити дії, передбачені п. п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, зокрема: переховуватися від органів досудового розслідування та суду; незаконно впливати на потерпілих та свідків; можливість вчинити інше кримінальне правопорушення. На думку слідчого судді, поза розумним сумнівом доведено відсутність можливості застосування більш м`якого запобіжного заходу. Крім того, кримінальне провадження стосується злочину, вчиненого із застосуванням насильства, що підтверджується матеріалами клопотання, то розмір застави слідчим суддею не визначається.

Під час апеляційного розгляду:

- підозрюваний ОСОБА_8 та його захисники ОСОБА_10 , ОСОБА_7 просили задовольнити апеляційну скаргу, застосувати більш м`який запобіжний захід, та визначити розмір застави;

- прокурор заперечував доводи апеляційної скарги, просив залишити ухвалу слідчого судді без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, вивчивши матеріали клопотання, обговоривши доводи й мотиви апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає, що в задоволенні апеляційної скарги необхідно відмовити, а ухвалу слідчого судді необхідно залишити без змін, з наступних підстав.

Суд апеляційної інстанції, перевіривши доводи апеляційної скарги, погоджується з висновком слідчого судді про необхідність застосування щодо ОСОБА_8 запобіжного заходу саме у вигляді тримання під вартою.

Суд апеляційної інстанції вважає, що висновок слідчого судді про наявність достатніх підстав для задоволення клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є обґрунтованим.

Частиною 2 ст. 29 Конституції України передбачено, що ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

Згідно з вимогами ч. ч. 3 і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практикою Європейського суду з прав людини обмеження права на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Відповідно до ст. ст. 131-132 КПК України запобіжні заходи є заходами забезпечення кримінального провадження і застосовуються на підставі ухвали слідчого судді або суду.

При обранні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою слідчим суддею в повній мірі дотримані приписи цих норм та вимоги ст. ст. 176, 177, 178, 182, 183 КПК України.

Згідно з ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

В кримінальному провадженні №0000069 від 06 січня 2024 року ОСОБА_8 повідомлено про підозру від 07 січня 2024 року у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 296, ч. 1 ст. 121 КК України (а.п. 52-53), а саме у хуліганстві, тобто грубому порушенні громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю, вчиненому групою осіб, та у вчиненні умисних дій, які виразилися в спричиненні умисного тяжкого тілесного ушкодження, тобто умисного тілесного ушкодження, небезпечного для життя в момент заподіяння.

Санкція ч. 1 ст. 121 КК України передбачає покарання у виді позбавлення волі строк від п`яти до восьми років, відповідно таке кримінальне правопорушення згідно з ст. 12 КК України відноситься до категорії тяжких злочинів.

Суд апеляційної інстанції, виходячи з положень ч. 5 ст. 9 КПК України, враховує, що поняття «обґрунтована підозра» не визначене у національному законодавстві та бере до уваги позицію Європейського суду з прав людини, відображену у пункті 175 рішення від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», відповідно до якої «термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року, п. 32, Series A, № 182). Вимога, що підозра має ґрунтуватись на обґрунтованих підставах, є значною частиною гарантії недопущення свавільного затримання і тримання під вартою. За відсутності обґрунтованої підозри особа не може бути за жодних обставин затримана або взята під варту (див. рішення у справі «Чеботарі проти Молдови», № 35615/06, п. 48, від 13 листопада 2007 року)» та те, що ч. 3 ст. 17 КПК України імперативно визначено, що підозра не може ґрунтуватися на доказах, отриманих незаконним шляхом.

На думку суду апеляційної інстанції, слідчий суддя правильно встановив, що наведені у клопотанні дані разом з сукупністю зібраних у кримінальному провадженні доказів у їх взаємозв`язку, а саме відомості, які містяться, в протоколах оглядів місць події, протоколі огляду відеозапису, протоколах допиту свідків ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 ОСОБА_16 , ОСОБА_17 та ОСОБА_18 , протоколах допиту потерпілих ОСОБА_11 та ОСОБА_15 , протоколами пред`явлення для впізнання за фотознімками та інші докази, свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_8 кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 296, ч. 1 ст. 121 КК України.

Суд апеляційної інстанції вважає, що слідчий суддя дослідивши матеріали клопотання, долучені до нього документи, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин провадження, керуючись законом, оцінюючи сукупність зібраних доказів, лише щодо пред`явленої підозри, - з точки зору достатності та взаємозв`язку, дійшов до переконливого висновку про обґрунтованість підозри, оскільки вони підтверджують існування фактів та інформації, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що підозрюваний міг вчинити дане правопорушення.

Також, сукупність відомостей, які були встановлені під час розгляду клопотання, давали підстави слідчому судді дійти висновку, що в даному випадку мають місце ризики здійснити підозрюваним дії, передбачені п. п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України - можливість підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, незаконно впливати на потерпілих та свідків у цьому ж кримінальному провадженні, вчинити інше кримінальне правопорушення.

Так, можливість підозрюваного ОСОБА_8 переховуватись від органів досудового розслідування чи суду зумовлюється тим, що підозрюваний ОСОБА_8 , усвідомлюючи тяжкість покарання за вчинені злочини, може намагатись уникнути покарання.

Можливість підозрюваного ОСОБА_8 незаконно впливати на потерпілих та свідків у даному кримінальному провадженні обґрунтовується тим, що підозрюваному відоме їхнє місце знаходження, а також контактні дані та місця їхніх проживань.

Можливість підозрюваного ОСОБА_8 вчинити інше кримінальне правопорушення підтверджується тим, що підозрюваний є студентом, у нього відсутнє джерело доходу, у зв`язку з чим підозрюваний ОСОБА_8 може продовжувати свою злочинну діяльність чи вчинити інше кримінальне правопорушення.

Суд апеляційної інстанції враховує, що ризик в свою чергу не є визначеною подією, а по суті представляє ймовірність отримання несприятливих для досудового розслідування чи суду подій, визначених у ч. 1 ст. 177 КПК України, він існує не лише на початковому етапі кримінального провадження, а й може продовжувати існувати на стадії судового розгляду.

Висновок про наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, слідчим суддею зроблено в результаті аналізу сукупності даних про подію кримінального правопорушення, поведінку підозрюваного, відомостей, що характеризують його особу, інших обставин по кримінальному провадженню, оцінки доводів прокурора.

Відповідно до ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вік та стан здоров`я підозрюваного; міцність соціальних зв`язків підозрюваного в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного; майновий стан підозрюваного; наявність судимостей у підозрюваного.

Суд першої інстанції в повній мірі взяв до уваги відомості, що були відомі на час розгляду клопотання відносно особи підозрюваного.

З матеріалів клопотання вбачається, що ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець та житель АДРЕСА_1 , зареєстрований за адресою АДРЕСА_2 , громадянин України, українець, студент 3-го курсу Прикарпатського національного університету імені Василя Стефаника, неодружений, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , раніше не судимий.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

За змістом ухвали слідчого судді сторона обвинувачення навела переконливі доводи того, що застосування більш м`яких запобіжних заходів щодо ОСОБА_8 буде недостатнім та не забезпечить запобігання цим ризикам.

Стороною захисту не зазначено належного обґрунтування про можливість запобігання ризикам, встановлених стороною обвинувачення, шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів.

Суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що слідчий суддя, з огляду на необхідність обрання запобіжного заходу, обумовленого підозрою ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 121, ч. 2 ст. 296 КК України, їх обставини, тяжкість, з метою запобігання виникненню ризиків, передбачених п. п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, та забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, з врахуванням даних про його особу, відповідно до вимог кримінального процесуального закону вмотивовано прийняв рішення про застосування відносно нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Слідчий суддя прийняв рішення на основі всебічно з`ясованих обставин, з якими закон пов`язує можливість утримання особи під вартою, що не порушує прав, гарантованих ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, та не суперечить практиці Європейського суду з прав людини.

Щодо заяви від потерпілого ОСОБА_11 (а.п. 138), яка долучена захисником в судовому засіданні, то вона не спростовує наявності встановлених судом першої інстанції ризиків та обґрунтованості підозри.

Твердження сторони захисту про необхідність зміни запобіжного заходу враховуючи незадовільний стан здоров`я підозрюваного ОСОБА_8 , колегія суддів не може прийняти до уваги. Така обставина не може бути підставою для прийняття відповідного судового рішення, стороною захисту не надано будь-яких документів, які підтверджують неможливість лікування особи в установі виконання покарань.

Згідно з ст. 11 Закону України «Про попереднє ув`язнення» передбачено, що медичне обслуговування, а також лікувально-профілактична і протиепідемічна робота в місцях попереднього ув`язнення організуються і проводяться відповідно до законодавства про охорону здоров`я.

Порядок надання ув`язненим медичної допомоги, використання з цією метою не підпорядкованих органам, що здійснюють попереднє ув`язнення, державних та комунальних закладів охорони здоров`я, залучення їх медичного персоналу та проведення медичних експертиз визначається Кабінетом Міністрів України.

Керівництво установи виконання покарань забезпечує допуск обраного особою лікаря-фахівця.

У разі необхідності в додаткових лабораторних обстеженнях, які не можуть бути проведені в медичних частинах установ виконання покарань (наявним обладнанням, лабораторіями та обсягом медико-санітарної допомоги не передбачено проведення цих обстежень), вони проводяться на базі закладів охорони здоров`я з орієнтовного переліку.

Керівництво установи виконання покарань забезпечує своєчасне направлення особи, узятої під варту, на обстеження до обраного лікарем медичної частини установи виконання покарань закладу охорони здоров`я з орієнтовного переліку.

Якщо за результатами огляду чи обстеження особи, узятої під варту, встановлено, що вона потребує надання медичної допомоги у закладі охорони здоров`я з орієнтовного переліку, лікар медичної частини установи виконання покарань готує медичну довідку про стан здоров`я особи, узятої під варту, та звертається із запитом до керівництва установи виконання покарань.

Даних про неможливість отримання лікування в умовах обрання відповідного запобіжного заходу запобіжного заходу стороною захисту не надано.

Таким чином, факт звернення до лікаря установи виконання покарань не може бути підставою для зміни запобіжного заходу щодо підозрюваного ОСОБА_8 .

Колегія суддів враховує, що в умовах воєнного стану питання щодо забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного набуває особливого значення, оскільки здійснення правосуддя в особливих умовах ускладнюється наявністю певних перешкод, які не існують у мирний час (оголошення тривоги, відсутність електропостачання, недофінансування та неналежне кадрове забезпечення, і т.п.) та вимагає від учасників судового розгляду відноситись до виконання своїх обов`язків та реалізації наданих прав з більшою відповідальністю і зобов`язує суд діяти більш ефективно та організовано.

На думку суду апеляційної інстанції, враховуючи те, що ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні злочину із застосуванням насильства, з огляду на підстави та обставини, передбачені ст. ст. 177, 178 КПК України, що мають місце у даному випадку, слідчий суддя дійшов до правильного висновку про відсутність підстав для визначення застави у відповідному розмірі при застосуванні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, керуючись ч. 4 ст. 183 КПК України, та не визначив розмір застави.

Таким чином, суд апеляційної інстанції доходить висновку про відсутність підстав для задоволення вимог апеляційної скарги.

Керуючись ст. 29 Конституції України, ст. ст. 12, 131-132, 176-178, 181, 182, 183, 194, 376, 404, 407, 419, 422 КПК України, ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 , що діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 08 січня 2024 року про застосування щодо підозрюваного ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді ОСОБА_3

ОСОБА_4

ОСОБА_5