ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/507/24 Справа № 191/2968/23 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 січня 2024 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:

секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

засудженого ОСОБА_7 (в режимі відеоконференції),

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали провадження за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 11 жовтня 2023 року про відмову в умовно-достроковому звільненні від відбування покарання засудженого

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

В С Т А Н О В И Л А:

Ухвалою Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 11 жовтня 2023 року в задоволенні клопотання ДУ Синельниківська виправна колонія (№ 94) про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_7 відмовлено.

Мотивуючи ухвалене рішення, суд посилався на те, що засуджений раніше неодноразово судимий, звільнявся від відбування покарання умовно-достроково, за час відбування покарання характеризується посередньо, працевлаштований на виробництві установи з 16.05.2023, має 3 заохочення, стягнень не має. Поряд із цим, рішенням комісії установи від 30.06.2022 засудженому відмовлено у застосуванні ст.101 КВК України як особі, що не стала на шлях виправлення, рішенням комісії установи від 30.12.2022 року засудженому відмовлено у застосуванні ст.82 КК України як особі, що не стала на шлях виправлення, рішенням комісії установи від 30.06.2023 року відмовлено за заявою засудженого у застосуванні ст.81 КК України. Враховуючи поведінку засудженого, його посередню характеристику, а також те, що останній працевлаштований лише три місяці, має 3 заохочення, стягнень не має, суд дійшов висновку, що зміни в поведінці засудженого не свідчать про те, що він довів своє виправлення, але можна вважати, що засуджений лише стає на шлях виправлення. За цих умов, суд не знайшов підстав для застосування положень ст. 81 КК України.

В апеляційній скарзі засуджений посилається на невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи та вказує на наявність підстав для його умовно-дострокового звільнення від відбування покарання. ОСОБА_7 звертає увагу суду на те, що відповідно до надої характеристики він характеризується позитивно, працевлаштований лише з травня 2023 року, оскільки лікувався від туберкульозу з жовтня по серпень 2022 року та згідно з медичним висновком йому заборонено працювати в холоді та сирості. На переконання засудженого, своєю поведінкою та ставленням до праці він довів виправлення, оскільки за три роки у кожній з установ, де відбував покарання, він жодного разу не допускав порушення режиму утримання, незважаючи на хворобу приймав участь у суспільно-корисній роботі, був тричі заохочений. Окрім цього, він приймає участь у програмі підготовки до звільнення та подолання алкогольної залежності, а також у тематичних заходах.

Заслухавши суддю-доповідача, засудженого, який апеляційну скаргу підтримав, прокурора, який просив ухвалу суду залишити без змін, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до таких висновків.

Відповідно до ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Перевіряючи доводи апеляційної скарги ОСОБА_7 щодо безпідставної відмови у застосуванні до нього умовно-достроково звільнення від відбування покарання, суд вважає їх такими, що не заслуговують на увагу виходячи з наступних підстав.

Згідно ст.ст. 50, 65 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 537 КПК України, під час виконання вироку суд має право вирішувати питання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

В силу ч. 2 ст. 81 КК України, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Отже, зі змісту наведених положень закону вбачається, що головною передумовою для звільнення особи умовно-достроково від відбування покарання є не формальний сплив певного строку покарання, а факт виправлення засудженої особи, яке вона довела своєю сумлінною поведінкою і ставленням до праці. Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише після повного та всебічного вивчення особи засудженого та умовно-достроковому звільненню підлягають ті засуджені, які протягом всього, а не певного періоду часу, сумлінною поведінкою і ставленням до праці довели своє виправлення і для цього дані беруться в їх сукупності.

Колегією суддів встановлено, що суд першої інстанції при розгляді подання щодо ОСОБА_7 повно, всебічно і об`єктивно дослідив необхідні матеріали провадження та дійшов обґрунтованих висновків, що засуджений не довів своє виправлення, тому не може бути звільнений від відбування покарання умовно-достроково.

Так, ОСОБА_7 відбуває покарання у виді 4 років позбавлення волі, призначене йому вироком Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області від 26 травня 2020 року за ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 263, ч. 1 ст.70 КК України.

Згідно з характеристикою, наданою ДУ «Синельниківська виправна колонія (№94)», ОСОБА_7 з 09.12.2020 відбуває покарання у Синельниківській виправній колонії №94 Дніпропетровської області. Характеризується посередньо. На теперішній час працевлаштований на виробництві установи виконання покарань (дільниця «гранула» ТОВ «Укрвторснаб»). Залучається до робіт з благоустрою відділення. Заохочень має 3, стягнень не має. Виконавчих листів не має. Ризик небезпеки для суспільства у тому числі для окремих осіб оцінюється, як середній.

З довідки ДП «Підприємство Державної кримінально-виконавчої служби України (№94)» вбачається, що ОСОБА_7 працевлаштований по наданню послуг з виготовлення гранули з 16.05.2023, отримував винагороду в період травень-липень 2023 року.

Окрім цього, рішенням комісії установи від 30.06.2022 засудженому відмовлено у застосуванні ст.101 КВК України як особі, що не стала на шлях виправлення; рішенням комісії установи від 30.12.2022 засудженому відмовлено у застосуванні ст.82 КК України як особі, що не стала на шлях виправлення; рішенням комісії установи від 30.06.2023 відмовлено за заявою засудженого у застосуванні ст.81 КК України.

Надаючи оцінку наведеним обставинам, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо відсутності підстав для застосування ст. 81 КК України.

На переконання колегії суддів, суд першої інстанції з достатньою повнотою дослідив особу засудженого та дійшов до обґрунтованого висновку про відсутність підстав для його умовно-дострокового звільнення.

Матеріалами провадження об`єктивно підтверджується, що засуджений характеризується посередньо та працевлаштований лише 3 місяці. При цьому, ОСОБА_7 до кримінальної відповідальності притягується не вперше, загалом засуджувався 5 разів, з яких чотири рази з випробуванням, проте знову вчиняв умисні злочини проти власності.

Більш того, комісією установи засудженому тричі відмовлено у застосуванні пільг, передбачених ст. 101 КВК України, ст.ст. 81, 82 КК України, як особі, яка не стала на шлях виправлення.

Таким чином, на переконання колегії суддів, докази того, що поведінка ОСОБА_7 зазнала суттєвих змін, матеріали справи не містять, як й доказів доведення його виправлення ставленням до праці.

Беручи до уваги встановлені судом обставини, водночас, вивчивши відомості про особу засудженого, та з огляду на суспільну небезпеку вчиненого ним злочину, його поведінку протягом строку відбування покарання, та наголошуючи, що умовно-дострокове звільнення застосовується у кожному конкретному випадку індивідуально з урахуванням усіх відомостей провадження у сукупності, вирішується на розсуд суду і відноситься до його дискреційних повноважень, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що для досягнення цілей покарання, умовно-дострокове звільнення на цьому етапі відбування покарання засудженим, є недоцільним.

Доводи засудженого про ненадання судом належної оцінки його особі, колегія суддів розцінює як безпідставні.

Як вбачаться з оскаржуваного рішення, суд оцінив вагомі обставини, які можуть вплинути на рішення про умовно-дострокове звільнення та дійшов до обґрунтованого висновку про відсутність підстав для задоволення подання.

Посилання засудженого на наявність хвороби, яка перешкоджала його працевлаштуванню, не заслуговують на увагу, оскільки не підтверджуються матеріалами провадження.

Що стосується доводів ОСОБА_7 про дотримання ним режиму утримання та участь у заходах установи, то вони хоча мають місце, проте самостійних підстав для застосування положень ст. 81 КК України не утворюють.

Враховуючи наведене, суд вважає, що апеляційна скарга засудженого задоволенню не підлягає, а ухвала суду першої інстанції є законною, обґрунтованою й належним чином вмотивованою та підстав, передбачених кримінальним процесуальним законом, для її скасування під час апеляційного розгляду не встановлено.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 537, 539 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 11 жовтня 2023 року про відмову в умовно-достроковому звільненні від відбування покарання засудженого ОСОБА_7 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4