Житомирський апеляційний суд
Категорія ч. 1 ст. 125 КК України Доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 вересня 2023 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Житомирського апеляційного суду в складі:

головуючого - судді: ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

з участю

секретаря: ОСОБА_5

захисника: ОСОБА_6

прокурора: ОСОБА_7

розглянула у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження №0001663 за апеляційними скаргами захисника ОСОБА_6 , обвинуваченого ОСОБА_8 , на вирок Богунського районного суду м. Житомира від 09 травня 2023 року, яким засуджено

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Житомира, громадянина України, не одруженого, офіційно не працюючого, який зареєстрований та фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

-за ч.1 ст.125 КК України до покарання у виді двохсот годин громадських робіт.

Цивільний позов законного представника потерпілого ОСОБА_9 в інтересах малолітнього потерпілого ОСОБА_10 до обвинуваченого ОСОБА_8 про відшкодування моральної шкоди задоволено.

Ухвалено стягнути з обвинуваченого ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , і.к. НОМЕР_1 , на користь законного представника потерпілого ОСОБА_9 в інтересах малолітнього потерпілого ОСОБА_10 моральну шкоду в сумі 50 000 (п`ятдесят тисяч) гривень.

встановила:

Як встановив суд, 27.09.2022 близько 18 год. 20 хв. ОСОБА_10 перебував у під`їзді будинку, що за адресою: АДРЕСА_2 , де його зустрів ОСОБА_8 , в якого на ґрунті довготривалих неприязних відносин з його матір`ю ОСОБА_9 та батьком ОСОБА_11 , виник умисел, направлений на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_10 .

Реалізуючи свій злочинний умисел, в цей же день, час, місці та за вказаних обставин, ОСОБА_8 , стоячи навпроти ОСОБА_10 , схопив останнього своєю рукою за шию та притиснув до сходинкових перил, після чого, міцно стиснувши шию ОСОБА_10 , продовжував його тримати доки до них не підійшли жителі вищезазначеного під`їзду.

Внаслідок вчинення ОСОБА_8 вищевказаних дій, потерпілому ОСОБА_10 спричинено тілесне ушкодження у вигляді синця на шиї, яке відноситься до категорії легких тілесних ушкоджень.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_6 не погоджуючись з вироком суду, просить його скасувати у зв`язку із неповнотою судового розгляду та невідповідністю висновків суду викладених у судовому рішенні фактичним обставинам справи.

Вказує, що вину обвинуваченого ОСОБА_8 у вчиненні кримінального проступку не доведено.

Зазначає, що під час розгляду кримінального провадження судом не в повній мірі встановлено обставини справи, зокрема суд не врахував пояснення свідка ОСОБА_12 , не взяв до уваги, що покази потерпілого, законного представника, свідків ОСОБА_13 , ОСОБА_14 та ОСОБА_15 є суперечливими.

На його думку суд безпідставно відхилив клопотання про витребування з установи КП «Лікарня №2 ім. В.П. Павлусенка» медичних документів, на підставі яких можливо встановити, що обвинувачений потрапив до лікарні через побиття сусідом ОСОБА_11 , в той проміжок часу, в який нібито перестрів малолітнього потерпілого.

Вказує, що суд також безпідставно відмовив в задоволенні клопотань сторони захисту про долучення до матеріалів справи відповіді з управління патрульної поліції про виїзд працівників на місце події, відповіді з КП «Лікарня№2» про госпіталізацію обвинуваченого в день подій та відповідь з Житомирського РУП про тривале розслідування кримінального провадження за фактом побиття ОСОБА_8 .

Вважає, що сумнівним є також висновок, що тілесні ушкодження у потерпілого могли виникнути саме 27.09.2022 року, оскільки акт судово-медичного обстеження потерпілого датований 23 листопада 2022 року, тобто майже через два місяці після події.

Зазначає, що під час досудового розслідування не було вжито всіх заходів для встановлення інших свідків події, були допитані лише свідки, з якими обвинувачений перебуває у неприязних стосунках.

Вважає, що вирок суду в частині задоволення цивільного позову в сумі 50 (п`ятдесят) тисяч грн. є необґрунтованим, оскільки в матеріалах провадження відсутні будь-які документи, які б підтверджували заподіяння потерпілому моральної шкоди та понесені витрати на лікування.

Просить вирок суду скасувати, у зв`язку із недоведеністю винуватості ОСОБА_8 у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 125 КК України.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_8 , як вбачається зі змісту, наводить доводи аналогічні доводам апеляційної скарги захисника, просить вирок суду щодо нього скасувати, у зв`язку із недоведеністю його вини у вчиненні кримінального правопорушення.

ОСОБА_8 на апеляційний розгляд не з`явився, про поважні причини неявки суд не повідомляв, клопотання про відкладення розгляду не заявляв, про час та місце судового розгляду був повідомлений належним чином телефонограмою, а тому враховуючи, що його участь не є обов`язковою апеляційний суд вважає за можливе проводити розгляд у його відсутність, враховуючи і те, що він забезпечений захисником.

Заслухавши доповідача, пояснення захисника ОСОБА_6 , який підтримав апеляційні скарги, думку прокурора, який заперечував щодо доводів апеляційних скарг, перевіривши матеріали провадження відповідно до вимог ст. 404 КПК України, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню з таких підстав.

Згідно з положеннями ч.1 ст.404 Кримінального процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим, при цьому його законність повинна базуватись на правильному застосуванні норм матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених положеннями Кримінального процесуального кодексу України.

Проаналізувавши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про доведеність вини ОСОБА_8 у заподіянні потерпілому умисного легкого тілесного ушкодження, обґрунтувавши це належним чином у вироку з посиланням на докази та надавши їм відповідну оцінку.

Дії обвинуваченого ОСОБА_8 за ч. 1 ст. 125 КК України судом кваліфіковано правильно.

Обвинувачений ОСОБА_8 у суді своєї вини не визнав, та заперечував будь-які події із потерпілим, а вказував, що 27.09.2022 року у нього виникла словесна перепалка з батьком потерпілого ОСОБА_11 , який побив в результаті чого він втратив свідомість, а після того як прийшов до тями, то вже прибула швидка медична допомога та працівники поліції.

Незважаючи на таку позицію обвинуваченого, суд першої інстанції безпосередньо дослідивши докази, навівши їх у вироку спростував вказані показання обвинуваченого та прийшов до обґрунтованого висновку про доведеність вини ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 125 КК України.

Так, малолітній потерпілий ОСОБА_10 , в судовому засідання пояснив, що 27 вересня 2022 року у вечірній час вони пішли із мамою до школи за підручниками та розкладом занять. В під`їзді будинку їх перестрів сусід, який схватив його за горло та притиснув до поручнів. Він почав сильно кричати та плакати, дуже злякався. Згодом підбігла матір та намагалася визволити його, але сусід не підпускав його та другою рукою тримав матір. На шум вийшли сусіди і вони з матір`ю одразу вибігли на вулицю та побігли до школи. Сусід певний час біг за ними та кричав на їх адресу. Він дуже злякався та у нього сильно боліло горло та було важко ковтати. Після того як забрали підручники та розклад занять вони повернулися додому, та його відвезли до лікарні.

Законний представник потерпілого ОСОБА_9 надала аналогічні показання, що і потерпілий. Крім того, пояснила, що після повернення з школи побачила, що біля будинку зібрались люди, обвинувачений лежав на землі, а у її чоловіка були подряпини на обличчі. Потім дитину відвезли у лікарню, оскільки були скарги на біль у горлі.

Також показання потерпілого підтвердили свідки ОСОБА_16 , ОСОБА_14 (сусіди) повідомивши що 27.09.2023 року, біля 18 год. почули з коридору дитячий крик. Коли вийшли то побачили як сусід ОСОБА_17 лівою рукою тримав дитину за горло та душив, а правою рукою тримав його матір за одяг. ОСОБА_17 був у нетверезому стані. Дитина плакала та кричала, а матір просила відпустити дитину та намагалася вирвати хлопчика із рук сусіда.

Потерпілий та зазначені свідки детально показали перебіг подій та механізм спричинення тілесних ушкоджень обвинуваченим при проведенні з ними слідчих експериментів і зазначені дані узгоджуються з показаннями потерпілого та свідків у суді, а також і іншими доказами дослідженими судом.

Свідок ОСОБА_15 пояснила, що у вересні 2022 року, після 16 години вона із своїм сином вийшли до школи за підручниками та назустріч їм йшли ОСОБА_18 із своєю мамою, яка комусь нервово телефонувала та була дуже збуджена. Свідок спитала у неї, що трапилось, але вона сказала, що пізніше все розповість. Поряд із нею вона бачила ОСОБА_18 , який дуже трусився та був у шоковому стані, сказав, що його душив сусід у під`їзді і вона побачила на шиї хлопця червоні плями. Порекомендувала матері ОСОБА_18 викликати поліцію та зателефонувати до служби медичної швидкої допомоги. Взяла телефон матері та подзвонила до швидкої допомоги, де їй сказали, що за цією адресою вже викликали допомогу.

Будь-яких даних, які б ставили під сумнів достовірність зазначених показань свідків, не встановлено.

Показання потерпілого, законного представника потерпілого та свідків висловлені ними у судовому засіданні, є послідовними, переконливими, оскільки вони повністю узгоджуються між собою щодо часу, місця, способу, обставин отриманих ушкоджень, а також узгоджуються і з іншими доказами у справі.

Так, згідно з картою виїзду швидкої медичної допомоги №296 від 27.09.2022 по АДРЕСА_2 була викликана швидка для надання допомоги ОСОБА_10 , попередній діагноз: забій м`яких тканин шиї (область надгортанника), ситуаційна реакція, подія мала місце о 18 год., прийнятий у лікарню о 19.40.

Згідно з медичною картою амбулаторного хворого КНП «Житомирська обласна дитяча клінічна лікарня» Житомирської обласної ради від 27.09.2022 ОСОБА_10 госпіталізовано з діагнозом: забій м`яких тканин передньої поверхні шиї.

За висновком експерта №1979 «Обласного бюро судово-медичної експертизи» Житомирської обласної ради від 23.11.2022, у громадянина ОСОБА_10 виявлено синець на шиї, що утворився від дії тупого твердого предмету з обмеженою контактуючою поверхнею, міг би бути спричинений пальцями рук сторонньої особи 27.09.2022, не виключено в термін та за вказаних обставин вказаних в процесуальних документах, відноситься до легкого тілесного ушкодження.

Підстав для визнання недопустимим доказом висновку експерта №1979 від 23.11.2022 року колегія суддів не вбачає, оскільки, як слідує з дослідницької частини висновку він проведений за матеріалами даних судово-медичного обстеження гр. ОСОБА_10 від 28.09.2022 р. та наданих процесуальних документів (протоколу слідчого експерименту проведеного з потерпілим), окрім того він повністю відповідає вимогами ст. 69, 102 КПК України.

На переконання колегії суддів, вказані докази в своїй сукупності підтверджують правильність висновків суду та спростовують доводи апеляційних скарг захисника та обвинуваченого про недоведеність вини ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст. 125 КК України.

Показання свідка ОСОБА_19 суд оцінив критично, давши їм оцінку, й своє рішення мотивував у вироку з такими висновками погоджується і апеляційний суд, оскільки вона є співмешканкою обвинуваченого її показання суперечать іншим доказам що досліджував суд.

Доводи апелянтів, про те, що під час досудового розслідування не було вжито всіх заходів для встановлення інших свідків події, а були допитані лише свідки, з якими обвинувачений перебуває у неприязних стосунках колегія суддів відкидає, оскільки даних, які б ставили під сумнів показання свідків, які були очевидцями сторона захисту не надала і ці показання повністю узгоджуються з іншими доказами у справі.

Доводи апеляційних скарг про те, що суд безпідставно відхилив клопотання про витребування медичних документів з КП «Лікарня №2 ім. В.П. Павлусенка» та долучення до матеріалів справи відповіді з управління патрульної поліції про виїзд на місце події та відповіді з КП « Лікарня №2 ім. В.П.Павлусенка» про госпіталізацію обвинуваченого 27.09.2022 року є необґрунтованими.

Зазначені клопотання суд розглянув і прийняв по них відповідні обґрунтовані рішення, які у апеляційних скаргах не спростовані. Тому відмова в задоволенні клопотань сторони захисту з цього приводу свідчить про відсутність аргументованих доводів щодо необхідності вчинення цих дій, оскільки обставини, поставлені захистом під сумнів, були перевірені шляхом дослідження інших доказів, яким надано належну оцінку.

Твердження апелянтів про те, що ОСОБА_8 , в той проміжок часу, в який нібито перестрів на сходах потерпілого був госпіталізований до лікарні, спростовуються матеріалами справи.

Так, зокрема зі змісту відповіді КНП «Центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф» Житомирської обласної ради на адвокатський запит слідує, що 27.09.2023 року до диспетчерів по прийому викликів та передачі їх виїздним бригадам надійшло 2 виклики про необхідність прибуття бригад екстреної медичної допомоги за адресою АДРЕСА_3 , виклик для надання медичної допомоги малолітньому ОСОБА_20 надійшов о 18 год. 37 хв., тоді як, до пацієнта ОСОБА_8 виклик надійшов о 19 год. 05 хв. (а.с.139)

Крім того, згідно карти виїзду швидкої допомоги №296 від 27.09.2022 року виклик для надання медичної допомоги ОСОБА_10 було прийнято о 18 год. 37 хв. (а.с. 159)

Встановлені обставини дають підстави вважати, що виклику швидкої медичної допомоги до обвинуваченого ОСОБА_8 передували події, в результаті яких було спричинено тілесні ушкодження потерпілому ОСОБА_10 .

Покарання ОСОБА_8 призначено з дотриманням положень ст. 65 КК України.

Судом першої інстанції було враховано обставини вчинення кримінального правопорушення та їх наслідки, відсутність обставин, що пом`якшують покарання, обставини, що обтяжують покарання - вчинення кримінального правопорушення щодо малолітньої особи, характеризуючі дані про особу обвинуваченого.

Щодо наведених в апеляційних скаргах доводів про необґрунтованість висновків суду в частині задоволення цивільного позову то на думку колегії суддів вони є необґрунтованими.

Статтею 56 КПК України визначено, що потерпілий має право, зокрема, на відшкодування завданої кримінальним правопорушенням шкоди в порядку передбаченому законом.

Відповідно до ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.

Визначаючи розмір моральної шкоди, суд врахував малолітній вік потерпілого, характер та тривалість моральних страждань та переживань від вчинених протиправних дій, обставини їх вчинення, наслідки таких дій для малолітньої дитини та з урахуванням вимог розумності та справедливості прийшов до правильного висновку про задоволення позовних вимог законного представника ОСОБА_9 про відшкодування моральної шкоди в повному обсязі.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які б давали підстави для зміни чи скасування судового рішення колегія суддів не знаходить.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407 КПК України, колегія суддів,-

постановила:

Апеляційні скарги захисника ОСОБА_6 , обвинуваченого ОСОБА_8 залишити без задоволення, а вирок Богунського районного суду м. Житомира від 09 травня 2023 року щодо ОСОБА_8 - без змін.

Касаційна скарга на судове рішення може бути подана безпосередньо до Касаційного Кримінального суду в складі Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

Судді: