Справа № 565/155/24
Провадження № 1-кс/565/45/24
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 січня 2024 року м.Вараш

Слідчий суддя Кузнецовського міського суду Рівненської області ОСОБА_1 ,

з участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора Вараської окружної прокуратури ОСОБА_3 ,

представника скаржника ОСОБА_4 ,

представників ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 ,

ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Кузнецовського міського суду Рівненської області скаргу, в порядку ст.206 КПК України, адвоката ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_7 на дії службових осіб ІНФОРМАЦІЯ_2 .

В С Т А Н О В И В:

24.01.2024 року до слідчого судді Кузнецовського міського суду Рівненської області надійшла скарга представника ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_4 , в порядку ст.206 КПК України, з вимогами вжити заходів до звільнення ОСОБА_7 , позбавленого свободи та безпідставно утримуваного у ІНФОРМАЦІЯ_3 , за відсутності будь-якого судового рішення про затримання чи тримання під вартою.

Заява обґрунтовується тим, що 23.01.2024 року, ОСОБА_7 , здійснюючи робочу поїздку до міста Вараш, Рівненської області, був зупинений працівниками ІНФОРМАЦІЯ_1 , які, застосувавши до нього погрози і психологічний тиск, посадили в службовий автомобіль та доставили до ІНФОРМАЦІЯ_1 , де утримують проти його волі та без будь-яких судових рішень, що набрали законної сили. При цьому, на здійснений ОСОБА_7 телефонний дзвінок на спеціальну лінію 102, працівники Вараського РВП ГУНП в Рівненській області не зреагували. Також, усі неодноразові вимоги ОСОБА_7 до працівників ІНФОРМАЦІЯ_1 про негайне його звільнення, залишилися без розгляду.

Представник ОСОБА_4 у скарзі зауважує, що станом на 14 год. 30 хв 24.01.2024 року, ОСОБА_7 незаконно перебуває під вартою. При цьому, вказує, що Держава не виконує взяті на себе зобов`язання по охороні життя та здоров`я ОСОБА_7 , а також щодо забезпечення принципів законності відносно останнього.

Ухвалою слідчого судді від 24.01.2024 року зобов`язано посадових осіб ІНФОРМАЦІЯ_1 негайно доставити ОСОБА_7 до слідчого судді для з`ясування підстав позбавлення його свободи, а також надати належним чином завірену копію судового рішення, яке набрало законної сили, яким передбачено обмеження особистої свободи ОСОБА_7 . ІНФОРМАЦІЯ_4 , або належним чином завірені копії інших документів, що надають правові підстави для позбавлення його свободи.

24.01.2024 року у судове засідання з`явилися прокурор Вараської окружної прокуратури ОСОБА_3 , представники ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 , ОСОБА_8 та скаржник ОСОБА_7 .

Представник ОСОБА_7 - адвокат ОСОБА_4 , будучи належним чином повідомленою про день, час та місце розгляду скарги, у судове засідання не з`явилася, на відеозв`язок не вийшла з технічних причин, будь-яких заяв чи клопотань до суду не подала.

У судовому засіданні прокурор, представники ІНФОРМАЦІЯ_1 , скаржник ОСОБА_7 , з метою дотримання права на захист останнього, не заперечували проти відкладення розгляду скарги.

Враховуючи зазначені обставини, розгляд скарги було відкладено на 09 год. 00 хв. 25.01.2024 року.

25.01.2024 року у судове засідання з`явилися прокурор Вараської окружної прокуратури ОСОБА_3 , представники ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , представник скаржника ОСОБА_7 - адвокат ОСОБА_4 .

Скаржник ОСОБА_7 у судове засідання не з`явився.

Відповідно до інформації ІНФОРМАЦІЯ_1 за №620 від 25.01.2024 року, ОСОБА_7 самовільно залишив пункт прийому особового складу військової частини НОМЕР_1 , зник у невідомому напрямку, пошуки ОСОБА_7 тривають. При цьому, ІНФОРМАЦІЯ_4 звернувся до Вараського РВП ГУНП в Рівненській області із заявою про кримінальне правопорушення, у якій просить внести відомості до ЄРДР про вчинення ОСОБА_7 кримінального правопорушення, передбаченого ст.336 КК України.

У судовому засіданні представники ІНФОРМАЦІЯ_1 , представник скаржника ОСОБА_7 - адвокат ОСОБА_4 подали до суду письмові докази, які просили долучити до матеріалів скарги.

Вказані клопотання представників ІНФОРМАЦІЯ_1 , представника скаржника ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_4 слідчим суддею задоволено, долучено до матеріалів скарги подані сторонами письмові докази.

В подальшому, представник скаржника ОСОБА_7 - адвокат ОСОБА_4 подала до суду заяву про проведення розгляду скарги без її участі, у якій вказала, що наполягає на її задоволенні.

Враховуючи зазначені обставини, судом було ухвалено про розгляд скарги без участі скаржника ОСОБА_7 та представника скаржника ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_4 .

У судовому засіданні представник ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 пояснила, що 23.01.2024 року ОСОБА_7 був зупинений працівниками ІНФОРМАЦІЯ_1 на мобільному блокпосту. Зі слів ОСОБА_7 було встановлено, що останній не перебуває на військову обліку, тому для встановлення облікових даних йому було запропоновано проїхати до ІНФОРМАЦІЯ_1 . У приміщенні РТЦК та СП, в ході бесіди з ОСОБА_7 , встановлено, що ОСОБА_7 не має права на відстрочку від мобілізації, тому останнього було взято на військовий облік.

23.01.2024 року начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 був виданий наказ за №19 про призов військовозобов`язаного ОСОБА_7 на військову службу по мобілізації.

24.01.2024 року ОСОБА_7 особисто отримав направлення для проходження медичного огляду військово-лікарською комісією при КНП ВМР « ІНФОРМАЦІЯ_5 » для визначення придатності до військової служби. За результатами медичного огляду, рішенням військово-лікарської комісії від 24.01.2024 року, ОСОБА_7 визнаний придатним до військової служби.

Таким чином, ОСОБА_7 не утримувався незаконно у ІНФОРМАЦІЯ_3 , відносно нього виконувалися передбачені законом процедури призову під час мобілізації.

25.01.2024 року, о 08 год. 50 хв., ОСОБА_7 самовільно залишив пункт прийому особового складу військової частини НОМЕР_1 , у яку був відправлений, та зник у невідомому напрямку, пошуки ОСОБА_7 тривають, на даний час місцезнаходження останнього не встановлено. ІНФОРМАЦІЯ_4 звернувся до Вараського РВП ГУНП в Рівненській області із заявою про кримінальне правопорушення, у якій просить внести відомості до ЄРДР про вчинення ОСОБА_7 кримінального правопорушення, передбаченого ст.336 КК України.

Представник ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 просила у задоволенні скарги ОСОБА_7 відмовити.

У судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 зазначив, що відносно ОСОБА_7 . ІНФОРМАЦІЯ_4 виконувалися передбачені законом процедури призову під час мобілізації, тому ОСОБА_7 не утримувався незаконно у ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Прокурор просив у задоволенні скарги ОСОБА_7 відмовити.

Заслухавши пояснення представника ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 , думку прокурора ОСОБА_3 , дослідивши надані сторонами письмові докази, слідчий суддя дійшов наступного висновку.

Згідно витягу з наказу №19 від 23.01.2024 року, військовозобов`язаний ОСОБА_7 призваний на військову службу по мобілізації.

Відповідно до копії картки №2/14 обстеження та медичного огляду військовозобов`язаного на придатність до військової служби від 24.01.2024 року та копії довідки військово-лікарської комісії №2/14 від 24.01.2024 року, за результатами медичного огляду, рішенням військово-лікарської комісії ОСОБА_7 визнаний придатним до військової служби.

24.01.2024 року ОСОБА_7 отримав військовий квиток серії НОМЕР_2 , що підтверджується копією зазначеного військового квитка, наявного у матеріалах скарги.

Згідно поіменного списку військовозобов`язаних за №585 від 24.01.2024 року, які призвані ІНФОРМАЦІЯ_4 у команду НОМЕР_1 , ОСОБА_7 направлений у розпорядження командира військової частини НОМЕР_1 , пункт призначення село Мала Любаша, час прибуття 20 год. 00 хв., маршрут руху АДРЕСА_1 .

Відповідно до пояснень заступника начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_8 , т.в.о. заступника начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_9 від 25.01.2024 року, ОСОБА_7 25.01.2024 року, о 08 год. 50 хв., самовільно залишив пункт прийому особового складу військової частини НОМЕР_1 , розташованої в АДРЕСА_1 , та зник у невідомому напрямку.

Згідно інформації ІНФОРМАЦІЯ_1 за №620 від 25.01.2024 року, ОСОБА_7 самовільно залишив пункт прийому особового складу військової частини НОМЕР_1 , зник у невідомому напрямку, пошуки ОСОБА_7 тривають. ІНФОРМАЦІЯ_4 звернувся до Вараського РВП ГУНП в Рівненській області із заявою про кримінальне правопорушення, у якій просить внести відомості до ЄРДР про вчинення ОСОБА_7 кримінального правопорушення, передбаченого ст.336 КК України.

Згідно п.10 ч.1 ст.3 КПК України, кримінальне провадження - досудове розслідування і судове провадження, процесуальні дії у зв`язку із вчиненням діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність.

Відповідно до п.18 ч.1 ст.3 КПК України, слідчий суддя - суддя суду першої інстанції, до повноважень якого належить здійснення у порядку, передбаченому цим Кодексом, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні.

Згідно ч.3 ст.26 КПК України, слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово наголошував, що проголошуючи право на свободу, пункт 1 статті 5 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини означає фізичну свободу особи, а поняття свободи особистості має тлумачитись як відсутність будь-якого незаконного утримання.

У п.59 рішення «Engel and Others v. the Netherlands» від 08.06.1976 року, Європейський суд з прав людини зазначив, що необхідність проживання військовослужбовців у казармах не суперечить вимогам статті 5 Конвенції, бо таке обмеження «не виходить за рамки звичайної військової служби». Навіть «легкі форми арешту», коли військовослужбовці мають перебувати в житлових приміщеннях, армійських корпусах чи спорудах, не створює порушення статті 5 Конвенції, бо «вони продовжують перебувати в більш або менш звичайних рамках свого армійського життя». Водночас подібні обмеження щодо цивільних осіб є неприйнятними.

Як встановлено у п.4 ч.1 ст.24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», початком проходження військової служби для громадян, призваних на військову службу під час мобілізації, на особливий період та на військову службу за призовом осіб офіцерського складу, вважається день відправлення у військову частину з відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або день прибуття до Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, відповідного підрозділу Служби зовнішньої розвідки України.

З огляду на вищезазначену норму та аналізу поданих до суду письмових доказів, слідчий суддя приходить до висновку, що станом на 24.01.2024 року для ОСОБА_7 розпочалася військова служба, а тому, у розумінні вищевказаного рішення ЄСПЛ, ОСОБА_7 має статус військовослужбовця, а отже не зазнав втручання у права та основоположні свободи, гарантовані ст.5 Конвенції про захист прав і основоположних свобод.

Відповідно до ч.1 ст.206 КПК України, кожен слідчий суддя, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться особа, яка тримається під вартою, має право постановити ухвалу, якою зобов`язати будь-який орган державної влади чи службову особу забезпечити додержання прав такої особи. Якщо слідчий суддя отримує з будь-яких джерел відомості, які створюють обґрунтовану підозру, що в межах територіальної юрисдикції суду знаходиться особа, позбавлена свободи за відсутності судового рішення, яке набрало законної сили, або не звільнена з-під варти після внесення застави в установленому цим Кодексом порядку, він зобов`язаний постановити ухвалу, якою має зобов`язати будь-який орган державної влади чи службову особу, під вартою яких тримається особа, негайно доставити цю особу до слідчого судді для з`ясування підстав позбавлення свободи.

Виходячи із вищезазначених положень законодавства, розгляду, в порядку ст.206 КПК України, підлягають скарги, які виникають із кримінально-правових відносин.

У зв`язку з військовою агресією Російської федерації проти України, з метою забезпечення оборони держави, підтримання бойової і мобілізаційної готовності Збройних Сил України та інших військових формувань, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до ч.2 ст.102, п.п.1,17,20 ч.1 ст.106 Конституції України, Указом Президента України №69/2022 «Про загальну мобілізацію» від 24.02.2022 року, оголошено про проведення загальної мобілізації.

У відповідності до ч.3 ст.22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», під час мобілізації громадяни зобов`язані з`явитися до військових частин або на збірні пункти територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строки, зазначені в отриманих ними документах (мобілізаційних розпорядженнях, повістках керівників територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки), або у строки, визначені командирами військових частин (військовозобов`язані, резервісти Служби безпеки України - за викликом керівників органів, в яких вони перебувають на військовому обліку, військовозобов`язані, резервісти Служби зовнішньої розвідки України - за викликом керівників відповідних підрозділів Служби зовнішньої розвідки України, військовозобов`язані Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - за викликом керівників відповідних органів управління центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері цивільного захисту).

Як вбачається із змісту скарги та долучених письмових доказів, у даному випадку має місце незгода ОСОБА_7 із діями ІНФОРМАЦІЯ_1 , пов`язаними з мобілізацією.

Згідно норм кримінального процесуального законодавства, службові (посадові) особи територіального центру комплектування та соціальної підтримки не є уповноваженими службовими особами, яким надано право на здійснення затримання в рамках кримінальної юрисдикції.

Відтак, скаржник ОСОБА_7 не є затриманою особою в розумінні кримінально-процесуального законодавства, а тому повноваження слідчого судді на вказані правовідносини не поширюються.

Аналіз статті 206 КПК України передбачає як незаконне затримання особи - тримання особи під вартою, позбавлення свободи без судового рішення, або не звільнення з під варти після внесення застави.

Суд констатує, що призов громадянина на військову службу під час мобілізації не є позбавлення особи права на свободу, а є обов`язком громадянина України, який передбачений ст.65 Конституції України, а відтак не є незаконним утриманням особи.

За наслідками розгляду скарги, факт незаконного утримання ОСОБА_7 під вартою у приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_1 не знайшов свого підтвердження.

Враховуючи наведені обставини, слідчий суддя дійшов висновку про відсутність підстав для застосування положень ст.206 КПК України та задоволення скарги.

При цьому, слідчий суддя звертає увагу скаржника, що у разі порушення його прав чи інтересів службовими (посадовими) особами територіального центру комплектування та соціальної підтримки при здійсненні ними свої повноважень, пов`язаних із мобілізацією, для судового захисту він вправі звернутися із адміністративним позовом до компетентного адміністративного суду, а у разі вчинення щодо нього протиправних дій, що містять ознаки кримінальних правопорушень до правоохоронного органу із заявою про вчинення кримінального правопорушення.

Керуючись ст.ст.206, 309, 369-372, 376 КПК України, слідчий суддя,-

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні скарги, поданої в порядку ст.206 КПК України, адвоката ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_7 на дії службових осіб ІНФОРМАЦІЯ_2 , відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали складений та оголошений 29 січня 2024 року.

Слідчий суддя ОСОБА_1