В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"18" грудня 2023 р. Дніпровський районний суд міста Києва у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі судових засідань ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Дніпровського районного суду м. Києва обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0003732 від 02 листопада 2023 року, за обвинуваченням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, не працюючого, одруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого: 11 жовтня 2023 року вироком Дніпровського районного суду міста Києві за ст. 126-1 КК України на 1 рік обмеження волі, із застосуванням ст. 75 КК України, з випробуванням та встановленим іспитовим строком на 1 рік, - у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України,

за участю учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_4 ,

потерпілої ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 , будучи особою, раніше засудженою за домашнє насильство відносно дружини - ОСОБА_6 , в порушення умов випробувального строку, будучи неодноразово притягнутим до адміністративної відповідальності за вчинення домашнього насильства за ч. 1, ч. 2 ст. 173-2 КУпАП, діючи в порушення вимог ст. 28 Конституції України, згідно якої кожен має право на повагу до його гідності, ст. 29 Конституції України, згідно якої кожна людина має право на особисту недоторканість, а також в порушення вимог Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», на підґрунті конфліктних сімейних відносин, умисно, систематично вчиняє психологічне насильство по відношенню до своєї доньки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з якою спільно проживає в одному помешканні та пов`язаний спільним побутом, що призвело до психологічних страждань, емоційної залежності та погіршення якості життя потерпілої.

Так, 07 лютого 2023 року близько 20 години ОСОБА_3 , перебуваючи за адресою: АДРЕСА_1 , вчинив домашнє насильство психологічного характеру по відношенню до своєї доньки ОСОБА_5 , внаслідок чого було викликано працівників поліції, які по приїзду припинили протиправні дії ОСОБА_3 та склали відносно нього протокол про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

04 квітня 2023 року постановою Дніпровського районного суду м. Києва ОСОБА_3 було визнано винним та притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП та призначено покарання у виді штрафу.

Крім того, 08 лютого 2023 року близько 21 години ОСОБА_3 , перебуваючи за адресою: АДРЕСА_1 , вчинив домашнє насильство психологічного характеру по відношенню до своєї доньки ОСОБА_5 , внаслідок чого було викликано працівників поліції, які по приїзду припинили протиправні дії ОСОБА_3 та склали відносно нього протокол про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

04 квітня 2023 року постановою Дніпровського районного суду м. Києва ОСОБА_3 було визнано винним та притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП та призначено покарання у виді штрафу.

Крім того, 09 лютого 2023 року близько 21 години 50 хвилин ОСОБА_3 , перебуваючи за адресою: АДРЕСА_1 , вчинив домашнє насильство психологічного характеру по відношенню до своєї доньки ОСОБА_5 , внаслідок чого було викликано працівників поліції, які по приїзду припинили протиправні дії ОСОБА_3 та склали відносно нього протокол про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

04 квітня 2023 року постановою Дніпровського районного суду м. Києва ОСОБА_3 було визнано винним та притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП та призначено покарання у виді штрафу.

Крім того, 04 серпня 2023 року близько 21 години 50 хвилин ОСОБА_3 , перебуваючи за адресою: АДРЕСА_1 , вчинив домашнє насильство психологічного характеру по відношенню до своєї доньки ОСОБА_5 , внаслідок чого було викликано працівників поліції, які по приїзду припинили протиправні дії ОСОБА_3 та склали відносно нього протокол про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 173-2 КУпАП.

30 серпня 2023 року постановою Дніпровського районного суду м. Києва ОСОБА_3 було визнано винним та притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 173-2 КУпАП та призначено покарання у виді штрафу.

Будучи особою, неодноразово притягнутою до адміністративної відповідальності за вчинення домашнього насильства, ОСОБА_3 , перебуваючи за адресою: АДРЕСА_1 , маючи прямий умисел на подальше систематичне вчинення домашнього насильства на ґрунті конфліктних побутових сімейних відносин, систематично продовжив вчиняти домашнє насильство відносно своєї доньки ОСОБА_5 , яке виразилось у психологічному насильстві та вчиненні наступних дій.

Так, 01 листопада 2023 року ОСОБА_3 вчинив домашнє насильство психологічного характеру по відношенню до своєї доньки ОСОБА_5 , в ході якого висловлювався на її адресу нецензурною лайкою, голосно кричав, погрожував застосуванням фізичної сили, принижуючи свою доньку ОСОБА_5 , у зв`язку з чим потерпіла звернулася до Дніпровського УП ГУНП в м. Києві із заявою про злочин.

Крім того, вказані дії з боку ОСОБА_3 призвели до психологічних страждань потерпілої ОСОБА_5 та змусили останню звернутись за психологічною допомогою до Дніпровського районного в місті Києві центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді.

Відповідно до Інформаційної довідки вказаного Центру №103/42-1487 від 14.11.2023, у ОСОБА_5 за період співпраці спостерігався знижений емоційний стан та тривожність. Ситуація домашнього насилля, а саме психологічного, призвела до вразливості та розгубленості. Вона відчуває страх за своє життя через постійні конфліктні ситуації, що виникають через агресивну поведінку батька. ОСОБА_5 , рекомендовано продовжити психологічні консультації.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 повністю визнав свою вину та підтвердив фактичні обставини вчинення кримінально правопорушення, зазначені в обвинувальному акті, а саме: дату, час, місце, спосіб вчинення кримінального правопорушення, показав, що він проживає разом з дружиною та донькою. У них вдома були постійні сварки. Зазвичай це було у дні коли він приходив додому у стані алкогольного сп`яніння. Він дуже ревнує свою дружину, тому постійно з нею сварився. Раніше він часто вживав спиртні напої, приблизно через день. Також, у цей час він кричав та ображав свою доньку. Донька неодноразово викликала працівників поліції. Він має постанови про притягнення його до відповідальності, але жодного разу не сплачував штраф та не проходив програми для кривдників. Після того, як його 11 жовтня 2023 року засудили, він став виправлятися, намагається не вживати спиртні напої, у грудні один раз вже ходив до психолога, також почав відмічатися за вироком. Він останні раз вживав алкоголь вчора увечері, 100 грамів горілки, бо дуже хвилювався, а у четвер у нього розгляд адміністративної справи за ст.173-2 КУпАП. Але він наполягає, що вже виправляється, веде себе тихо, намагається не вживати алкоголь, буде ходити до психолога. Він просить не позбавляти його волі, він хоче жити вдома.

Дані обвинуваченим ОСОБА_3 показання не викликають у суду сумніву щодо їх правдивості та добровільності.

Винність обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України, повністю підтверджується його показаннями та щирим каяттям.

Відповідно до вимог ч.3 ст.349 КПК України, суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясовує, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснює їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Положення ч.3 ст.349 КПК України роз`яснені судом у судовому засіданні учасникам судового провадження.

За згодою учасників судового провадження, які не оспорюють фактичні обставини справи та кваліфікацію кримінального правопорушення, судом встановлено, що вони вірно розуміють зміст обставин справи, відсутні сумніви в добровільності їх позиції, а тому суд, відповідно до вимог ч. 3 ст. 349 КПК України, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченого, дослідженням зібраних досудовим слідством матеріалів, що характеризують особу.

Крім того, винність ОСОБА_3 , який не оспорював фактичні обставини справи, у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення знайшла повне підтвердження під час судового розгляду.

Суд кваліфікує дії ОСОБА_3 за ст. 126-1 КК України, оскільки він своїми умисними діями вчинив домашнє насильство, тобто умисне систематичне вчинення психологічного насильства щодо своєї дружини, що призвело до психологічних страждань, емоційної залежності та погіршення якості життя потерпілої особи.

Вирішуючи питання про призначення ОСОБА_3 покарання, суд, відповідно до вимог ст.65 КК України, враховує: ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення (а саме: класифікацію за ст. 12 КК України, особливості й обставини вчинення: форму вини, мотив і мету, спосіб, стадію вчинення, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали), дані про особу обвинуваченого, який щиро розкаявся у вчиненому кримінальному правопорушенні, раніше судимий, вчинив кримінальне правопорушення під час іспитового строку відбуття покарання, призначеного вироком Дніпровського районного суду міста Києва від 11 жовтня 2023 року за ст. 126-1 КК України (набрав законної сили 13 листопада 2023 року), не працює, одружений, не перебуває під наркологічним диспансерно-динамічним наглядом, не перебуває на обліку у лікаря психіатра.

Обставинами, які, відповідно до вимог ст. 66 КК України, пом`якшують покарання ОСОБА_3 ,- суд визнає щире каяття обвинуваченого.

Обставиною, яка, відповідно до вимог ст. 67 КК України, обтяжує покарання ОСОБА_3 , - суд визнає вчинення кримінального правопорушення повторно.

Крім того, при призначенні ОСОБА_3 покарання суд враховує вимоги ст. 50 КК України про те, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Аналізуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що з метою виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень, обвинуваченому ОСОБА_3 слід призначити покарання у виді обмеження волі, оскільки саме таке покарання буде повністю відповідати ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, конкретним їх обставинам, встановленим під час розгляду кримінального провадження, даним про особу обвинуваченого.

Підстав для застосування до ОСОБА_3 вимог ст. 69 та ст. 75 КК України судом не встановлено.

Крім того, відповідно до вимог ст. 71 КК України, якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив нове кримінальне правопорушення, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком. Остаточне покарання за сукупністю вироків має бути більше від покарання, призначеного за нове кримінальне правопорушення, а також від невідбутої частини покарання за попереднім вироком.

Враховуючи те, що ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення, за яке він засуджується цим вироком, під час відбуття покарання призначеного вироком Дніпровського районного суду міста Києва від 11 жовтня 2023 року, яким він засуджений за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України, до 1 року обмеження волі, із застосуванням ст. 75 КК України, з випробуванням та встановленим іспитовим строком на 1 рік, то при призначенні остаточного покарання необхідно застосувати вимоги ст. 71 КК України.

На думку суду, саме таке покарання буде повністю відповідати ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, конкретним обставинам, встановленим під час розгляду кримінального провадження, даним про особу обвинуваченого, буде достатнім для виправлення обвинуваченого ОСОБА_3 , сприятиме попередженню вчинення ним нових кримінальних правопорушень та відповідатиме принципу індивідуалізації покарання.

Запобіжний захід ОСОБА_3 у цьому провадженні не обирався, клопотань про його обрання від прокурора не надходило.

Строк відбуття покарання ОСОБА_3 за цим вироком рахувати з часу початку відбуття покарання, після набрання цим вироком законної сили.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся.

Процесуальні витрати у кримінальному провадженні відсутні.

Речові докази у кримінальному провадженні відсутні.

На підставі наведеного та, керуючись ч.3 ст.349, ст.ст.368-371, 373-374, 376 КПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.126-1 КК України і призначити йому покарання у виді 2 (двох) років обмеження волі.

На підставі ст. 71 КК України, до покарання, призначеного за цим вироком, частково приєднати невідбуту частину покарання, призначеного вироком Дніпровського районного суду міста Києва від 11 жовтня 2023 року, та остаточно призначити ОСОБА_3 покарання у виді 2 (двох) років 6 (шести) місяців обмеження волі.

Запобіжний захід ОСОБА_3 у цьому провадженні не обирався, клопотань про його обрання від прокурора не надходило.

Строк відбуття покарання ОСОБА_3 за цим вироком рахувати з часу початку відбуття покарання, після набрання цим вироком законної сили.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся.

Процесуальні витрати у кримінальному провадженні відсутні.

Речові докази у кримінальному провадженні відсутні.

Вирок може бути оскаржено до Київського апеляційного суду через Дніпровський районний суд міста Києва протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення.

Копію вироку після його проголошення негайно вручити обвинуваченому ОСОБА_3 та прокурору.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.

Головуюча суддя ОСОБА_1