Справа№ 953/9660/23
н/п 1-кп/953/1184/23
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"30" листопада 2023 р. Київський районний суд міста Харкова у складі суду: головуючого судді ОСОБА_1 , при секретарі - ОСОБА_2 , за участі прокурорів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Київського районного суду міста Харкова в залі судового засідання кримінальні провадження за № 0001623 від 14.07.2023 року відносно

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, громадянина України, із середньою освітою, не одруженого, не працевлаштованого, зареєстрованого: АДРЕСА_1 , раніше судимого

з кваліфікацією кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 190 КК України

ВСТАНОВИВ:

13.07.2023 під час телефонної розмови ОСОБА_6 сповістила свого сина ОСОБА_5 про свій непрацюючий ноутбук марки «Acer» моделі Aspire Е-14 E5-475-351Z, і в подальшому під час телефонного спілкування ОСОБА_5 , маючи умисел на заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою (шахрайство), пообіцяв своїй матері ОСОБА_6 передати ноутбук марки «Acer» моделі Aspire Е-14 E5-475-351Z в ремонт, при цьому не маючи наміру реалізовувати свою обіцянку.

14.07.2023 приблизно о 09 годині 00 хвилин ОСОБА_5 , перебуваючи за адресою: АДРЕСА_2 , реалізуючи свій прямий корисливий злочинний умисел, отримав від ОСОБА_6 ноутбук марки «Acer», ніби то, для ремонту, однак діючи з метою власного збагачення, повторно із корисливих мотивів, не маючи наміру виконувати свою обіцянку щодо ремонту ноутбуку марки «Acer» моделі Aspire Е-14 E5-475-351Z, вартістю згідно висновку судово- товарознавчої експертизи № 21970 від 08.08.2023 - 4000 грн. 00 коп., розпорядився вказаним майном на власний розсуд, чим заподіяв ОСОБА_6 матеріальний збиток на суму 4000грн. 00 коп.

Таким чином, ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 190 КК України - заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою (шахрайство), вчинене повторно.

Крім того, 21.07.2023 приблизно о 20 годині 20 хвилин ОСОБА_5 , перебуваючи за адресою: м. Харків, вул. Гвардійців Широнінців, б. 121, маючи умисел на заволодіння чужим майном шляхом обману та з метою власного збагачення, повторно із корисливих мотивів, під час спілкування з ОСОБА_7 , попрохав його надати мобільний телефон Redmi 9А під приводом здійснення дзвінка, не маючи наміру виконувати взяті на себе зобов`язанні щодо повернення мобільного телефону, на що ОСОБА_7 , не підозрюючи про істинні наміри ОСОБА_5 , будучи введеним в оману, погодився на його прохання та добровільно передав останньому мобільний телефон Redmi 9А, який належав громадянці ОСОБА_8 та був у користуванні ОСОБА_7 , в корпусі синього кольору, вартістю згідно висновку судово-товарознавчої експертизи N° 22273 16.08.2023 3509 грн. 70 коп. Після чого, ОСОБА_5 , побачивши, що ОСОБА_7 відволікся та спостерігає за ним, з вищевказаним мобільним телефоном, утримуючи його при собі, з місця вчинення злочину зник, звернувши викрадене майно на свою користь, розпорядившись ним на власний розсуд, чим заподіяв ОСОБА_8 матеріальні збиток на суму 3509 грн. 70 коп.

Таким чином, ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 190 КК України заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчинене повторно.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, що йому інкриміновано визнав повністю та пояснив, що дійсно вчинив кримінальне правопорушення, яке йому інкриміновано та зазначено в обвинувальному акті, обставини не оспорював, пояснив причини та обставини скоєного. Зазначав, що висновки для себе зробив, просив строго не карати, визначити йому іспитовий строк.

Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_5 в повному обсязі визнав свою провину у вчиненні інкримінованих йому органом досудового розслідування кримінальних правопорушеннях при обставинах, викладених в обвинувальному акті, та беручи до уваги, що інші учасники судового розгляду також не оспорювали фактичні обставини справи, і судом встановлено, що учасники судового розгляду, в тому числі обвинувачені правильно розуміють зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності та істинності їх позиції, роз`яснивши їм положення ст.349 КПК України про те, що в такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати фактичні обставини справи в апеляційному порядку, не дослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини, вислухавши думку учасників судового розгляду, які не заперечували проти розгляду кримінальної справи в порядку, передбаченого ст.349 КПК України, суд визнає недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин справи, які нікім не оспорюються та розглядає справу на підставі ч.3 ст. 349 КПК України. Обвинувачений вірно розуміє зміст обставин справи і у суду немає сумнівів в добровільності та істинності його позиції.

За таких обставин, суд вважає, що винність ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, ч.2 ст. 190 КК України доведена у повному обсязі.

На підставі викладеного, суд вважає за необхідне дії ОСОБА_5 кваліфікувати за ч.2 ст. 190 КК України, як заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайстві), вчинене повторно та заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою (шахрайство), вчинене повторно.

Згідно ст. 65 КК України, особі, що вчинила злочин, призначається покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

При визначенні виду та міри покарання обвинуваченому суд враховує характер, ступінь тяжкості та суспільної небезпеки скоєного, кількість епізодів вчиненого, пом`якшуючі покарання обставини, відсутність обтяжуючих покарання обставин, відсутність цивільного позову та неповернення майна (телефону) та відшкодувань за цим епізодом, всі надані дані по особі обвинуваченого.

Судом встановлено, що ОСОБА_5 раніше судимий 25.10.2018 року Московським районним судом м. Харкова за ч.1 ст. 190 КК України до покарання у вигляді 120 годин громадських робіт, за відомостями ДУ «Центр пробації» від 10.08.2023 року ОСОБА_5 перебуває на обліку Харківського РВ № 1 філії ДУ «Центр пробації» з 06.12.2018 року, вирок Московського районного суду м. Харкова від 25.10.2018 року не виконано, кількість відпрацьованих годин 0, згідно ухвали Харківського районного суду Харківської області від 12.04.2021 року перебуває у розшуку.

Також, вивченням особи ОСОБА_5 встановлено, що той має середню освіту, не одружений, не працевлаштований, не має на утриманні малолітніх дітей або непрацездатних осіб, зареєстрований та проживає в Харківській області, на обліках у лікаря психіатра та нарколога не перебуває.

Обставиною, що пом`якшує покарання ОСОБА_5 , відповідно до ст. 66 КК України, суд визнає щире каяття.

Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_5 , відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.

При обранні виду та міри покарання обвинуваченому, суд враховує всі обставини, встановлені судом, та вважає за необхідне обрати йому покарання в межах санкції інкримінованої статті, із застосуванням вимог ст.ст. 71,72 КК України, оскільки обвинувачений після постановлення вироку 25.10.2018 року, але до повного відбуття покарання за ним вчинив інкриміновані кримінальні правопорушення.

І тільки таке покарання у вигляді позбавлення волі, з врахуванням особливостей та обставин вчинення обвинуваченим, суспільної небезпеки вчиненого, особи обвинуваченого, який судимий за корисливі злочини та який не зробив для себе відповідних висновків, не працює, тобто не має законних джерел заробітку, є необхідним й достатнім для виправлення обвинуваченого ОСОБА_5 в умовах суворого контролю за його поведінкою та для виконання призначеного судом покарання і попередження вчинення ним нових злочинів.

Згідно ст. 17 Закону України від 23 лютого 2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

У справі «Ізмайлов проти Росії» (п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 року), Європейський Суд вказав, що при призначенні покарання «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи»».

Також, як у справі «Бакланов проти Росії» (рішення від 9 червня 2005 року), так і в справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 року) Європейський Суд з прав людини зазначив, що «досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значним, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу законності і воно не було свавільним».

Підстав для застосування до ОСОБА_5 вимог ст.ст. 69, 75 КК України суд не вбачає, враховуючи особу обвинуваченого, суспільну небезпечність вчиненого, корисливий мотив, вчинення злочинів в період воєнного часу, та наявністю невідбутого покарання за вироком Московського районного суду м. Харкова.

Долю речових доказів в межах даного кримінального провадження суд вирішує відповідно до ст.100 КПК України.

Згідно ст.ст. 124,126 КПК України з ОСОБА_5 підлягають стягненню на користь держави понесені судові витрати за проведення судових експертиз.

При вирішенні питання запобіжного заходу враховано існування ризиків, передбачених ч.1 ст. 177 КПК України, та з метою їх запобігання, і забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, задля забезпечення виконання вироку суду у вигляді позбавлення волі, оцінюючи сукупність обставин: тяжкість покарання, що визначено судом, враховуючі дані по особистості, суд приходить до висновку про продовження відносно ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, для виконання вироку суду.

Керуючись ст. ст. 369, 370, 373, 374 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 190 КК України та призначити йому покарання за ч.2 ст. 190 КК України - у вигляді 1 року позбавлення волі.

На підставі вимог ст.ст. 71,72 КК України, з врахуванням того, що ОСОБА_5 не відбув покарання за вироком Московського районного суду м. Харкова у вигляді 120 годин громадських робіт, що становить за ст. 72 КК України 15 днів позбавлення волі, суд, до призначеного покарання приєднує невідбуту частину покарання у вигляді 15 днів позбавлення волі, за сукупністю вироків, та остаточно призначає покарання у вигляді 1 року 15 днів позбавлення волі.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_5 рахувати з дня ухвалення вироку 30.11.2023 року.

Відповідно до вимог ст. 72 КК України зарахувати до строку покарання ОСОБА_5 строк його попереднього ув*язнення (тримання під вартою) з 01.09.2023 року (обрання запобіжного заходу) по 30.11.2023 року, із розрахунку день за день.

Продовжити відносно ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до набрання вироком законної сили.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь держави понесені судові витрати за проведення судових експертиз у загальному розмірі 2867,76 грн.

Речові докази (ноутбук), повернутий потерпілій ОСОБА_6 за розпискою - залишити у її власності та розпорядженні, скасувавши арешт, накладений ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 19.07.2023 року.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених статтею 394 КПК України, до Харківського апеляційного суду через Київський районний суд м. Харкова протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку вручити негайно після його проголошення обвинуваченому та прокурору.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Головуючий суддя - ОСОБА_1