Провадження № 1-кс/638/2357/23
УХВАЛА

Іменем України

11 жовтня 2023 року м. Харків

Дзержинський районний суд м. Харкова у складі:

слідчого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань у приміщенні Дзержинського районного суду м. Харкова клопотання ОСОБА_3 про скасування арешту майна, у кримінальному провадженні №0000623 від 12.08.2023 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

Власник майна ОСОБА_3 звернувся до Дзержинського районного суду м. Харкова з клопотанням про скасування арешту майна, накладеного на підставі ухвали Дзержинського районного суду м. Харкова від 24.08.2023 року, на майно: мобільний телефон марки «Xiaomi» синього кольору, ІМЕІ - НОМЕР_1 .

В обґрунтування клопотання посилався на те, що дізнавачем було отримано висновок експерта, яким не встановлено, що ОСОБА_3 зберігав при собі наркотичні засоби, у зв`язку з чим 31.08.2023 року кримінальне провадження №0000623 від 12.08.2023 було закрито у зв`язку з відсутністю в діянні складу кримінального провопорушення.

Власник майна ОСОБА_3 до суду не з`явився. Через канцелярію суду надав заяву, в якій просить суд проводити розгляд справи без його участі.

Дізнавач ОСОБА_4 до суду не з`явилася. Через канцелярію суду надала заяву, в якій зазначила, що не заперечує щодо зняття арешту з мобільного телефону та підтримує клопотання власника майна ОСОБА_3 ..

Суд вивчивши клопотання та доданні копії до нього матеріалами, зазначає наступне.

Ухвалою слідчого судді Дзержинського районного суду м. Харкова від 24.08.2023, накладено арешт на майно: мобільний телефон марки «Xiaomi» синього кольору, ІМЕІ - НОМЕР_1 .

Відповідно до ч. 1 ст. 174 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Згідно з абз. 2 ч. 1 ст. 174 КПК України, арешт майна може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування за клопотанням власника або володільця майна, якщо він доведе, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Відповідно до ч.1 ст. 131 КПК України, заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження .

Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 132 КПК України, застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора.

Однією із загальних засад кримінального провадження, визначених п. 21 ч. 1 ст. 7 КПК України, є розумність строків. Відповідно до ст. 28 КПК України, під час кримінального провадження кожна процесуальна дія або процесуальне рішення повинні бути виконані або прийняті в розумні строки. Розумними вважаються строки, що є об`єктивно необхідними для виконання процесуальних дій та прийняття процесуальних рішень. Розумні строки не можуть перевищувати передбачені цим Кодексом строки виконання окремих процесуальних дій або прийняття окремих процесуальних рішень.

Згідно із ч. 1 ст. 170 КПК України завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

Відповідно до ч.4 ст.173 КПК України слідчий суддя, суд зобов`язаний застосувати такий спосіб арешту майна, який не призведе до наслідків, які суттєво позначаються на інтересах інших осіб.

Ухвалою Дзержинського районного суд м. Харкова від 24.08.2023 року було встановлено ризики знищення арештованого майна та мета такого заходу.

Згідно з постановою від 31.08.2023 дізнавача ХРУП №3 в Харківській області лейтенанта поліції ОСОБА_4 кримінальне провадження №0000623 від 12.08.2023 закрито, у зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення.

Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним.

Згідно із ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно до положень ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав і основоположних свобод, який ратифікований Верховною Радою України 17.07.97 року, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

У відповідності до усталеної практики Європейського Суду з прав людини в контексті вищевказаних положень, володіння майном повинно бути законним (див. рішення у справі "Іатрідіс проти Греції" [ВП], заява N 31107/96, п. 58, ECHR 1999-II). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див. рішення у справі "Антріш проти Франції", від 22 вересня 1994 року, Series А N 296-А, п. 42, та "Кушоглу проти Болгарії", заява N 48191/99, п. п. 49 - 62, від 10 травня 2007 року). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити "справедливий баланс" між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див., серед інших джерел, рішення від 23 вересня 1982 року у справі "Спорронг та Льонрот проти Швеції", п. п. 69 і 73, Series A N 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див., наприклад, рішення від 21 лютого 1986 року у справі "Джеймс та інші проти Сполученого Королівства", n. 50, Series A N 98).

Таким чином, досліджуючи наявні в матеріалах справи докази, суд доходить висновку про те, що на час розгляду клопотання про скасування арешту майна, відсутня мета такого забезпечення кримінального провадження як арешт мобільного телефону, потреба у його застосуванні відпала.

Керуючись ст.ст. 100, 173, 174, 309, 372 КПК України, слідчий суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання ОСОБА_3 про скасування арешту майна, у кримінальному провадженні №0000623 від 12.08.2023 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України - задовольнити.

Зняти арешт з майна, накладений на підставі ухвали слідчого судді Дзержинського районного суду м. Харкова від 24.08.2023, а саме: мобільний телефон марки «Xiaomi» синього кольору, ІМЕІ - НОМЕР_1 .

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1