Справа № 553/3038/23
Провадження № 1-в/553/417/2023
У Х В А Л А

Іменем України

14.12.2023м. Полтава

Ленінський районний суд міста Полтави в складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

секретаря судових засідань - ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3 ,

представника виправної колонії - ОСОБА_4 ,

засудженого - ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Полтаві подання Державної установи «Полтавська виправна колонія (№ 64)» про умовно-дострокове звільнення

ОСОБА_5 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Новий Білоус Чернігівського району Чернігівської області, є громадянином України, має професійно-технічну освіту, місце проживання зареєстровано за адресою: АДРЕСА_1 , засудженого вироком Чернігівського районного суду Чернігівської області від 19.01.2021 за ч. 2 ст. 289, ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 69, ст. 70 КК України до 3 (трьох) років 6 (шести) місяців позбавлення волі без конфіскації майна,

в с т а н о в и в:

На розгляд Ленінського районного суду міста Полтави надійшло подання Державної установи «Полтавська виправна колонія (№64)» про застосування до засудженого ОСОБА_5 умовно-дострокового звільнення згідно із статтею 81 Кримінального кодексу України.

В судовому засіданні представник ДУ "Полтавська виправна колонія (№ 64)" - ОСОБА_4 просив задовольнити подання з підстав, викладених у ньому.

Прокурор заперечував проти задоволення подання.

Засуджений ОСОБА_5 просив задовольнити подання, вказав, що має незадовільний стан здоров`я.

Суд, вислухавши учасників судового розгляду, дослідивши матеріали, додані до подання, та матеріали особової справи, доходить висновку про таке.

ОСОБА_5 засуджено вироком Чернігівського районного суду Чернігівської області від 19.01.2012 за ч. 2 ст. 289, ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 69, ст. 70 КК України до 3 (трьох) років 6 (шести) місяців позбавлення волі без конфіскації майна.

Згідно з частиною 2 статті 537 Кримінального процесуального кодексу України під час виконання вироків суд, в межах територіальної юрисдикції якого засуджений відбуває покарання, має право вирішувати такі питання, зокрема, - про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

Згідно з вимогами частини 2 статті 81 Кримінального кодексу України, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Умовно-дострокове звільнення має важливе значення для виправлення засуджених та запобігання вчиненню нових злочинів, тобто для досягнення мети, передбаченої статтею 50 Кримінального кодексу України. При цьому, головною умовою прийняття рішення при умовно-достроковому звільненні від відбування покарання є доведеність того, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Як визначено статтею 6 Кримінально-виконавчого кодексу України, виправлення засудженого - процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки, свідоме відновлення засудженого в соціальному статусі повноправного члена суспільства; повернення його до самостійного загальноприйнятого соціально-нормативного життя в суспільстві. Основними засобами виправлення і ресоціалізації засуджених є встановлений порядок виконання та відбування покарання (режим), суспільно корисна праця, соціально-виховна робота, загальноосвітнє і професійно-технічне навчання, громадський вплив.

Сумлінна поведінка полягає у зразковому дотриманні вимог режиму, беззаперечному виконанні законних вказівок і розпоряджень адміністрації органів кримінально-виконавчої системи, відсутності порушень дисципліни, товариському ставленні до інших засуджених. Це поведінка, на яку повинні орієнтуватися інші особи, які відбувають покарання.

Пленум Верховного Суду України у пункті 17 постанови від 26.04.2002 «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» роз`яснив про необхідність під час розгляду даного питання ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправно-трудової установи, а також його наміри щодо прилучення до суспільно корисної праці та потребу в наданні допомоги при обранні місця проживання і працевлаштування.

Відповідно до статті 9 Кримінально-виконавчого кодексу України добросовісна поведінка засудженого під час відбування покарання є обов`язком засудженого.

Як убачається з матеріалів особової справи, засуджений ОСОБА_5 прибув до ДУ «Полтавська виправна колонія (№ 64)» 18.08.2021, початок строку відбуття покарання - 22.06.2021, кінець строку - 22.12.2024.

Згідно із наданою характеристикою засуджений ОСОБА_5 в місцях позбавлення волі знаходиться з 22.06.2021, З 18.08.2021 по теперішній час відбуває покарання в ДУ "Полтавська виправна колонія (№ 64)". За час відбування покарання до дисциплінарної відповідальності не притягувався. Адміністрацією установи заохочувався два рази за виконання покладених обов`язків та додержання правил поведінки, встановлених КВК України та правил внутрішнього розпорядку. За станом здоров`я працездатний, на виробництві установи не працевлаштований із за відсутності вільних робочих місць, але активно, з власної ініціативи долучається по благоустрою на відділенні та установи, до праці та до виконання покладених обов`язків ставиться задовільно, з поставленими завданнями справляється. За час відбування покарання реалізував програму диференційованого виховного впливу "Підготовка до звільнення", на даний час приймає участь в програмі диференційованого виховного впливу "Правова просвіта". Утримує в чистоті та порядку спальне місце та приліжкову тумбочку, має охайний зовнішній вигляд. Роботи із самообслуговування виконує самостійно, має достатній рівень необхідних навичок. Рішенням комісії виправної колонії від 16.09.2022 в зміні умов тримання відмовлено, враховуючи подану ним заяву про відмову від пільги в зв`язку з тим, що він працевлаштований на виробництві установи. Рішенням комісії виправної колонії від 03.04.2023 в зміні умов тримання відмовлено, враховуючи подану ним заяву про відмову від пільги в зв`язку з тим, що він працевлаштований на виробництві установи. Висновок: засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення, звільнення його умовно-достроково є доцільним.

Висновок суду про доведеність виправлення засудженого повинен базуватися на всебічному врахуванні даних про його поведінку і ставлення до праці за весь період перебування у виправній установі.

Верховний Суд України та Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ неодноразово звертали увагу судів на те, що під час вирішення питання про сумлінну поведінку та ставлення до праці в разі вирішення питання про можливість застосування до засудженого ст. 81 КК України, слід відрізняти пристосовування засуджених до вимог адміністрації колонії з метою отримання пільг або уникнення покарання від виправлення засуджених.

У даному випадку, хоча відбутий засудженим строк покарання і узгоджується з вимогами частини 3 статті 81 Кримінального кодексу України, проте наразі застосування положень статті 81 Кримінального кодексу України є передчасним та невиправданим, оскільки необхідність у подальшому відбуванні покарання не відпала і до моменту звільнення мета покарання, яка насамперед полягає у виправленні засудженого, а також запобіганні вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженим, так і іншими особами, наразі не досягнута.

Із встановлених судом обставин вбачається, що у поведінці ОСОБА_5 спостерігаються позитивні тенденції та останній стає на шлях виправлення, але, на даний час неможливо переконливо стверджувати, що засуджений досяг необхідного ступеню виправлення, а лише можливо констатувати, що відбулися позитивні зміни в поведінці засудженого.

Наявність двох заохочень хоча і вказують на позитивні зміни у поведінці засудженого ОСОБА_5 , однак є недостатніми для висновку про його остаточне виправлення та не можуть слугувати доказом того, що засуджений став на шлях виправлення та заслуговує на застосування щодо нього умовно-дострокового звільнення від відбування покарання.

Таким чином, матеріалами, які надані в розпорядження суду, не доведено, що поведінка засудженого протягом усього періоду відбування покарання вказувала на його неухильне бажання стати на шлях виправлення.

Керуючись статтями 537, 539 Кримінального процесуального кодексу України, суд,-

п о с т а н о в и в:

У задоволенні подання Державної установи «Полтавська виправна колонія (№ 64)» про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_5 відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду протягом 7 днів через Ленінський районний суд м. Полтави, а засудженим в той же строк з дня отримання ним копії ухвали.

Повний текст ухвали складено 19.12.2023.

Головуючий ОСОБА_1