ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 листопада 2023 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд в складі:

головуючого судді - ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

потерпілого - ОСОБА_9 ,

представника потерпілого ОСОБА_10 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000146 від 14.08.2022 року, за апеляційними скаргами прокурора, захисника обвинуваченого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 на вирок Луцького міськрайонного суду Волинської області від 23 червня 2023 року про обвинувачення ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.286-1, ч.1 ст.135 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

Даним вироком ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Веселе Луцького району Волинської області, українця, громадянина України, одруженого, пенсіонера, інваліда 2 групи, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не засуджувався, засуджено:

- за ч.1 ст.135 КК України до покарання у вигляді 2 (двох) років позбавлення волі;

- за ч.3 ст.286-1 КК України до покарання у вигляді 7 (семи) років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на сім років.

На підставі ч.1 ст.70 КК України за сукупністю злочинів визначено покарання шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим та остаточно призначено покарання у вигляді 7 (семи) років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 7 (сім) років.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_7 у вигляді домашнього арешту залишено до набрання вироком законної сили без змін, але не більше ніж на 60 днів, починаючи з дати проголошення даного судового рішення.

Строк відбуття покарання постановлено рахувати з моменту проведення вироку до виконання.

Враховано в строк відбуття покарання ОСОБА_7 час затримання в порядку ст.208 КПК України, а саме з 14.08.2022 року по 16.08.2022 року.

Стягнуто з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_9 позов по відшкодуванню моральної шкоди у розмірі 250000 (двісті п`ятдесят тисяч) гривень та витрати правничу допомогу у розмірі 20450 гривень.

Стягнуто з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_11 позов по відшкодуванню моральної шкоди у розмірі 250000 (двісті п`ятдесят тисяч) гривень та витрати правничу допомогу у розмірі 22450 гривень.

Стягнуто з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_12 позов по відшкодуванню моральної шкоди у розмірі 250000 (двісті п`ятдесят тисяч) гривень та витрати правничу допомогу у розмірі 22450 гривень.

Вироком суду вирішено питання речових доказів, судових витрат та арештованого майна.

Згідно вироку суду, обвинувачений ОСОБА_7 , 14 серпня 2022 року, близько 10 години 53 хвилини, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, керуючи автомобілем марки «BMW X5», реєстраційний номер НОМЕР_1 та рухаючись проспектом Василя Мойсея у м. Луцьку навпроти будинку № 2, в напрямку від вулиці Шопена в сторону вулиці Яровиця, зі швидкістю близько 66,6 км/год, всупереч вимогам Правил дорожнього руху України, перевищив дозволену максимальну швидкість у межах населеного пункту, що становить 50 км/год, був неуважний під час руху, не стежив за дорожньою обстановкою, завчасно не зреагував на зміну дорожньої обстановки, не зменшив швидкість транспортного засобу аж до його зупинки з моменту виникнення небезпеки для руху, а саме виявлення пішохода ОСОБА_13 , яка перебігала проїзну частину зліва направо відносно напрямку руху автомобіля, у зв`язку з чим допустив наїзд на останню.

Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди пішохід ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , отримала тілесні ушкодження у вигляді субарахноїдальних крововиливів на великих півкулях та півкулях мозочка; дифузно-обмеженого крововиливу на внутрішній поверхні м`яких тканин голови; закритої хребетно-спинномозкової травми, розриву атланто-потиличного зчленування, розриву між хребцевими ділянками в грудному відділі хребта з повним розривом спинного мозку; зламів ребер з обох сторін із розривами пристінкової плеври в ділянках переломів ребер, гематоракс (кров у грудній порожнині), крововиливів в межистіння та ділянці коренів легень; закритої тупої травми органів черевної порожнини: черезкапсулярний розрив великої долі печінки, гемоперитонеум (кров в черевній порожнині), крововиливів в жирову капсулу правої нирки; закритого зламу правої ключиці; закритого зламу правого плеча; відкритого зламу кісток правого передпліччя; закритого зламу обох стегнових кісток; закритого перелому кісток тазу з повним розривом лонного з`єднання з порушенням цілісності тазового кільця; множинних саден та синців тіла справа, рваної рани правої верхньої кінцівки. Комплекс даних тілесних ушкоджень відноситься до тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя і в даному конкретному випадку спричинив смерть потерпілої.

Причиною смерті ОСОБА_13 є поєднана тупа травма тіла, що супроводжувалась множинними зламами кісток скелету, забоями та розривами внутрішніх органів.

У прямому причинному зв`язку з виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди і наслідками, що настали, стало грубе порушення водієм ОСОБА_7 , Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001 року, (зі змінами та доповненнями) а саме:

- п. 2.3 (б) Правил дорожнього руху України, згідно якого для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі;

- п. 2.9 (а) Правил дорожнього руху України, відповідно до якого водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції;

- п. 12.3 Правил дорожнього руху України, згідно якого у разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди;

- п. 12.4 Правил дорожнього руху України, відповідно до якого у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 50 км/год;

- п. 12.9 (б) Правил дорожнього руху України, згідно якого водієві забороняється перевищувати максимальну швидкість, зазначену в пунктах 12.4-12.7, на ділянці дороги, де встановлено дорожні знаки 3.29, 3.31 або на транспортному засобі, на якому встановлено розпізнавальний знак відповідно до підпункту «и» пункту 30.3 цих Правил.

Крім того, ОСОБА_7 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, 14 серпня 2022 року, близько 10 годин 53 хвилин, всупереч вимогам Правил дорожнього руху України, керуючи автомобілем марки «BMW X5», реєстраційний номер НОМЕР_1 та рухаючись проспектом Василя Мойсея у місті Луцьку навпроти будинку № 2, в напрямку від вулиці Шопена в сторону вулиці Яровиця, вчинив наїзд на пішохода ОСОБА_13 , яка перебігала проїзну частину зліва направо відносно напрямку руху автомобіля.

Завідомо знаючи, що ОСОБА_13 перебуває в небезпечному для життя стані і позбавлена можливості вжити заходів до самозбереження внаслідок безпорадного стану, отриманого в результаті вищевказаної дорожньо-транспортної пригоди і яку він сам поставив в небезпечний для життя стан та маючи змогу надати потерпілій допомогу на місці пригоди, ОСОБА_7 самовільно покинув місце дорожньо-транспортної пригоди.

Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди пішохід ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , отримала тілесні ушкодження субарахноїдальних крововиливів на великих півкулях та півкулях мозочка; дифузно-обмеженого крововиливу на внутрішній поверхні м`яких тканин голови; закритої хребетно-спинномозкової травми, розриву атланто-потиличного зчленування, розриву між хребцевими ділянками в грудному відділі хребта з повним розривом спинного мозку; зламів ребер з обох сторін із розривами пристінкової плеври в ділянках переломів ребер, гематоракс (кров у грудній порожнині), крововиливів в межистіння та ділянці коренів легень; закритої тупої травми органів черевної порожнини: черезкапсулярний розрив великої долі печінки, гемоперитонеум (кров в черевній порожнині), крововиливів в жирову капсулу правої нирки; закритого зламу правої ключиці; закритого зламу правого плеча; відкритого зламу кісток правого передпліччя; закритого зламу обох стегнових кісток; закритого перелому кісток тазу з повним розривом лонного з`єднання з порушенням цілісності тазового кільця; множинних саден та синців тіла справа, рваної рани правої верхньої кінцівки. Комплекс даних тілесних ушкоджень відноситься до тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя і в даному конкретному випадку спричинив смерть потерпілої.

В апеляційній скарзі прокурор, не оспорюючи правильність кваліфікації дій обвинуваченого, вказує, що апеляційна скарга подається у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, неправильним застосуванням судом закону України про кримінальну відповідальність, невідповідністю призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, внаслідок м`якості. Просить вирок скасувати та ухвалити новий, яким визнати ОСОБА_14 винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.286-1, ч.1 ст.135 КК України та призначити покарання: за ч.3 ст.286-1 КК України у виді позбавлення волі на строк 10 років з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 10 років; за ч.1 ст.135 КК України у виді позбавлення волі на строк 2 роки; на підставі ст.70 КК України шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим остаточно призначити покарання у виді позбавлення волі на строк 10 років з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 10 років. Крім того просить виключити з вироку посилання суду першої інстанції на визнання обставини, що обтяжує покарання ОСОБА_7 , а саме вчинення злочину щодо літньої особи.

Не погоджуючись з вирок місцевого суду адвокат в поданій апеляційній скарзі вважає, що вирок щодо ОСОБА_7 в частині засудження його за ч.3 ст.286-1 КК України є незаконним і таким, що підлягає скасуванню в зв`язку із невідповідністю висновків суду, викладених у вироку, фактичним обставинам кримінального провадження, неправильним застосуванням судом закону України про кримінальну відповідальність, істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону та порушенням права на захист, що в свою чергу потягло призначення судом суворого покарання, як основного так і додаткового. Просить вирок стосовно ОСОБА_7 в частині визнання його винним та засудження за ч.3 ст.286-1 КК України скасувати та закрити провадження в цій частині, так як не встановлені достатні докази для доведення винуватості особи. Також просить змінити покарання останньому, обравши більш м`яку міру покарання згідно особливої частини КК України.

В поданих до апеляційної скарги змінах захисник вказує, що обвинувачений вину визнає повністю, щиро кається, а тому з врахуванням даних, які характеризують обвинуваченого, вважає, що є всі підстави для застосування щодо ОСОБА_7 положень ст.69 КК України і призначення йому покарання нижче від нижчої межі. Просить вирок в частині призначеного покарання змінити, призначити ОСОБА_7 покарання із застосуванням положень ст.69 КК України.

Заслухавши доповідача, який виклав суть вироку суду першої інстанції, повідомив ким та в якому обсязі він оскаржений, виклав основні доводи апеляційних скарг; прокурора, який свою апеляційну скаргу підтримав, проти задоволення зміненої апеляційної скарги захисника заперечив; думку обвинуваченого та його захисника, які свою змінену апеляційну скаргу та апеляційну скаргу прокурора в частині виключення обставини, що обтяжує покарання обвинуваченого, підтримали, в іншій частині апеляційну скаргу прокурора заперечили; потерпілого та представника потерпілих, які апеляційну скаргу прокурора підтримали, а апеляційну скаргу сторони захисту заперечили, перевіривши матеріали кримінального провадження, апеляційний суд дійшов до наступного висновку.

Судом першої інстанції правильно встановлено фактичні обставини провадження і зроблений обґрунтований висновок про доведеність вини ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.286-1, ч.1 ст.135 КК України. Такий висновок ґрунтується на зібраних у встановленому законом порядку і перевірених судом допустимих доказах і відповідно до прийнятих до розгляду змінених апеляційних вимог захисника та обвинуваченого фактично останніми не оспорюється.

Крім того обвинувачений ОСОБА_7 в судовому засіданні в суді апеляційної інстанції вину визнав повністю та щиро розкаявся.

Що стосується доводів прокурора про те, що суд безпідставно визнав обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченого за ч.3 ст.286-1 КК України, а саме вчинення кримінального правопорушення щодо особи похилого віку, то на думку апеляційного суду вони є слушними.

Так згідно з пункту 2 частини 3 статті 374 КПК України у мотивувальній частині вироку, зокрема, зазначаються обставини, які пом`якшують або обтяжують покарання.

Пунктом 6 частини 1 статті 67 КК України визначено обставини, які обтяжують покарання, зокрема, вчинення кримінального правопорушення щодо особи похилого віку.

Як вбачається з обвинувального акта, органом досудового розслідування при формулюванні пред`явленого обвинувачення, яке в подальшому було визнане судом першої інстанції доведеним та викладено в обвинувальному вироку, вчинення злочину щодо особи похилого віку ОСОБА_7 не інкримінувалось.

Крім цього за вироком суду ОСОБА_7 визнано винуватим у вчинені необережніх дій, які виразилися в порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, якщо вони спричинили смерть потерпілого, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.286-1 КК України.

Суб`єктивна сторона злочину, передбаченого статтею 286-1 КК України, характеризується необережною формою вини, що визначається характером ставлення винного до наслідків.

Як вбачається із матеріалів кримінального провадження та встановлених судом фактичних обставин, травмування особи похилого віку в результаті дорожньо-транспортної пригоди не охоплювалось умислом обвинуваченого ОСОБА_7 , а тому не може вважатись обставиною, яка обтяжує покарання.

Виходячи з викладеного, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції фактично вийшов за межі висунутого ОСОБА_7 обвинувачення, необґрунтовано визнавши обставиною, що обтяжує його покарання - вчинення злочину щодо особи похилого віку, що призвело до неправильного застосуванням судом першої інстанції закону України про кримінальну відповідальність.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає за необхідне виключити з мотивувальної частини вироку визнання судом обставиною, яка обтяжує покарання, вчинення кримінального правопорушення щодо особи похилого віку.

Водночас доводи сторони захисту в апеляційній скарзі про наявність підстав для застосування при призначенні покарання положень ст.69 КК України є безпідставними та не обґрунтованими виходячи із наступного.

Згідно з ст.65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання з врахуванням ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особи винного, обставин, що пом`якшують і обтяжують покарання. При цьому воно повинно бути необхідне і достатнє для її виправлення і попередження нових кримінальних правопорушень.

В той же час згідно зі ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженим, так і іншими особами. Для досягнення законодавчо визначеної мети покарання суди мають керуватися принципами призначення покарання, до яких належить, у тому числі, принцип індивідуалізації та принцип справедливості покарання. Це означає не тільки те, що передбачений законом склад кримінального правопорушення та рамки покарання повинні відповідати один одному, а й те, що покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного.

Тобто, при призначенні покарання суд повинен належним чином врахувати не тільки дані про особу обвинуваченого, відсутність обставин, що обтяжують покарання, сукупність пом`якшуючих покарання обставин, тощо, а й особливості вчинення конкретного кримінального правопорушення, обставини та спосіб його вчинення, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали.

Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_7 покарання суд першої інстанції врахував ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, які згідно ст.12 КК України відносяться до категорії кримінальних проступків та тяжких злочинів, обставини їх вчинення та дані про особу винного.

Суд першої інстанції при визначенні виду і розміру покарання обвинуваченому враховано, що обвинувачений ОСОБА_7 вину не визнав, раніше не судимий, одружений, неповнолітніх дітей на утриманні немає, пенсіонер, інвалід 2 групи, в установах міста на обліку не перебуває, за місцем мешкання характеризується позитивно, відсутність пом`якшуючих обставин, прийшов до вірного висновку, що виправлення та перевиховання ОСОБА_7 не можливе без ізоляції від суспільства та призначив покарання, в межах санкцій ч.3 ст.286-1, ч.1 ст.135 КК України, у виді позбавлення волі, з позбавленням права керувати транспортними засобами.

Обставин, які пом`якшують покарання, місцевий суд не вбачав.

До обставин, які обтяжують покарання за ч.1 ст.135 КК України суд визнав вчинення кримінального правопорушення в стані алкогольного сп`яніння.

Апеляційний суд вважає, що застосувати положення ст. 69 КПК України не є можливим за встановлених судом обставин, оскільки покарання не буде відповідати загальним засадам призначення покарання, принципам законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання. Крім того, таке покарання буде недостатнім для досягнення мети такого покарання, не буде співмірним протиправному діянню і не може вважатися явно справедливим через неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Разом з тим в суді апеляційної інстанції ОСОБА_7 свою винуватість у вчиненні інкримінованих злочинів визнав та розкаявся, відшкодував шкоду, визначену вироком суду. Згідно матеріалів провадження обвинувачений раніше не судимий, перший раз притягається до кримінальної відповідальності, є інвалідом 2-ї групи загального захворювання, має невиліковну хворобу опорно-рухової системи та інші тяжкі хвороби, за місцем проживання характеризується позитивно.

Відповідно з встановленим до обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого, апеляційний суд відносить відшкодування шкоди.

Обставина, яка обтяжує покарання за ч.1 ст.135 КК України, - вчинення кримінального правопорушення в стані алкогольного сп`яніння.

За наявності зазначених обставин колегія суддів вважає за можливе призначити ОСОБА_7 мінімальне покарання, передбачене ч.3 ст.286-1 КК України з позбавленням права керувати транспортними засобами, залишити призначене судом покарання за ч.1 ст.135 КК України, та на підставі ч.1 ст.70 КК України призначити остаточне покарання за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим.

Таке покарання, на думку колегії суддів відповідатиме принципам законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, буде необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових злочинів.

З вищенаведених підстав, апеляційні скарги прокурора та захисника підлягають задоволенню частково.

Керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407 КПК України, Волинський апеляційний суд,-

У Х В А Л И В :

Апеляційні скарги прокурора, захисника обвинуваченого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 задовольнити частково.

Вирок Луцького міськрайонного суду Волинської області від 23 червня 2023 року про обвинувачення ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.286-1, ч.1 ст.135 КК України в частині призначеного покарання змінити.

Зменшити ОСОБА_7 покарання за ч.3 ст.286-1 КК України до 5 (п`яти) років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 7 (сім) років.

Залишити призначене покарання за ч.1 ст.135 КК України у виді 2 (двох) років позбавлення волі.

На підставі ч.1 ст.70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим визначити ОСОБА_7 остаточне покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 7 (сім) років.

Виключити з мотивувальної частини вироку обставину, що обтяжує покарання, - вчинення злочину щодо особи похилого віку.

У решті вирок суду першої інстанції залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту його проголошення.

Касаційна скарга на ухвалу може бути подана безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Головуючий

Судді