КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Апеляційне провадження
№3-зв/824/3/2024
П О С Т А Н О В А

23 січня 2024 року місто Київ

справа № 369/15465/23

Київський апеляційний суд в складі судді судової палати з розгляду цивільних справ ОСОБА_1 , розглянувши заяву захисника-адвоката ОСОБА_2 , який діє в інтересах ОСОБА_3 про відвід судді Київського апеляційного суду ОСОБА_4 , -

В С Т А Н О В И В:

Постановою судді Києво-Святошинського районного суду Київської області від 09 жовтня 2023 року ОСОБА_3 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Стягнуто з ОСОБА_3 судовий збір у розмірі 536,80 грн.

Не погоджуючись з вказаною постановою суду першої інстанції, захисник-адвокат ОСОБА_2 , який діє в інтересах ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 20 грудня 2023 року визначено суддю-доповідача ОСОБА_4 для розгляду вказаної справи.

16 січня 2024 року до Київського апеляційного суду надійшла заява від захисника-адвоката ОСОБА_2 , який діє в інтересах ОСОБА_3 про відвід судді ОСОБА_4 від розгляду вказаної справи.

Заяву обґрунтовував тим, що під час судового засідання суддя ОСОБА_4 в порушення ст.268 КУпАП не повідомила ОСОБА_3 її права.

Вказував, що суддя ОСОБА_4 маючи на меті відмовити в задоволенні апеляційної скарги, що очевидно вбачалось з поведінки судді повідомила, що не вбачає за необхідне викликати свідка, який може підтвердити відсутність складу адміністративного правопорушення, при чому суддя не обґрунтувала та не мотивувала своє усне рішення.

Зазначав, що досліджуючи докази по справі, а саме відеозапис суддя не здійснювала його безперервно, а прохала секретаря постійно перемотувати відеозапис, тим самим належним чином не дослідила доказ, що надало можливість пропустити ключові обставини, які свідчать про невинуватість ОСОБА_5 , другий відеозапис в справі суддя взагалі не бажала досліджувати.

Посилався на те, що здійснюючи перешкоди в доступі до правосуддя шляхом незаконної відмови в доступі до правосуддя суддя ОСОБА_4 здійснює перешкоди в встановленні дійсних обставин по справі.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями питання про відвід судді ОСОБА_4 призначено судді-доповідачу ОСОБА_1 .

Вивчивши матеріали справи та перевіривши доводи, викладені в заяві про відвід, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення заяви про відвід, виходячи з наступного.

Кодекс України про адміністративні правопорушення не містить спеціальних норм, що передбачають для учасників судового розгляду можливість заявити відвід судді і, відповідно, не передбачають порядку розгляду такої заяви про відвід, а тому слід застосовувати аналогію з КПК України.

Разом з тим, згідно положень ст.2 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією України і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Європейський Суд з прав людини неодноразово звертав увагу на недосконалість чинного законодавства України і необхідність дотримуватися принципу правової визначеності (п.53 рішення від 06 листопада 2008 року у справі «Єлоєв проти України» (Yeloyev v. Ukraine), заява №17283/02); п.19 рішення від 18 грудня 2008 року у справі «Новік проти України» (Novik v. Ukraine), заява №48068/06), а Конституційний суд України у п.3.4 і 3.6 свого рішення від 11 жовтня 2011 року (справа № 10-рп/2011), та аналізуючи положення міжнародних актів, наголосив, що не вбачається різниці між кримінальними та адміністративними протиправними діяннями, оскільки вони охоплюються загальним поняттям «правопорушення», а відмінність адміністративного правопорушення від злочину полягає, насамперед, у тому, що воно є менш суспільно небезпечним».

Рада суддів України у пункті 4 рішення від 08 червня 2017 року №34 роз`яснила, що у разі необхідності врегулювання суддею конфлікту інтересів при розгляді матеріалів про адміністративне правопорушення відповідно до Кодексу України про адміністративні правопорушення, з огляду на відсутність норм, що визначають правила відводу (самовідводу), до внесення змін до чинного законодавства, враховуючи засади судочинства, передбачені Конституцією України, міжнародні стандарти щодо незалежності суддів, неупередженості та безсторонності судочинства можливе застосування чинних процесуальних норм за аналогією.

Відповідно до ч.1 ст.6 Європейської Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини від 04 листопада 1950 року кожна людина має право при визначенні її громадських прав та обов`язків або будь-якого обвинувачення проти неї на справедливий і відкритий розгляд впродовж розумного терміну незалежним і безстороннім судом, створеним відповідно до закону. Таким чином кожній людині гарантується справедливий розгляд її справи незалежним і безстороннім судом.

Згідно практики Європейського Суду з прав людини, наявність безсторонності відповідно до п.1 ст.6 Конституції України повинна визначатися за суб`єктивними та об`єктивними критеріями. За суб`єктивним критерієм беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі. За об`єктивним критерієм визначається, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності. У кожній окремій справі слід визначати, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчить про те, що суд не є безстороннім.

Статтею 8 Конституції України визначено, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується.

Статтею 55 Конституції України передбачено, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.81 КПК України у разі заявлення відводу слідчому судді або судді, який здійснює судове провадження одноособово, його розглядає інший суддя цього ж суду, визначений у порядку, встановленому частиною 3 статті 35 цього Кодексу. У разі заявлення відводу одному, кільком або всім суддям, які здійснюють судове провадження колегіально, його розглядає цей же склад суду. Усі інші відводи під час досудового розслідування розглядає слідчий суддя, а під час судового провадження - суд, який його здійснює.

Згідно з ч.5 ст.80 КПК України відвід повинен бути вмотивованим.

Підставою, яка викликає сумнів в неупередженості судді ОСОБА_4 , на думку захисника-адвоката ОСОБА_2 , який діє в інтересах ОСОБА_3 є відмова судді ОСОБА_4 у задоволенні клопотання про виклик свідка, не роз`яснення прав ОСОБА_3 та неналежним чином дослідження доказів по справі.

Отже в даному випадку має місце незгода захисника-адвоката ОСОБА_2 , який діє в інтересах ОСОБА_3 з процесуальним рішенням суду щодо відмови у задоволенні клопотання про виклик свідка та з процесуальними діями судді, що не може бути підставою для відводу.

Обставини, покладені в основу заяви захисника-адвоката ОСОБА_2 , який діє в інтересах ОСОБА_3 про відвід судді ОСОБА_4 , не свідчать про існування обставин, які викликають сумнів у неупередженості та об`єктивності судді.

Таким чином у задоволенні заяви про відвід судді ОСОБА_4 слід відмовити.

Керуючись ст.294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні заяви захисника-адвоката ОСОБА_2 , який діє в інтересах ОСОБА_3 про відвід судді Київського апеляційного суду ОСОБА_4 відмовити.

Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя: ОСОБА_1