Справа № 303/1392/22
Закарпатський апеляційний суд
У Х В А Л А

І м е н е м У к р а ї н и

27.11.2023 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі :

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

суддів - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю секретарки судових засідань ОСОБА_4 ,

та учасників судового розгляду: апелянта ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали судового провадження № 11-сс/4806/483/23, за апеляційною скаргою, яку подав адвокат ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_5 ,

В С Т А Н О В И В:

Ухвалою слідчого судді Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 20 жовтня 2023 року, частково задоволено скаргу адвоката ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_5 , подану в порядку п. 3 ч.1 ст.303 КПК України на рішення дізнавача про закриття кримінального провадження № 0000434, відомості про кримінальне правопорушення в якому 12.10.2021 внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань (далі - ЄРДР) за ознаками кримінального правопорушення (проступку), передбаченого ч.2 ст.125, ч. 1 ст.296 КК України: постанову дізнавача СД ВП № 1 Мукачівського РУП ГУНП в Закарпатській області, лейтенанта поліції ОСОБА_7 про закриття кримінального провадження № 0000434, внесеного до ЄРДР 12.10.2021 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.125 та ч. 1 ст.296 КК України від 05.10.2023 в частині, що стосується ч.2 ст.125 КК України - скасувати. Дізнання за ч.2 ст.125 КК України, - продовжити.

З матеріалів судового провадження убачається, що 11.10.2023, до слідчого судді Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області надійшла скарга адвоката ОСОБА_6 на постанову дізнавача про закриття кримінального провадження від 05.10.2023. Адвокат ОСОБА_6 обґрунтовує свої вимоги тим, що 12.10.2021 до ЄРДР було внесено відомості про вчинення кримінального правопорушення за заявою ОСОБА_5 та зареєстровано кримінальне провадження за № 0000434, розпочате дізнання за ознаками ч.2 ст.125 КК України. Виключно в результаті задоволення низки клопотань потерпілого, дізнавачем проведено слідчі (розшукові) дії, допитано свідків та проведено судово-медичну експертизу, якою підтверджено наявність тілесних ушкоджень у потерпілого ОСОБА_5 , нехарактерних для падіння з висоти власного зросту, а характерних для нанесення ударів руками. Постанову дізнавача про закриття кримінального провадження від 05.10.2023 адвокат ОСОБА_6 отримав 10.10.2023, тому вважає, що процесуальний строк на оскарження постанови про закриття кримінального провадження, ним не пропущено. Адвокат ОСОБА_6 також вказує нате, що постанова про закриття кримінального провадження є незаконною. Звертає увагу на те, що допитані свідки дали суперечливі покази щодо обставин події, яка мала місце 11.10.2021 о 14:37 год, біля адмінбудівлі Зубівського старостинського округу, де у ОСОБА_5 мав місце конфлікт з старостою села ОСОБА_8 . Крім того, адвокат ОСОБА_6 вважає, що дізнавачем не проведено слідчих експериментів зі свідком ОСОБА_9 та іншими свідками за участю потерпілого, що дізнавачем не взяті до уваги вказівки дані в ухвалі Закарпатського апеляційного суду від 16.03.2023 щодо проведення слідчих дій, які не проведено через відмову свідків від участі у таких. Посилається на те, що свідки не вправі відмовлятись від дачі показань, у тому числі при проведенні слідчих дій. Крім того, дізнавачем було відмовлено потерпілому та його представнику у долученні до матеріалів кримінального провадження аудіодиску з записом розмови, що відбувалася у кабінеті старости села у день події, безпосередньо перед заподіянням тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_5 , а тому вважає, що постанова дізнавачем винесена передчасно, без належного дослідження обставин, без проведення слідчих експериментів, без пояснень експертів, а тому просить таку скасувати. Враховуючи вищенаведене, адвокат ОСОБА_6 у скарзі просить скасувати постанову слідчого.

Слідчий суддя встановив, що постановою дізнавача СД ВП № 1 Мукачівського РУП ГУНП в Закарпатській області, ОСОБА_10 від 05.10.2023, кримінальне провадження № 0000434, внесене 12.10.2022 до ЄРДР за ознаками кримінального правопорушення (проступку), передбаченого ч.2 ст.125 та ч.1 ст. 296 КК України, закрито на підставі п.2 ч.1 ст. 284 КПК України, оскільки в процесі дізнання встановлена відсутність у діях ОСОБА_8 складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.125 КК України, тобто не встановлено факту нанесення тілесних ушкоджень громадянину ОСОБА_5 саме громадянином ОСОБА_8 , одночасно дізнавачем встановлена відсутність у діях ОСОБА_8 прямого умислу на вчинення суспільно-небезпечних дій, що грубо порушують громадський порядок, яке вчинене з явної неповаги до суспільства і супроводжувалось особливою зухвалістю чи винятковим цинізмом, що є обов`язковою ознакою для кваліфікації дій за ч.1 ст. 296 КК України. Вказана постанова дізнавачем обґрунтована тим, що в ході дізнання не здобуто жодних доказів того, що саме ОСОБА_11 спричинив легкі тілесні ушкодження ОСОБА_5 , які виявлені в останнього (ч. 2 ст. 125 КК України), як і не встановлено в діях ОСОБА_8 прямого умислу на вчинення хуліганства (ч.1 ст.296 КК України). Дослідивши матеріали кримінального провадження №0000434, слідчий суддя дійшов висновку, що встановлені в ході дізнання обставини, є достатніми для можливості дізнавачу надати відповідну оцінку щодо наявності чи відсутності підстав для закриття кримінального провадження за ч.1 ст.296 КК України, а тому слідчий суддя дійшов висновку, що винесена дізнавачем постанова відповідає завданням та засадам кримінального провадження, а наведене в ній мотивування є достатнім і релевантним прийнятому рішенню. Так, слідчий суддя вважає, що постанова дізнавача від 05.10.2023 про закриття кримінального провадження на підставі п. 2 ч.1 ст. 284 КПК України в частині, що стосується кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 296 КК України, відповідає вимогам ч. 5 ст. 110 КПК України, оскільки в процесі дізнання встановлена відсутність у діянні особи, на яку вказує потерпілий, складу цього кримінального правопорушення. Водночас, доводи адвоката ОСОБА_6 щодо невиконання слідчим необхідних слідчих дій з метою перевірки здобутих в ході дізнання доказів - визнані слушними і такими є підставою для задоволення скарги та скасування постанови дізнавача про закриття кримінального провадження від 05.10.2023 в частині, що стосується ч.2 ст.125 КК України, оскільки під час розгляду скарги виявлена неповнота проведення дізнання в частині перевірки здобутих доказів. Так, слідчий суддя констатував, що з доказів, здобутих у ході дізнання, вбачається, що у ОСОБА_8 з особистих спонукань раптово виникли неприязні стосунки з потерпілим ОСОБА_5 , що переросли у конфлікт, який почався у кабінеті при свідках, продовжився у коридорі адміністративної будівлі без свідків та завершився на сходинках входу до адмінбудівлі при свідках, що підтвердили свідки події та потерпілий ОСОБА_5 та особисто ОСОБА_8 . Однак, дізнавачем у ході дізнання не з`ясовано, чи були у ОСОБА_8 підстави чи мотиви на спричинення ОСОБА_5 тілесних ушкоджень та чи були у ОСОБА_5 підстави обмовляти ОСОБА_8 - вказуючи на останнього, як на особу, що спричинила йому тілесні ушкодження у коридорі приміщення адмінбудівлі. Крім того, дізнавачем не задоволено клопотання потерпілого ОСОБА_5 та його представника - адвоката ОСОБА_6 про доручення до матеріалів кримінального провадження диску з аудіозаписом розмов, які відбувалися у кабінеті приміщення адмінбудівлі старостату у день події, тим самим позбавивши потерпілого подавати докази у кримінальному провадженні, чим порушено вимоги ч.1 ст.93 КПК України. Такі недоліки дізнання, в частині що стосується ч.2 ст.125 КК України, дають підстави вважати закриття провадження за цією нормою матеріального права передчасним. Тому слідчий суддя частково задовольнив скаргу адвоката ОСОБА_6 , який діє в інтересах ОСОБА_5 .

В апеляційній скарзі адвокат ОСОБА_6 вказує на те, що оскаржувана ухвала слідчого судді є необґрунтованою, незаконною, такою, що підлягає скасуванню. Апелянт посилається на ті ж доводи, на які вказує у скарзі на постанову дізнавача про закриття кримінального провадження. Вважає, що належного та повного проведення досудового розслідування у справі не було здійснено, після подання клопотань, скарг до суду, дізнавач імітував проведення процесуальних, слідчих дій. Просить ухвалу слідчого судді скасувати, постановити нову, якою скасувати постанову дізнавача від 05.10.2023, якою кримінальне провадження № 0000434, внесене до ЄРДР 12.10.2022 за ознаками кримінального правопорушення (проступку), передбаченого ч.2 ст.125 та ч.1 ст. 296 КК України, закрито на підставі п.2 ч.1 ст. 284 КПК України, а матеріали кримінального провадження направити для продовження досудового розслідування.

Заслухавши доповідь судді про суть ухвали слідчого судді, повідомлення про те, ким і в якому обсязі вона оскаржена, пояснення ОСОБА_5 , який підтримав апеляційну скаргу, перевіривши матеріали судового провадження, колегія суддів вважає, що підстав для задоволення апеляційної скарги не має.

Апеляційна скарга розглядається за відсутності прокурора, та адвоката ОСОБА_6 , неявка яких, з огляду на положення ст. 405 цього Кодексу, не перешкоджає її розгляду. Приймаючи рішення про розгляд судового провадження за відсутності вищевказаних осіб береться до уваги, що: прокурор, та адвокат ОСОБА_6 , належним чином повідомлені про час та місце розгляду апеляційної скарги; даних про поважність причин неявки чи заяв про відкладення розгляду апеляційної скарги на інший день до апеляційного суду не надходило; адвокат ОСОБА_6 подав заяву про розгляд апеляційної скарги без його участі і те, що скаржник ОСОБА_5 не заперечував щодо розгляду справи за відсутності адвоката.

При оцінці доводів апеляційної скарги про незаконність та необґрунтованість ухвали слідчого судді колегія суддів бере до уваги такі приписи кримінального процесуального закону та фактичні обставини.

Статтею 303 КПК України передбачено вичерпний перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого або прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового провадження. Враховуючи приписи п. 3 ч. 1 ст. 303 КПК України, на досудовому провадженні можуть бути оскаржені такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача або прокурора: рішення слідчого, дізнавача про закриття кримінального провадження - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником.

Приписи ст. 307 КПК України регламентують, що за результатами розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача чи прокурора постановляється ухвала згідно з правилами цього Кодексу. Ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про: скасування рішення слідчого, дізнавача чи прокурора; скасування повідомлення про підозру; зобов`язання припинити дію; зобов`язання вчинити певну дію; відмову у задоволенні скарги. Положення частини третьої статті 307 щодо заборони оскарження ухвали слідчого судді за результатами розгляду скарги на бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви, повідомлення про кримінальне правопорушення, визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), згідно з Рішенням Конституційного Суду № 4-р(II)/2020 від 17.06.2020.

Ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дію чи бездіяльність слідчого, дізнавача чи прокурора не може бути оскаржена, окрім ухвали про відмову у задоволенні скарги на постанову про закриття кримінального провадження, скарги на відмову слідчого, прокурора в задоволенні клопотання про закриття кримінального провадження з підстав, визначених пунктом 9-1 частини першої статті 284 цього Кодексу, про скасування повідомлення про підозру та відмову у задоволенні скарги на повідомлення про підозру.

Відповідно до ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги. За клопотанням учасників судового провадження суд апеляційної інстанції зобов`язаний повторно дослідити обставини, встановлені під час кримінального провадження, за умови, що вони досліджені судом першої інстанції не повністю або з порушеннями, та може дослідити докази, які не досліджувалися судом першої інстанції, виключно якщо про дослідження таких доказів учасники судового провадження заявляли клопотання під час розгляду в суді першої інстанції або якщо вони стали відомі після ухвалення судового рішення, що оскаржується.

Зі змісту апеляційної скарги вбачається, що рішення слідчого судді в частині скасування постанови дізнавача про закриття кримінального провадження за ч. 2 ст. 125 КК України та повернення кримінального провадження за ч. 2 ст. 125 КК України для продовження дізнання, - не оскаржується, а тому відповідно до вимог ст. 404 КПК України висновки слідчого судді у цій частині не перевіряються. При цьому, апеляційний суд бере до уваги те, що за змістом ст. 309 КПК України рішення слідчого судді про задоволення скарги на постанову про закриття кримінального провадження та повернення кримінального провадження для продовження досудового розслідування - оскарженню не підлягає.

Тому, ухвала слідчого судді переглядається у межах доводів апеляційної скарги ОСОБА_5 , а саме в частині відмови в задоволенні скарги на постанову про закриття кримінального провадження за ч. 1 ст. 296 КК України.

Колегія суддів вважає, що під час розгляду скарги, яку подав адвокат ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_5 , слідчий суддя дотримався вищевказаних вимог закону, повно, всебічно та об`єктивно дослідив надані йому матеріали кримінального провадження, ретельно перевірив доводи скарги, дав їм належну правову оцінку і в частині відмови в задоволенні скарги на постанову про закриття кримінального провадження за ч. 1 ст. 296 КК України постановив законне, обґрунтоване та вмотивоване судове рішення.

Так, колегія суддів вважає, що слідчий суддя обґрунтовано взяв до уваги позицію щодо кримінально-правової оцінки діяння, передбаченого ст. 296 КК України, яка міститься в постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року (справа № 288/1158/16-к), відповідно до якої: «Безпосереднім об`єктом кримінально-правової охорони за ст. 296 КК України є громадський порядок, тобто суспільні відносини, що сформовані внаслідок дії правових норм, а також морально-етичних засад, звичаїв, традицій та інших позаюридичних чинників і полягає в дотриманні усталених правил співжиття. Винятковим цинізмом у контексті ст. 296 КК України визнаються дії, що демонструють брутальну зневагу до загальноприйнятих норм моралі, зокрема прояви безсоромності чи грубої непристойності, публічне оголення, знущання з хворих, дітей, людей похилого віку, осіб, що знаходяться у безпорадному стані. Обов`язковою ознакою суб`єктивної сторони хуліганства є мотив явної неповаги до суспільства. Домінування у свідомості винного такого внутрішнього спонукання і відсутність особистого мотиву посягання на потерпілого є головним критерієм відмежування хуліганства як злочину проти громадського порядку та моральності від злочинів проти особи. Таким чином, для юридичної оцінки діяння за ст. 296 КК України обов`язковим є поєднання ознак об`єктивної сторони цього злочину у виді грубого порушення громадського порядку, що супроводжується особливою зухвалістю чи винятковим цинізмом, і суб`єктивної сторони, зокрема, мотиву явної неповаги до суспільства. За відсутності відповідного мотиву, коли застосування насильства зумовлене неприязними стосунками з потерпілим і прагненням завдати шкоди конкретній особі з особистих спонукань, сам собою факт вчинення протиправних дій у громадському місці в присутності сторонніх осіб не дає достатніх підстав для кваліфікації їх як хуліганства. Зміст і спрямованість протиправного діяння, що має істотне значення для його правової оцінки, в кожному конкретному випадку визначається виходячи з часу, місця, обстановки й інших обставин його вчинення, характеру дій винного, а також поведінки потерпілого і стосунків, що склалися між ними».

При цьому, дослідивши додані до скарги матеріали та матеріали кримінального провадження № 0000434, а також перевіривши доводи скарги, колегія суддів вважає, що слідчий суддя обґрунтовано взяв до уваги те, що здобутими органом дізнання доказами (протоколи допитів: потерпілого ОСОБА_5 , особи ОСОБА_8 , свідків: ОСОБА_9 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , які перевірені в ході слідчих експериментів, висновки експертиз, проведених у даному кримінальному провадженні) встановлено, що 11 жовтня 2021 року о 14 год 37 хв у примішенні адмінбудівлі Зубівського старостинського округу, між громадянином ОСОБА_5 та старостою ОСОБА_8 мав місце конфлікт, який почався в службовому кабінеті ОСОБА_8 в присутності свідків: ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_9 та ОСОБА_17 , тобто мала місце словесна суперечка між ОСОБА_18 та ОСОБА_19 , в ході якої обоє вийшли в коридор адмінбудівлі. Згідно показів свідків, останні залишилися сидіти в кабінеті старости села, проте чули звуки конфлікту (шум та гуркіт), що доносився з коридору, однак що саме відбувалося в коридорі адмінбудівлі між ОСОБА_20 та ОСОБА_11 ніхто не бачив. Свідки ОСОБА_12 та ОСОБА_15 , які стояли на вулиці перед адмінбудівлею Зубівського старостинського округу, бачили, як між ОСОБА_20 та ОСОБА_11 відбувалася сварка та як ОСОБА_20 виштовхав ОСОБА_21 у напрямку сходів і вони обоє впали зі сходів на землю. При цьому, ОСОБА_8 у своїх поясненнях підтвердив, що між ним та ОСОБА_20 мала місце суперечка, яка почалася у кабінеті та продовжилася у коридорі, а закінчилася на сходах, з яких вони обоє впали на землю.

Як вірно встановлено слідчим суддею, згідно з висновком експерта № 5 (комісійної судово-медичної експертизи) від 30.03.2022, проведеного з урахуванням даних висновку експерта № 13/2021 (додаткової) від 17.01.2022, виявлені у гр-на ОСОБА_5 тілесні ушкодження у вигляді струсу головного мозку, перелому носа без зміщення уламків, виникли внаслідок дії тупого твердого предмета за ударним механізмом спричинення, яким могла бути стиснута в кулак рука сторонньої людини чи інший тупий твердий предмет. Тілесні ушкодження у вигляді струсу головного мозку, перелому носа без зміщення уламків, спричинили розлад здоров`я на строк більше 6, але не більше, як 21 день. За давністю виникнення, вказані тілесні ушкодження, згідно з даними медичної документації, відповідають строку події, що мала місце 11.10.2021.

Тому, апеляційний суд погоджується з висновком слідчого судді про те, що в ході дізнання встановлено відсутність обставин події, які б вказували на наявність у діях ОСОБА_8 ознак хуліганства, тобто грубого порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю чи винятковим цинізмом, передбаченого ч. 1 ст. 296 КК України, тому рішення дізнавача про закриття кримінального провадження в цій частині - є обґрунтованим.

При цьому, на переконання апеляційного суду, слідчий суддя дійшов належного висновку і про те, що доводи скаржника (заявника) щодо невиконання слідчим необхідних слідчих дій з метою перевірки здобутих у ході дізнання доказів - є підставою для задоволення скарги та скасування постанови дізнавача про закриття кримінального провадження від 05.10.2023 в частині, що стосується ч. 2 ст. 125 КК України, оскільки під час розгляду скарги виявлена неповнота проведення дізнання в частині перевірки здобутих доказів.

Із урахуванням наведеного вище, доводи апеляційної скарги про те, що належного та повного проведення досудового розслідування у справі не було здійснено, а після подання клопотань, скарг до суду, дізнавач імітував проведення процесуальних, слідчих дій, - апеляційний суд не бере до уваги і відхиляє, оскільки такі жодним чином не спростовують висновків слідчого судді про відмову в задоволенні скарги на постанову дізнавача в частині закриття кримінального провадження за ч. 1 ст. 296 КК України.

Із цих підстав, доводи апеляційної скарги апеляційний суд визнає безпідставними і такими, що не впливають на висновки слідчого судді про законність та обґрунтованість оскаржуваної постанови в частині закриття кримінального провадження за ч. 1 ст. 296 КК України.

Відхиляючи доводи апеляційної скарги, апеляційний суд бере до уваги те, що апелянтом не надано доказів, які б могли слугувати підставою для скасування оскаржуваної постанови, а також не повідомлено будь-яких додаткових відомостей, які не були враховані слідчим суддею при розгляді скарги на постанову в частині закриття кримінального провадження за ч. 1 ст. 296 КК України та при проведенні дізнання і винесенні оскаржуваної постанови в цій частині.

Разом із тим, як слідчим суддею, так і апеляційним судом не встановлено даних, які б вказували на неповноту, неправильність чи неефективність дізнання у кримінальному провадженні за ч. 1 ст. 296 КК України, а також даних, які б свідчили про необхідність проведення будь-яких додаткових слідчих процесуальних дій з метою розслідування кримінального провадження за ч.1 ст. 296 КК України.

Тому, апеляційний суд доходить висновку про те, що зміст та форма оскаржуваної постанови про закриття кримінального провадження за ч. 1 ст. 296 КК України відповідає вимогам статті 110 КПК та фактичним обставинам справи і у межах цього кримінального провадження було вжито всіх передбачених законом заходів щодо зібрання та оцінки доказів відповідно до вимог ст. 94 КПК України, із точки зору належності, допустимості, достовірності, а в сукупності з іншими доказами - із точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, виходячи із положення ст. 2 КПК України, у зв`язку з чим постанова дізнавача в частині закриття кримінального провадження за ч. 1 ст. 296 КК України не підлягає скасуванню.

Із урахуванням наведеного вище, колегія суддів висновок слідчого судді про те, що постанова дізнавача в частині закриття кримінального провадження за ч. 1 ст. 296 КК України відповідає вимогам ст. 284 КПК України, вважає належним чином обґрунтованим, а доводи апеляційної скарги - такими, що не підлягають задоволенню.

На будь-які інші підстави для скасування судового рішення, постановленого за результатами розгляду поданої адвокатом ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_5 скарги, в апеляційній скарзі не вказується і на такі ОСОБА_5 не посилався під час її розгляду.

Беручи до уваги наведене вище, колегія суддів доходить висновку, що при постановленні ухвали слідчим суддею дотримані вимоги чинного КПК України, будь-які істотні порушення норм КПК України, які могли б стати підставою для скасування ухвали слідчого судді не допущені, а тому подана ОСОБА_5 апеляційна скарга задоволенню не підлягає, а оскаржувана ухвала слідчого судді підлягає залишенню без зміни.

Приймаючи рішення колегія суддів бере до уваги положення ст. 26 КПК України, зокрема, те, що сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та в спосіб, передбачених цим Кодексом; ст. 404 цього Кодексу в частині перегляду судового рішення в межах апеляційної скарги; положення ст. ст. 220, 317 цього ж Кодексу про те, що саме за клопотанням учасників судового провадження апеляційний суд визначає необхідність дослідження тих чи інших доказів для з`ясування фактичних обставин справи і те, що апелянтом не надано будь-яких доказів у підтвердження наведених ним доводів та у спростування висновків слідчого судді.

Керуючись ст. ст. 376, 404, 405, 407, 418, 419, 422 КПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу, яку подав ОСОБА_5 , залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 20 жовтня 2023 року, якою частково задоволено скаргу адвоката ОСОБА_6 , який діє в інтересах ОСОБА_5 , та постанову дізнавача СД ВП № 1 Мукачівського РУП ГУНП в Закарпатській області, лейтенанта поліції ОСОБА_7 про закриття кримінального провадження № 0000434, внесеного до ЄРДР 12.10.2021 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 та ч. 1 ст. 296 КК України від 05.10.2023 в частині, що стосується ч. 2 ст. 125 КК України - скасовано і дізнання за ч. 2 ст. 125 КК України продовжено, а також відмовлено у задоволенні скарги в частині скасування постанови про закриття кримінального провадження за ч. 1 ст. 296 КК України, - залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною й відповідно до ч. 4 ст. 424 КПК України оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді: