Номер провадження:1-кс/521/4004/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 грудня 2023 року м. Одеса

Слідчий суддя Малиновського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши в залі суду в м. Одесі скаргу адвоката ОСОБА_3 , яка діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_4 на повідомлення про підозру від 17.09.2023 року у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 186 КК України в рамках кримінального провадження №0000635 від 16.09.2023 року,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора - ОСОБА_5 ,

захисника - ОСОБА_3 ,

підозрюваного - ОСОБА_4 ,

ВСТАНОВИВ:

Адвокат ОСОБА_3 , яка діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_4 , звернулася до слідчого судді зі скаргою на повідомлення про підозру від 17.09.2023 року у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 186 КК України в рамках кримінального провадження №0000635 від 16.09.2023 року.

В обґрунтування своєї скарги адвокат ОСОБА_3 посилається на те, що 16.09.2023 року, на підставі заяви ОСОБА_6 про нібито скоєний відносно нього злочин, була пред`явлена підозра старшим слідчим СВ Відділення поліції №3 Одеського районного управління поліції №1 ГУНП в Одеській області ОСОБА_7 , згідно якої ОСОБА_8 підозрюється в скоєнні пограбування останнього - його дії кваліфіковані органом досудового слідства за ч.4 ст. 186 КК України. Було внесено відомості в ЕРДР про скоєний злочин.

Одночасно прокурором Малиновської окружної прокуратури м. Одеси було погоджено клопотання про обрання запобіжного заходу ОСОБА_4 .

Ухвалою Малиновського суду м. Одеси - ОСОБА_4 було відмовлено в задоволенні клопотання прокурора Малиновської окружної прокуратури м. Одеси про обрання її підзахисному запобіжного заходу в вигляді тримання під вартою.

На протязі двох місяців - строк досудового слідства, даних щодо причетності ОСОБА_4 до скоєного злочину, слідчим не доведена. Крім того, слідчим, строк, за клопотанням з прокурором продовжено до трьох місяців.

Вважає, що підозра ОСОБА_4 є не обґрунтованою, по наступним підставам.

Так, повідомлення про підозру має містити певні відомості, відсутність або невідповідність яких свідчить про порушення вимог ст. 277 КПК України і є підставою для її скасування.

Аналіз змісту повідомлення про підозру, не містить виклад обставин та обґрунтування, які можуть переконати в можливій причетності особи до вчинення інкримінованого ОСОБА_4 кримінального правопорушення та матеріали кримінального провадження не містять жодних даних, які б вказували на дійсне заподіяння шкоди. На цій підставі повідомлення про підозру є необґрунтованим і, вважає що підлягає скасуванню.

Слідчим не доведено, не встановлено достовірно наявність нібито вкраденого у ОСОБА_6 майна - сумки синього кольору, яка, у нього була з процедур, а також флешки. Дії, які ОСОБА_4 просив встановити в своїх клопотаннях до слідчого відносно перевірки щодо її наявності в машині 16.09.2023 року - не проводились.

На відео, яке вилучено за кримінальним провадженням і були у слідчого та у прокурора на час повідомлення ОСОБА_4 підозри і із нього не вбачається наявність сумки у нього в руках. Тобто, не підтверджувалась обставина про заволодіння майном - а саме і сама кваліфікація дій її підзахисного. Незважаючи на це підозра була погоджена і пред`явлена.

Захисник та підозрюваний у судовому засіданні підтримали вимоги скарги та просили її задовольнити.

Прокурор у судовому засіданні вирішення скарги залишив на розсуд суду.

Слідчий суддя, вислухавши думку учасників процесу, дослідивши матеріали скарги та матеріали кримінального провадження, приходить до наступного висновку.

Відповідно до пункту 10 ч. 1 ст. 303 КПК України на досудовому провадженні може бути оскаржені повідомлення слідчого, прокурора про підозру після спливу одного місяця з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні кримінального проступку або двох місяців з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину, але не пізніше закриття прокурором кримінального провадження або звернення до суду із обвинувальним актом - підозрюваним, його захисником чи законним представником.

Відповідно до ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Статтею 21 КПК України передбачено, що кожному гарантується право на справедливий розгляд та вирішення справи в розумні строки незалежним і неупередженим судом, створеним на підставі закону.

Процесуальна процедура повідомлення про підозру регулюється положеннями глави 22 КПК України, зокрема, порядок повідомлення про підозру передбачено ст. 278 КПК України, випадки повідомлення про підозру передбачені ст. 276 КПК України, зміст повідомлення про підозру ст. 277 КПК України.

Отже підставою оскарження вказаного процесуального рішення є порушення вище вказаних процесуальних норм.

Так, відповідно до ст. 276 КПК України повідомлення про підозру обов`язково здійснюється в порядку, передбаченому статтею 278 цього Кодексу, у випадках: 1) затримання особи на місці вчинення кримінального правопорушення чи безпосередньо після його вчинення; 2) обрання до особи одного з передбачених цим Кодексом запобіжних заходів; 3) наявності достатніх доказів для підозри особи у вчиненні кримінального правопорушення. Особливості повідомлення про підозру окремій категорії осіб визначаються главою 37 цього Кодексу. У випадках, передбачених частиною першою цієї статті, слідчий, прокурор або інша уповноважена службова особа (особа, якій законом надано право здійснювати затримання) зобов`язані невідкладно повідомити підозрюваному про його права, передбачені статтею 42 цього Кодексу. Після повідомлення про права слідчий, прокурор або інша уповноважена службова особа на прохання підозрюваного зобов`язані детально роз`яснити кожне із зазначених прав.

Згідно із ст. 277 КПК України письмове повідомлення про підозру складається прокурором або слідчим за погодженням з прокурором. Повідомлення має містити такі відомості: 1) прізвище та посаду слідчого, прокурора, який здійснює повідомлення; 2) анкетні відомості особи (прізвище, ім`я, по батькові, дату та місце народження, місце проживання, громадянство), яка повідомляється про підозру; 3) найменування (номер) кримінального провадження, у межах якого здійснюється повідомлення; 4) зміст підозри; 5) правова кваліфікація кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа, із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність; 6) стислий виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа, у тому числі зазначення часу, місця його вчинення, а також інших суттєвих обставин, відомих на момент повідомлення про підозру; 7) права підозрюваного; 8) підпис слідчого, прокурора, який здійснив повідомлення.

Письмове повідомлення про підозру вручається в день його складення слідчим або прокурором, а у випадку неможливості такого вручення - у спосіб, передбачений цим Кодексом для вручення повідомлень. Письмове повідомлення про підозру затриманій особі вручається не пізніше двадцяти чотирьох годин з моменту її затримання. У разі якщо особі не вручено повідомлення про підозру після двадцяти чотирьох годин з моменту затримання, така особа підлягає негайному звільненню. Дата та час повідомлення про підозру, правова кваліфікація кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа, із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність невідкладно вносяться слідчим, прокурором до Єдиного реєстру досудових розслідувань (ст. 278 КПК України). У випадку виникнення підстав для повідомлення про нову підозру або зміну раніше повідомленої підозри слідчий, прокурор зобов`язаний виконати дії, передбачені статтею 278 цього Кодексу. Якщо повідомлення про підозру здійснив прокурор, повідомити про нову підозру або змінити раніше повідомлену підозру має право виключно прокурор (ст. 279 КПК України).

Судом встановлено, що СВ ВП №3 ОРУП №1 ГУНП в Одеській області, здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000635 від 16.09.2023 рокуза ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України.

У зазначеному кримінальному провадженні 17.09.2023 року ОСОБА_4 , повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України.

Так, ОСОБА_4 підозрюється в тому, що він 16.09.2023 року приблизно о 13 годині 45 хвилин, більш точного часу в ході досудового розслідування не встановлено, знаходячись по вул. Болгарська 38 у м. Одесі, у період введеного в Україні правового режиму воєнного стану, проник через відчинені водійські двері до салону автомобіля марки Volkswagen Polo д.н.з. НОМЕР_1 , де відкрито викрав речі, що належали потерпілому ОСОБА_9 , а саме: сумку синього кольору в якій знаходилися 2 футболки білого кольору, 1 шорти чорного кольору, 1 пара кросівок чорного кольору та флеш-носій чорного кольору з музичними файлами, який був вставлений в магнітолу автомобіля марки Volkswagen Polo д.н.з. НОМЕР_1 .

Між тим, відповідно до пункту 3 ч. 1 ст. 276 КПК України повідомлення про підозру обов`язково здійснюється в порядку, передбаченому статтею 278 цього Кодексу, у випадку наявності достатніх доказів для підозри особи у вчиненні кримінального правопорушення.

Суд, вирішуючи питання про обґрунтованість повідомлення про підозру, враховує, що з огляду на положення, закріплені у ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», судам слід враховувати позицію Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ). Зокрема, у рішенні ЄСПЛ від 21.04.2011 р. у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» зазначається про те, що «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30.08.1990 р., пункт 32). Вимога, що підозра має ґрунтуватись на обґрунтованих підставах є значною частиною гарантії недопущення свавільного затримання і тримання під вартою. За відсутності обґрунтованої підозри особа не може бути за жодних обставин затримана або взята під варту з метою примушення її зізнатися у злочині, свідчити проти інших осіб або з метою отримання від неї фактів чи інформації, які можуть служити підставою для обґрунтованої підозри (рішення від 13.11.2007 у справі «Чеботарі проти Молдови», пункт 48)».

Обґрунтованість підозри передбачає, що об`єктивно існують дані про причетність особи до вчинення правопорушення. До таких даних відносяться показання, документи, речові докази, висновки експертів, тощо. Саме наявність відповідних фактичних даних є необхідною умовою для обґрунтованого повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину.

Для вирішення питання щодо обґрунтованості повідомленої підозри оцінка наданих слідчому судді доказів здійснюється не в контексті оцінки доказів з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у фізичної або юридичної особи за вчинення злочину, доведення чи не доведення винуватості особи, з метою досягнення таких висновків, які необхідні суду при постановленні вироку, а з тією метою, щоб визначити вірогідність та достатність підстав причетності тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення, а також чи є підозра обґрунтованою, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення. За визначенням ЄСПЛ «обґрунтована підозра» у вчиненні кримінального злочину, про яку йде мова у статті 5 § 1 (с) Конвенції, передбачає наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила певний злочин». Так, відповідно до практики Європейського суду з прав людини вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення.

Положення кримінально-процесуального законодавства не містять визначення змісту поняття «підозра», проте системний аналіз змісту норм КПК України свідчить, що підозра є складовим елементом процедури притягнення до кримінальної відповідальності, оскільки саме з моменту повідомлення особі про підозру у вчиненні кримінального правопорушення розпочинається кримінальне переслідування такої особи (пункт 14 ч. 1 ст. 3 КПК України). Визначення змісту поняття «підозра» обумовлює необхідність врахування практики Європейського суду з прав людини з питань застосування кримінального процесуального законодавства (ч. 5 ст. 9 КПК України).

Так, згідно з практикою ЄСПЛ «підозра» є частиною більш широкого поняття «обвинувачення», яке відповідно до пункту 13 ч. 1 ст. 3 КПК України являє собою твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку, встановленому цим Кодексом.

Між тим, порушення порядку повідомлення про підозру призводить до нівелювання завдань кримінального провадження, окреслених у ст. 2 КПК України, що полягають в охороні прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення того, щоб до кожного учасника кримінального провадження було застосовано належну правову процедуру.

В той же час підозра повинна бути обґрунтованою, оскільки закон вимагає, що особа обов`язково повідомляється про підозру передусім за наявності достатніх доказів для її підозри у вчиненні кримінального правопорушення (пункт 3 ч. 1 ст. 276 КПК України). Якщо про підозру повідомляється особа у разі обрання щодо неї запобіжного заходу, у клопотанні слідчого уже мають бути такі достатні докази, оскільки КПК України встановлює, що підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення (ч. 2 ст. 177 КПК України). Підставою для ймовірного висновку про причетність особи до вчинення злочину та повідомлення особи про підозру є також сам собою факт затримання особи на місці вчинення кримінального правопорушення чи безпосередньо після його вчинення (пункт 1 ч. 1 ст. 276 КПК України). Цим фактом і обґрунтовується виникнення припущення про вчинення кримінального правопорушення певною особою, яке має бути перевірене під час кримінального процесуального доказування для її спростування або підтвердження та трансформації в обвинувальне твердження, що знайде своє відображення в обвинувальному акті.

Слід констатувати, що КПК України не містить положень, якими були б визначені підстави для скасування повідомлення про підозру та не встановлює будь-яких обмежень щодо предмету перевірки слідчим суддею такого повідомлення, проте положення пункту 3 ч. 1 ст. 276 та пункту 10 ч. 1 ст. 303 КПК України в їх системному зв`язку вказують на те, що можливість оскарження повідомлення про підозру пов`язана виключно з питанням її обґрунтованості, тобто достатності доказів для підозри особи у вчиненні кримінального правопорушення, а не з будь-якими іншими.

Тобто, під час розгляду скарг зазначеної категорії предметом перевірки слідчого судді є не лише питання дотримання процесуального порядку вручення повідомлення про підозру, а й питання дотримання стандарту «достатніх підстав (доказів)» для підозри особи у вчиненні кримінального правопорушення, зважаючи при цьому на рівень обмеження прав, свобод та інтересів особи внаслідок повідомлення її про підозру та строк здійснення досудового розслідування.

Із урахуванням цього, стандарт «достатніх підстав (доказів)» для цілей повідомлення особі про підозру передбачає наявність доказів, які лише об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним кримінальним правопорушенням (демонструють причетність до його вчинення) і вони є достатніми, щоб виправдати подальше розслідування для висунення обвинувачення або спростування такої підозри.

Таким чином, слідчий суддя на стадії досудового розслідування для вирішення питання, зокрема, щодо достатньої обґрунтованості підозри, не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення саме вини особи у вчиненні кримінального правопорушення чи її відсутності, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення. Факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для висунення обвинувачення чи обґрунтування обвинувального вироку.

Отже, на стадії досудового розслідування суд, оцінюючи обґрунтованість підозри, не повинен пред`являти до наданих доказів таких же високих вимог як при формулюванні остаточного обвинувачення при направленні справи до суду.

ОСОБА_4 підозрюється у відкритому викрадені чужого майна (грабіж), поєднаний з проникненням в інше приміщення, в умовах воєнного стану, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 186 КК України.

З об`єктивної сторони грабіж є відкритим викраденням чужого майна, тобто вилученням майна в присутності власника або інших осіб, які усвідомлюють вчинення викрадення. Водночас і особа, яка викрадає майно, усвідомлює, що її дії помічені іншими і оцінюються ними як викрадення, але вона ігнорує це.

З суб`єктивної сторони грабіж передбачає тільки прямий умисел: особа усвідомлює, що посягає на чужу власність, таємно вилучає чуже майно, на яке вона не має ніякого права, передбачає спричинення матеріальної шкоди в певному розмірі і бажає спричинити таку шкоду.

Обов`язковими суб`єктивними ознаками грабежу є:

корисливий мотив - спонукання до незаконного збагачення за рахунок чужого майна;

корислива мета - збагатитися самому або незаконно збагатити інших осіб, в долі яких зацікавлений винний.

Вивченням матеріалів кримінального провадження встановлено:

- так з протоколу пред`явлення речей для впізнання від 17.09.2023 року, потерпілому ОСОБА_6 , вбачається, що потерпілому ОСОБА_6 пред`явлено для впізнання чотири флеш-носії чорного кольору, серед яких також був флеш носій, який вилучено під час затримання ОСОБА_4 , однак потерпілий заявив, що серед вказаних флеш-носіїв його відсутній;

- з протоколу огляду речового доказу від 17.09.2023 року, а саме флеш-носія, що вилучений під час затримання ОСОБА_4 , вбачається, що в ньому будь-яка інформація, яка має значення для досудового розслідування відсутня;

- з протоколу пред`явлення особи для впізнання від 18.09.2023 року, потерпілому ОСОБА_6 , вбачається, що потерпілий заявив, що особа під номером 3, а саме: ОСОБА_4 , більше всіх схожа на особу, яка викрала в нього речі, однак точно сказати не може;

- з протоколу обшуку від 22.09.2023 року, автомобіля марки Renault Scenic, д.н.з. НОМЕР_2 , вбачається, що під час проведення обшуку нічого не виявлено та нічого не вилучено;

- з протоколу огляду документу від 12.10.2023 року, а саме: DV-R диску з написом «ТОВ «НПЦ Спрут-Україна» на якому містять записи з камер відео спостереження, по вул. Болгарська 25 в м. Одеса, вбачається, що на відеозаписах зафіксовано автомобіль марки Renault Scenic, д.н.з. НОМЕР_2 та автомобіль марки Volkswagen Polo д.н.з. НОМЕР_1 , а також конфлікт між водіями ОСОБА_10 і ОСОБА_6 та пасажиром ОСОБА_4 , однак на оглянутих відео файлах відсутня фіксація відкритого викрадення ОСОБА_4 з автомобіля марки Volkswagen Polo, сумки синього кольору та флеш-носія чорного кольору.

Відкрите викрадення ОСОБА_4 чужого майна (грабіж), поєднаний з проникненням в інше приміщення, в умовах воєнного стану, є припущенням та не знайшло свого підтвердження в ході досудового розслідування.

При цьому, причетність ОСОБА_4 до вчинення інкримінованого кримінального правопорушення, матеріалами справи не підтверджено.

Крім того, слід зазначити, що в ході проведення досудового розслідування місцезнаходження речей, що були викрадені у потерпілого ОСОБА_6 , не встановлено.

Таким чином, матеріалами справи не доведено той факт, що ОСОБА_4 було викрадено майно потерпілого ОСОБА_6 .

Отже, органом досудового розслідування вимог закону щодо змісту підозри інкримінованого ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 186 КК України, дотримано не було.

Аналізуючи ч. 3 ст. 17, ч. 1 ст. 47, ч. 1 ст. 94, пункт 3 ч. 1 ст. 276 КПК України, під час вирішення скарги на повідомлення про підозру до повноважень слідчого судді входить також перевірка достатності доказів для підозри особи у вчиненні кримінального правопорушення виключно з метою судового контролю за дотриманням саме прав, свобод та інтересів особи у кримінальному провадженні.

За правилами ч. 2 ст. 9 КПК України прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

З наведених сторонами доводів та фактичних даних, наданих стороною захисту, матеріалів, поданих в межах досудового розслідування, слідчий суддя дійшов висновку, що крім того підозра також не відповідає вимогам ст. 276 КПК України щодо достатності доказів для повідомлення про підозру, а прокурором в судовому засіданні протилежне не доведено.

Таким чином, з наведених підстав, які можуть бути прийняті до уваги на даній стадії кримінального провадження слідчим суддею, повідомлення про підозру ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 186 КК України, підлягає скасуванню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 303, 306, 307, 309, 376 КПК України, слідчий суддя, -

УХВАЛИВ:

Скаргу адвоката ОСОБА_3 , яка діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_4 на повідомлення про підозру від 17.09.2023 року у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 186 КК України в рамках кримінального провадження №0000635 від 16.09.2023 року- задовольнити.

Скасувати повідомлення про підозру від 17 вересня 2023 року ОСОБА_4 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 186 КК України, у кримінальному провадженні №0000635 від 16.09.2023 року.

Апеляційна скарга, на ухвалу слідчого судді, може бути подана протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1