Справа № 333/8020/23
Єдиний унікальний номер №333/8020/23
Провадження №1-кп/333/779/23
ВИРОК

Іменем України

19 жовтня 2023 року м. Запоріжжя

Комунарський районний суду м. Запоріжжя у складі головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі Комунарського районного суду м. Запоріжжя матеріали кримінального провадження відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, українця, уродженця м. Запоріжжя, маючого вищу освіту, не одруженого, не маючого на утриманні малолітніх дітей, офіційно не працевлаштованого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

07.07.2023, приблизно об 11 годині 00 хвилин, водій ОСОБА_4 , керуючи автомобілем «CHEVRLOLET AVEO», реєстраційний номер НОМЕР_1 , здійснював рух по проїзній частині вул. Радіо, рухаючись з боку вул. Рязанська в напрямку вул. Космічна в м. Запоріжжі.

В цей же час, водій ОСОБА_5 , керуючи мотоциклом «LIFAN LF20014F», реєстраційний номер НОМЕР_2 , здійснював рух по вул. Космічна, яка є головною по відношенню до вул. Радіо, у напрямку від вул. Олександра Говорухи до вул. Оранжерейна у м. Запоріжжі.

На нерегульованому перехресті вул. Радіо-вул. Космічна, водій ОСОБА_4 повністю зупинив керований ним транспортний засіб, після чого, діючи в порушення вимог пп. 10.1, 16.11 та розділу 33 (дорожній знак 2.1 «Дати дорогу») Правил дорожнього руху України, де вказано: 10.1 Перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху; 16.11 «На перехресті нерівнозначних доріг водій транспортного засобу, що рухається по другорядній дорозі, повинен дати дорогу транспортним засобам, які наближаються до даного перехрещення проїзних частин по головній дорозі, незалежно від напрямку їх подальшого руху, та розділу 33 (дорожній знак 2.1 «Дати дорогу»), не переконався в безпеці свої дій, дорогу водієві ОСОБА_5 , який рухався по головній дорозі не надав, натомість відновив рух, з метою виконання маневру лівого повороту, внаслідок чого допустив зіткнення керованого ним транспортного засобу із мотоциклом під керуванням водія ОСОБА_5 .

В свою чергу, водій ОСОБА_5 , здійснюючи рух у населеному пункті із перевищенням меж максимально дозволеної швидкості, діючи в порушення вимог пп. 12.4, 12.96) Правил дорожнього руху України, вчасно зупинити керований ним транспортний засіб або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди не зміг, в результаті чого, допустив зіткнення керованого ним мотоциклу із лівою задньою бічною частиною кузова автомобілю, під керуванням водія ОСОБА_4 .

В результаті дорожньо-транспортної пригоди, згідно висновку судово-медичної експертизи водію ОСОБА_5 , були спричинені тілесні ушкодження у вигляді: «перелом середньої третини діафізу лівої стегнової кістки зі зміщенням фрагментів із раною по передній поверхні середньої третини лівого стегна з наступним проведенням остеосинтезу перелому (операція №347 «У» від 07.07.2023), що кваліфікується, як тілесні ушкодження середньої тяжкості за ознакою тривалого розладу здоров`я.

Згідно висновку судової автотехнічної експертизи в даній дорожньо-транспортній ситуації, дії водія автомобіля «CHEVRLOLET AVEO», реєстраційний номер НОМЕР_1 ОСОБА_4 , не відповідали вимогам пп. 10.1, 16.11 та розділу 33 (дорожній знак 2.1 «Дати дорогу») Правил дорожнього руху України, що знаходиться у причинному зв`язку з подією дорожньо-транспортної пригоди. Водій ОСОБА_4 мав технічну можливість уникнути зіткнення транспортних засобів, шляхом виконання вимог 10.1, 16.11 та розділу 33 (дорожній знак 2.1 «Дати дорогу») Правил дорожнього руху України.

За таких обставин, суд вважає доведеним пред`явлене обвинувачення ОСОБА_4 та кваліфікує дії останнього за ч. 1 ст. 286 КК України, як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження.

Допитаний у судовому засіданні ОСОБА_4 свою вину у пред`явленому обвинувачені визнав повністю, щиро покаявся, підтвердив обставини вчинення ДТП, викладених вище та при цьому зазначив наступне, що не був достатньо уважним та здійснив зіткнення з мотоциклістом.

Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_4 в повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінальному правопорушенні, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, при обставинах, викладених у обвинувальному акті, приймаючи до уваги, що прокурор та обвинувачений не оспорювали обставини, встановлені судом, учасники судового провадження правильно розуміють зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності їх позиції, суд учасникам кримінального провадження роз`яснив положення ч. 3 ст. 349 КПК України, оскільки прокурор запропонував саме у такому порядку досліджувати докази по даному кримінальному провадженню.

Вислухавши думку учасників судового провадження, які не заперечували проти розгляду кримінального провадження, в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин, які ніким не оспорюються.

Враховуючи викладене, суд, допитавши у судовому засіданні, обвинуваченого ОСОБА_4 , дослідивши матеріали, що стосуються речових доказів, а також, які характеризують особу обвинуваченого, прийшов до висновку, що винуватість обвинуваченого ОСОБА_4 , у скоєнні інкримінованого йому кримінального правопорушення при обставинах, викладених в обвинувальному акті, доведена повністю.

Показання обвинуваченого ОСОБА_4 , в судовому засіданні послідовні і логічні, а тому не викликають сумнівів у суду в правильності розуміння ним змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності його позиції, оскільки вони достатньо вагомі (переконливі), чіткі (точні), узгоджені між собою (без суперечностей), а тому достовірні і відповідають критеріям якості доказів, встановленим п.150 рішення ЄСПЛ в справі «Нечипорук і Йонкало проти України» та п.57 рішення ЄСПЛ в справі «Яременко проти України».

Частина 2 ст. 61 Конституції України передбачає, що юридична відповідальність особи має індивідуальний характер.

Відповідно до п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» №7 від 24.10.2003 року виходячи з того, що встановлення пом`якшуючих та обтяжуючих покарання обставин має значення для правильного його призначення, судам необхідно всебічно досліджувати матеріали справи щодо наявності таких обставин і наводити у вироку мотиви прийнятого рішення. При цьому таке рішення має бути повністю самостійним і не ставить у залежність від наведених в обвинувальному висновку обставин, які пом`якшують чи обтяжують покарання.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , суд визнає його щире каяття та активне сприяння розкриттю злочинів.

Обставини, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , судом не встановлено.

Відповідно до змісту статей 50, 65 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. Суд, при призначенні покарання, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Виходячи з засади співмірності призначене покарання за своїм видом і розміром має бути адекватним (відповідним) характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного. При виборі заходу примусу мають значення й повинні братися до уваги обставини, які його пом`якшують і обтяжують. Без урахування й належної оцінки всіх цих обставин у своїй сукупності обрана міра покарання не може вважатися справедливою.

З урахуванням наведеного при призначенні міри покарання, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, які згідно ст. 12 КК України являється проступком інші обставини справи, суд вважає, що виправлення обвинуваченого ОСОБА_4 , можливе без ізоляції від суспільства.

Процесуальні витрати згідно обвинувального акту у кримінальному провадженні складаються із залучення експерта при проведенні судових експертиз: №СЕ-19/108-23/10614-ІТ від 27.07.2023 - вартість якої складає 2 868 грн.; №СЕ-19/108-23/10612-ІТ від 04.08.2023 - вартість якої складає 2 868 грн.; №СЕ-19/108-23/11363-ІТ від 02.08.2023 - вартість якої складає 2 868 грн.

Відповідно до ч.2 ст.122 КПК України залучення стороною обвинувачення експертів спеціалізованих державних установ здійснюється за рахунок коштів, які цільовим призначенням виділяються цим установам з Державного бюджету.

Згідно з ч.2 ст.124 КПК України у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.

Враховуючи що зазначені експертизи було проведено експертом спеціалізованої державних установи, тому підлягає відшкодуванню у якості процесуальних витрат з ОСОБА_4 , витрати за проведення судових експертиз.

Цивільний позов у справі не заявлявся.

Долю речових доказів вирішити на підставі ст. 100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 349, 369, 373, 374, 376 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Визнати ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України та призначити йому покарання у виді 1 року обмеження волі з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 1 рік.

Згідно вимог ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 від відбування покарання з випробуванням строком на 1 рік.

Відповідного до вимог ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 наступні обов`язки: повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи та навчання; періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації.

Запобіжний захід до ОСОБА_4 не застосовувався.

Стягнути з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь держави судові витрати на залучення експерта в сумі 8 604 грн.

Речові докази:

- автомобіль «CHEVRLOLET AVEO», реєстраційний номер НОМЕР_1 ; мотоцикл «LIFAN LF20014F», реєстраційний номер НОМЕР_2 повернути за належністю.

- DVD-R диск з відеозаписом події ДТП - зберігати в матеріалах кримінального провадження.

Арешт накладений ухвалою слідчого судді Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 10.07.2023 на майно, а саме: автомобіль «CHEVRLOLET AVEO», реєстраційний номер НОМЕР_1 скасувати.

Арешт накладений ухвалою слідчого судді Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 10.07.2023 на майно, а саме: мотоцикл «LIFAN LF20014F», реєстраційний номер НОМЕР_2 скасувати.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржено до Запорізького апеляційного суду через Комунарський районний суд м. Запоріжжя протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.

Суддя ОСОБА_1