Житомирський апеляційний суд
Справа №274/5180/23 Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Категорія в порядку КПК України Доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 грудня 2023 року Житомирський апеляційний суд

в складі: головуючого- судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю: секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

засудженого ОСОБА_7 , (дистанційно),

захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в залі суду в м. Житомирі матеріали кримінального провадження №274/5180/23 за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 14 серпня 2023 року, якою відмовлено у задоволенні заяви засудженого ОСОБА_7 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання,-

в с т а н о в и в:

В апеляційній скарзі засуджений ОСОБА_7 просить ухвалу суду скасувати та звільнити його умовно-достроково від подальшого відбування покарання. Вважає ухвалу суду незаконною та необґрунтованою, постановленою без повного та всебічного дослідження обставин справи. Зазначає, що висновки суду про те, що він не став на шлях виправлення не відповідають дійсності, оскільки він має заохочення, а також працевлаштований в установі. Вказує, що судом не враховано, що він має батьків інвалідів та сестру, яка проходить службу у ЗСУ, і сам має намір приєднатися до лав ЗСУ.

В ухвалі суду зазначено, що засуджений ОСОБА_7 звернувся до суду із заявою про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, призначеного вироком Яворівського районного суду Львівської області від 05 липня 2022 року за ч.3 ст.185, ч.4 ст.70 КК України у виді позбавлення волі строком 3 роки 6 місяців.

Відмовляючи у задоволенні клопотання засудженого, суд першої інстанції виходив з того, що засуджений ОСОБА_7 відбуває в ДУ "Райківська виправна колонія (№ 73)" з 12.10.2022 року. За час відбування покарання характеризується посередньо, вимог режиму тримання не порушує, до дисциплінарної відповідальності не притягувався. Працевлаштований у майстерні установи, до суспільно-корисної праці відношення посереднє. Має одне заохочення, мав одне стягнення у 2021 році, яке погашене. До робіт із благоустрою ставиться посередньо, участі у роботі самодіяльних організації не бере, а тому суд першої інстанції дійшов висновку, що засуджений своєю поведінкою і ставленням до праці не довів своє виправлення та не може бути звільнений від відбування покарання умовно-достроково.

Заслухавши доповідача, пояснення засудженого ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_8 в підтримання апеляційної скарги, думку прокурора в заперечення апеляційної скарги, перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга засудженого не підлягає задоволенню з таких підстав.

Приймаючи рішення про відмову в задоволенні заяви засудженого ОСОБА_7 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, суд першої інстанції діяв у відповідності до положень ст. 81 КК України та ст.ст. 537, 539 КПК України, відповідним чином мотивувавши свої висновки.

Як вбачається з матеріалів провадження ОСОБА_7 засуджений вироком Городоцького районного суду Львівської області за ч. 3 ст. 185 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі.

Знову засуджений вироком Яворівського районного суду Львівської області за ч.3 ст.185, ч.4 ст.70 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі.

Початок строку відбування покарання: 27.11.2020 року. Кінець строку: 27.05.2024 року.

Засуджений ОСОБА_7 в місцях позбавлення волі перебуває з 28.11.2020 року. Під час тримання в установі «Львівська виправна колонія (№19)» характеризувався негативно, мав одне стягнення, заохочень не мав. З 12.10.2022 року засуджений ОСОБА_7 відбуває покарання в ДУ "Райківська виправна колонія (№ 73)".

Відповідно до вимог ч.2 ст. 81 КК України, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Наведене є обов`язковою передумовою для умовно-дострокового звільнення, поряд із передбаченими у ч.3 ст. 81 КК України строками фактичного відбуття покарання засудженим.

Порядок дострокового звільнення від відбування покарання встановлено ст. 154 КВК України. Відповідно до даного порядку, стосовно засудженого, щодо якого відповідно до статей 81, 82 КК України може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання або заміна не відбутої частини покарання більш м`яким, орган або установа виконання покарань надсилає подання до суду у порядку, встановленому кримінальним процесуальним законодавством.

Наведені норми закону вказують на те, що саме адміністрація установи виконання покарань повинна дійти висновку про те, що особа, яка відбуває покарання, довела своє виправлення.

Проте, з досліджених судом першої інстанції та апеляційним судом матеріалів провадження вбачається, що засуджений ОСОБА_7 не характеризується як особа, яка за весь час відбування покарання сумлінною поведінкою та ставленням до праці довела своє виправлення.

Так, згідно характеристики засудженого ОСОБА_7 від 11.08.2023 року, останній за весь час відбування покарання характеризувався посередньо. Працевлаштований у майстерні установи, до суспільно-корисної праці відношення посереднє. Має одне заохочення. Мав одне стягнення у 2021 році, яке погашене. Не допускає порушення вимог пожежної безпеки і безпеки праці. До робіт із благоустрою ставиться посередньо. Приймає участь у програмах диференційованого виховного впливу «Підготовка до звільнення», за якою займається формально, участі у роботі самодіяльних організації не бере. Підтримує зв`язки з рідними шляхом листування. Вину у скоєному визнав повністю. Заборгованості згідно виконавчих листів не має (а.п. 9-11).

За таких обставин, апеляційний суд вважає, що наведені дані про особу ОСОБА_7 не дозволяють зробити висновок про сумлінну поведінку і ставлення до праці засудженого, яка б вказувала на доведення виправлення засудженого та не можуть слугувати підставою для застосування щодо останнього положень ст. 81 КК України.

З огляду на вищенаведене, апеляційний суд погоджується з рішенням місцевого суду про залишення вказаної заяви засудженого ОСОБА_7 без задоволення.

Також, апеляційний суд відмічає, що для умовно-дострокового звільнення засудженого необхідно враховувати його поведінку за весь період відбування покарання.

Крім того, колегія суддів звертає увагу, що засуджений ОСОБА_7 , будучи раніше неодноразово судимим за вчинення умисних корисливих кримінальних правопорушень, належних висновків для себе не зробив та у 2022 році знову був засуджений аналогічний злочин, що свідчить про недосягнення виправного та превентивного впливу на засудженого.

Доводи апелянта про те, що він став на шлях виправлення, колегія суддів вважає необґрунтованими, оскільки з матеріалів провадження вбачається, що на даний час не досягнуто виправного та превентивного впливу на засудженого, що є основними цілями застосування до особи покарання, та змін його особи, які роблять його безпечним для суспільства, характеризують його схильність до правомірної поведінки, поваги до правил і традицій людського співжиття.

Колегія суддів враховує, що поведінка засудженого, яка вказує на його виправлення, має бути стабільною в ході всього строку відбування покарання.

Доводи апеляційної скарги засудженого про те, що він працевлаштований на виробництві в установі і має лише одне заохочення, оскільки в ДУ «Райківська виправна колонія №73» немає щоквартального звіту про заохочення засуджених, на думку колегії суддів, не спростовують висновків місцевого суду.

Посилання апелянта на те, що судом не враховано наявність у нього батьків інвалідів та сестри, яка проходить службу в лавах ЗСУ, куди і він має бажання приєднатися, колегія суддів вважає непереконливими та такими, що не є безумовною підставою для звільнення засудженого від відбування покарання умовно-достроково.

В апеляційній скарзі засудженого ОСОБА_9 не наведено переконливих доводів для визнання ухвали місцевого суду необґрунтованою та такою, що підлягає скасуванню.

Таким чином, незважаючи на наявність формальної підстави для умовно-дострокового звільнення від відбування покарання, зокрема факту відбуття певної частини призначеного судом строку покарання, відсутньою є фактична підстава, а саме стала тенденція засудженого до виправлення.

На підставі викладеного, ухвалу суду щодо ОСОБА_7 не можна визнати незаконною, а тому підстав для її скасування немає.

Керуючись ст.ст. 404, 407 КПК України, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 14.08.2023, якою відмовлено у задоволенні заяви засудженого ОСОБА_7 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання без зміни.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді :