Справа № 466/8410/13-к
Провадження № 1-кп/466/2/23
У Х В А Л А

іменем України

«08» грудня 2023 року Шевченківський районний суд м. Львова

в складі: головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

з участю: прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

потерпілого ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові в режимі відеоконференції під час трансляції з приміщення Бродівського районного суду Львівської області

матеріали кримінального провадження, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000078 від 05 грудня 2012 року про обвинувачення

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Ясенів Бродівського району Львівської, українця, громадянина України, з вищою освітою, не працюючого, одруженого, раніше не судимого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст. 190 КК України (в редакції 2009-2010рр.) та ч.3 ст. 358 КК України (в редакції 2007 року),

у с т а н о в и в:

У провадженні Шевченківського районного суду м. Львова перебуває кримінальне провадження, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000078 від 05 грудня 2012 року, про обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст. 190, ч.3 ст. 358 КК України.

Згідно з обвинувальним актом, складеним 18 листопада 2014 року прокурором в даному кримінальному провадженні ОСОБА_3 та погодженим заступником прокурора Львівської області ОСОБА_7 18 листопада 2014 року, ОСОБА_4 було змінено раніше пред`явлене обвинувачення в частині зменшення обсягу обвинувачення та викладено обвинувальний акт у новій редакції.

Відповідно до обвинувального акта зі зміненим обвинуваченням від 18 листопада 2014 року ОСОБА_4 обвинувачується в тому, що він, керуючись корисливими спонуканнями, з метою заволодіння грошовими коштами громадянки ОСОБА_8 , шляхом зловживання її довірою у с. Ясенів Бродівського району Львівської області, 09 листопада 2009 року заволодів грошовими коштами ОСОБА_8 в сумі 8 000,00 доларів США, що згідно курсу Національного банку України становить 63 920,00 гривень, гарантуючи їй до 15 вересня 2010 року передати у власність шляхом оформлення договору купівлі-продажу житловий будинок за адресою: АДРЕСА_2 , який на той час перебував під іпотекою Львівської філії ПАТ «Кредитпромбанку» згідно кредитного договору із ОСОБА_4 і не підлягав відчуженню до повної сплати кредиту. ОСОБА_4 , не виконуючи свої обов`язки по договору кредиту перед Львівською філією ПАТ «Кредитпромбанк» і усвідомлюючи те, що згоди від Львівської філії ПАТ «Кредитпромбанку» на продаж іпотечного майна за адресою: АДРЕСА_2 , він не отримає, продовжуючи свої протиправні дії, шляхом зловживання довірою ОСОБА_8 , під приводом закінчення оформлення документів на житловий будинок, ІНФОРМАЦІЯ_2 у с. Ясенів Бродівського району Львівської області заволодів її грошовими коштами в сумі 3 000,00 доларів США, що згідно курсу Національного банку України становить 23 730,00 грн., чим спричинив їй матеріальної шкоди на загальну суму 87 650,00 грн., що є великим розміром.

Своїми вищевказаними діями, які виразились у заволодінні чужим майном шляхом обману у великих розмірах, ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.3 ст.190 КК України.

Крім того, обвинувачений ОСОБА_4 невстановленого слідством дня в червні 2007 року, завідомо знаючи, що офіційний документ - довідка Ясенівської сільської ради Яворівського району Львівської області за № 1816 від 15 червня 2007 року є підробленим, оскільки в нього внесено завідомо недостовірні відомості щодо того, що в житловому будинку в АДРЕСА_2 ніхто не зареєстрований, використав даний підроблений документ шляхом подачі у Львівську філію ПАТ «Кредитпромбанку», що по вул. К.Левицького, 55А в м.Львові.

Своїми умисними діями ОСОБА_4 вчинив використання завідомо підробленого документа, тобто кримінальне правопорушення, передбачене ч.3 ст.358 КК України (в редакції 2007 року).

05 травня 2023 року обвинувачений ОСОБА_4 подав до суду заяву про звільнення його від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності.

В обгрунтування заяви ОСОБА_4 зіслався, зокрема, на те, що кримінальне правопорушення, яке передбачено ч.3 ст. 190 КК України, відноситься до категорії тяжких кримінальних правопорушень, оскільки за його вчинення передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 3 (трьох) до 8 (восьми) років.

Кримінальне правопорушення, яке передбачено ч.3 ст. 358 КК України (в редакції 2007 року), відноситься до категорії нетяжких кримінальних правопорушень, так як за його вчинення якого передбачено покарання у виді обмеження волі на строк до 2 (двох) років.

З обвинувального акта вбачається, що його, ОСОБА_4 , обвинувачують в тому, що він шляхом обману 09 листопада 2009 року заволодів грошовими коштами потерпілої ОСОБА_8 в розмірі 8 000,00 доларів США та 21 червня 2010 року шляхом обману заволодів грошовими коштами цієї ж потерпілої в розмірі 3 000,00 доларів США 21 червня 2010 року, чим вчинив кримінальне правопорушення, яке передбачене ч.3 ст. 190 КК України.

Крім цього, його, ОСОБА_4 , також обвинувачують у використанні підробленого документа (ч.3 ст. 358 КК України), яке відбулося у невстановлений слідством день у червні 2007 року, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 358 КК України.

Під час досудового слідства кримінальне провадження було зупинено в загальному на 1 (один) рік 7 (сім) місяців та 7 (сім) днів, а саме: з 06 січня 2012 року по 12 липня 2012 року, тобто на 6 (шість) місяців 6 (шість) днів (т. 2, а.с. 172); з 27 березня 2012 року по 06 грудня 2012 року, тобто на 9 (дев`ять) місяців і 9 (дев`ять) днів, (т. 3 а.с. 74); з 20 лютого 2013 року по 11 квітня 2013 року у зв`язку з розшуком обвинуваченого (т.3, а.с.150,155); з 15 липня 2013 року по 16 серпня 2013року у зв`язку з розшуком обвинуваченого (т.3, а.с.172,174).

Таким чином, станом на даний час з часу вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України, в якому його обвинувачують пройшло 12 (дванадцять) років та 11 (одинадцять) місяців, а з моменту вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 358 КК України, пройшло 15 (п`ятнадцять) років та 10 (десять) місяців.

Відповідно до ст. 49 КК України (в редакції, станом на червень 2007 року), особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею злочину і до дня набрання вироком законної сили минули такі строки: 3 (три) роки - у разі вчинення злочину невеликої тяжкості, за який передбачене покарання у виді обмеження або позбавлення волі.

Відповідно до ст. 49 КК України (в редакції, станом на червень 2010 року), особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею злочину і до дня набрання вироком законної сили минуло 10 (десять) років - у разі вчинення тяжкого злочину.

Положеннями ч.2 та ч. 3 ст. 49 КК України, в редакції чинній станом на 2010 рік, було передбачено що перебіг давності зупиняється, якщо особа, що вчинила злочин, ухилилася від слідства або суду. У цих випадках перебіг давності відновлюється з дня з`явлення особи із зізнанням або її затримання. У цьому разі особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з часу вчинення злочину минуло п`ятнадцять років. Перебіг давності переривається, якщо до закінчення зазначених у частинах першій та другій цієї статті строків особа вчинила новий злочин середньої тяжкості, тяжкий або особливо тяжкий злочин. Обчислення давності в цьому разі починається з дня вчинення нового злочину. При цьому строки давності обчислюються окремо за кожний злочин.

Зважаючи на вищевикладене, керуючись ст. 49 КК України, просить звільнити його, ОСОБА_4 , від кримінальної відповідальності за кримінальні правопорушення, передбачені ч.3. ст.190, ч.3 ст. 358 КК України, у зв`язку зі закінчення строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.

03 липня 2023 року захисник обвинуваченого ОСОБА_4 адвокат ОСОБА_5 через систему «Електронний суд» подав до суду доповнення до заяви ОСОБА_4 про звільнення останнього від кримінальної відповідальності у зв`язку з закінченням строків давності, в якому зазначив про таке.

Після подання ОСОБА_4 заяви про звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку з закінченням строків давності, стороною обвинувачення було надано суду докази, які вказують, що Франківським районним судом м. Львова розглядається кримінальне провадження про обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 27, ч.ч. 3, 4, 5 ст. 191 КК України.

В той же час, станом на сьогодні, обвинувального вироку у даній справі Франківським районним судом м. Львова не ухвалювалось.

Приписами ч.3 ст. 49 КК України передбачено, що перебіг давності переривається, якщо до закінчення зазначених у частинах першій та другій цієї статті строків особа вчинила новий злочин, за винятком нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк не більше двох років.

Вважає, що стороною обвинувачення не надано достатніх доказів, які підтверджуються вчинення ОСОБА_4 нового злочину, що є підставою для переривання перебігу давності строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, передбачених ч.ч.1,2 ст. 49 КК України.

Відповідно до ч.ч. 1, 4, 5 ст. 17 КПК України особа вважається невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено у порядку, передбаченому цим Кодексом, і встановлено обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на користь такої особи. Поводження з особою, вина якої у вчиненні кримінального правопорушення не встановлена обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили, має відповідати поводженню з невинуватою особою.

З наведеної норми процесуального закону прямо випливає, що до моменту набрання законної сили обвинувальним вироком про вчинення ОСОБА_4 кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 27, ч.ч. 3, 4, 5 ст. 191 КК України: ОСОБА_4 вважається невинуватим у вчиненні зазначених кримінальних правопорушень; поводження з ОСОБА_4 з боку суду чи будь-яких інших органів чи осіб має відповідати поводженню з невинуватою особою; факт відсутності обвинувального вироку щодо ОСОБА_4 про вчинення нових злочинів повинно бути трактовано судом у кримінальному провадженні по якому закінчився перебіг давності як сумнів щодо доведеності вини особи у вчинення нових злочинів, який повинен тлумачитися на користь ОСОБА_4 .

Таким чином, у випадку якщо надана стороною обвинувачення інформація про кримінальне переслідування ОСОБА_4 , яке не підтверджене станом на сьогодні обвинувальним вироком суду, стане перешкодою для застосування строків давності, передбачених ч. 1 ст. 49 КК України та буде використана судом для продовження розгляду справи, то це означатиме, що суд у даній справі зробив висновок апріорі щодо вини ОСОБА_4 у паралельному кримінальному провадженні. Адже формулювання використане у ч.2. ст. 49 КК України «особа вчинила новий злочин» вимагає однозначного встановлення даним судом факту вчинення нового злочину (з усіма елементами його складу), що може відбутися лише вироком Франківського районного суду м. Львова, і аж ніяк не на підставі обвинувальних актів, наданих прокурором.

Вважає за необхідне зазначити, що даний принцип відображений також у ст. 6 § 2 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практики Європейського суду з прав людини, згідно з яким: «Кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку».

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, презумпція невинуватості вважається порушеною, якщо судове рішення відображає думку про винуватість особи у вчиненні злочину до того, як її вину буде доведено відповідно до закону: «Презумпція невинуватості буде знехтуваною, якщо, без попереднього встановлення законним шляхом вини підсудного, у судовому рішенні щодо нього віддзеркалюватиметься відчуття, що він винен».

Це стосується і випадків, навіть коли відсутня формальна констатація: достатньо, аби мотивування наводило на думку, що суддя вважає особу винуватою (див., як засадову юриспруденцію, «Мінеллі проти Швейцарії» (Minelli v. Switzerland), § 37, і, пізніше, «Нераттіні проти Греції» (Nerattini v. Greece), § 23; «Діду проти Румунії» (Didu v. Romania), § 41; «Гуцанові проти Болгарії» (Gutsanovi v. Bulgaria), §§ 202-203).

Передчасне висловлення такої думки самим судом неспростовно зневажає презумпцію невинуватості («Нешак проти Словаччини» (Nestak v. Slovakia), § 88; «Гарицький проти Польщі» (Garycki v. Poland), § 66).

Таким чином, висловлення «твердої переконаності, що заявник знову вчинив правопорушення», під час провадження у справі про призупинення тюремного ув`язнення з випробувальним терміном порушило статтю 6 § 2 («Ель Каада проти Німеччини» (El Kaada v. Germany), §§ 61-63).

У справі «Кангерс проти Латвії» (Kangers v. Latvia), §§ 60-61, ЄСПЛ зазначив, що стаття 6 § 2 є застосовною, коли проти заявника паралельно триває два кримінальні провадження. У таких випадках презумпція невинуватості перешкоджає визнанню вини за певне правопорушення поза кримінальним провадженням перед компетентним судовим органом, незалежно від процесуальних гарантій у паралельному провадженні та незважаючи на загальні міркування щодо доцільності. Таким чином, вважаючи в одному провадженні щодо певного правопорушення, що заявник вчинив інше правопорушення, яке підлягає судовому розгляду в паралельному провадженні, суперечить праву заявника вважатись невинуватим стосовно цього іншого правопорушення.

Обгрунтованість заяви обвинуваченого ОСОБА_4 про звільнення його від кримінальної відповідальності у зв`язку з закінченням строків також підтверджується практикою Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду.

Зокрема, така практика Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду стосується невідкладності розгляду клопотання про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого та відсутності підстави для переривання перебігу строків давності в суду в умовах, коли відсутній обвинувальний вирок у іншій справі.

Згідно з цією практикою, системний аналіз норм процесуального законодавства вказує на те, що суд повинен невідкладно розглянути клопотання про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, якщо під час судового розгляду провадження, що надійшло до суду з обвинувальним актом, одна зі сторін цього провадження звернеться до суду з таким клопотанням, а отже, суд може звільнити особу від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності із закриттям провадження у справі як під час підготовчого судового засідання, так і під час розгляду справи по суті в загальному порядку, керуючись статтями 12, 49 КК. (постанови Верховного Суду від 19 листопада 2019 року в справі № 345/2618/16-к, провадження № 51-1491км19; від 24 травня 2018 року в справі №200/4664/14-к, провадження № 51-3302км18 та інші).

Отже, з наведеного видно, що суд касаційної інстанції дотримується послідовної практики щодо розгляду судами клопотань про звільнення особи від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності, яка вказує на те, що їх розгляд є обов`язком суду, який має відбутися невідкладно, зокрема і в підготовчому судовому засіданні, і за наявності підстав для звільнення особи від кримінальної відповідальності відповідно до ст. 49 КК та відсутності обставин, визначених, зокрема у частинах 2, 5 цієї статті, суд зобов`язаний звільнити особу від кримінальної відповідальності і закрити кримінальне провадження щодо неї (постанова ККС ВС від 29 вересня 2021 року у справі № 409/1465/16-к).

Щодо відсутності підстави для переривання перебігу строків давності в суду в умовах, коли відсутній обвинувальний вирок у іншій справі Касаційний кримінальний суд у складів Верховного Суду у постанові 23 червня 2022 року у справі № 204/2626/21зазначив наступне:

«Як убачається з матеріалів кримінального провадження, рішення суду першої інстанції, яким ОСОБА_6 звільнено від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності, було прийнято 14 червня 2021 року, яке набрало чинності після перегляду судом апеляційної інстанції 11 жовтня 2021 року, тобто до ухвалення 13 грудня 2021 року обвинувального вироку за ч.2 ст.190 КК та набрання ним законної сили.

Пунктом 2 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку. Вказане положення становить підґрунтя для регламентації цього принципу в національному законодавстві.

Згідно із ч.1 ст.62 Конституції України особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.

Також такий конституційний принцип презумпції невинуватості майже аналогічно закріплено безпосередньо в тексті закону України про кримінальну відповідальність (ч.2 ст.2 КК), а також відображено у кримінальному процесуальному законі (ст.7 та ч.1 ст.17 КПК). Отже, згідно з чинним законодавством винуватість особи може бути встановлено лише обвинувальним вироком суду.

Ураховуючи вищезазначене, колегія суддів вважає, що оскільки на момент розгляду місцевим загальним судом питання про застосування до ОСОБА_6 положень п. 2 ч. 1 ст. 49 КК та на момент перегляду зазначеного рішення в суді апеляційної інстанції вирок щодо останнього за ч.2 ст.190 КК ухвалено не було, то підстави для переривання перебігу строків давності в суду були відсутні.».

КПК України дійсно не регулює питання наслідків звільнення особи від кримінальної відповідальності у випадку, якщо після такого звільнення набрав законної сили вирок суду про винуватість особи у злочині, вчиненому після злочину від відповідальності за який особу було звільнено внаслідок закінчення строку давності.

Ця юридична дилема мала би вирішуватися виходячи із засад ч. 6 ст. 9 КПК України, згідно якої коли положення цього Кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження.

До таких засад належить презумпція невинуватості та забезпечення доведеності вини, а також верховенство права, яка включає застосування практики ЄСПЛ.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 та його захисник адвокат ОСОБА_5 заяву про звільнення його, ОСОБА_4 , від кримінальної відповідальності підтримали, зіславшись на обставини, які викладені в заяві та доповненні до неї.

Прокурор ОСОБА_3 та потерпілий ОСОБА_6 проти задоволення заяви обвинуваченого ОСОБА_4 заперечили, посилаючись на те, що у провадженні Франківського районного суду м. Львова перебуває кримінальне провадження відносно ОСОБА_4 , в якому об`єднано три обвинувальні акти, яке свідчить про те, що перебіг строків давності для звільнення останнього від кримінальної відповідальності перерваний, а тому у задоволенні заяви просять відмовити.

Заслухавши учасників судового провадження, суд приходить до наступного висновку.

У відповідності до п.1 ч.2 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Згідно з ч.8 ст. 284 КПК України закриття кримінального провадження або ухвалення вироку з підстави, передбаченої п.1 ч.2 цієї статті, не допускається, якщо підозрюваний, обвинувачений проти цього заперечує. В цьому разі кримінальне провадження продовжується в загальному порядку, передбаченому цим Кодексом.

Приписами п.2 ч.1 ст. 49 КК України передбачено, що особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минуло три роки - у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачено покарання у виді обмеження волі, чи у разі вчинення нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк не більше двох років.

Приписами п.4 ч.1 ст. 49 КК України передбачено, що особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минуло десять років - у разі вчинення тяжкого злочину.

Аналогічні строки для звільнення від кримінальної відповідальності також були передбачені ст. 49 КК України, в редакції, чинній станом на червень 2007 року та 2009-2010років.

Відповідно до вимог ч.2 ст. 49 КК України перебіг давності зупиняється, якщо особа, що вчинила кримінальне правопорушення, ухилилася від досудового розслідування або суду. У цих випадках перебіг давності відновлюється з дня з`явлення особи із зізнанням або її затримання, а з часу вчинення кримінального проступку - п`ять років. У цьому разі особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з часу вчинення кримінального правопорушення минуло п`ятнадцять років.

З обвинувального акта зі зміненим обвинуваченням, складеним 18 листопада 2014 року прокурором в даному кримінальному провадженні ОСОБА_3 та погодженим заступником прокурора Львівської області ОСОБА_7 18 листопада 2014 року, вбачається, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні 09 листопада 2009 року та 21 червня 2010 року шахрайства у великих розмірах, кримінальна відповідальність за яке на той час була передбачена положеннями ч.3 ст. 190 КК України (в редакції 2009-2010рр), а також у використанні в червні 2007 року завідомо підробленого документа, кримінальна відповідальність за яке на той час була передбачена положеннями ч.3 ст. 358 КК України (в редакції 2007 року).

Положеннями ч.3 ст. 358 КК України (в редакції 2007 року) було передбачено, що використання завідомо підробленого документа карається штрафом до п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або арештом на строк до шести місяців або обмеженням волі на строк до двох років та відповідно до ст. 12 КК України (в редакції 2007 року) цей злочин відносився до категорії злочинів невеликої тяжкості.

Таке ж покарання за використання завідомо підробленого документа передбачено в даний час положеннями ч.4 ст. 358 КК України та відповідно до чинної на даний час редакції ст. 12 КК України це кримінальне правопорушення відноситься до категорії кримінальних проступків.

Приписами ч.3 ст. 190 КК України (редакцій 2009-2010рр.) передбачено, що шахрайство, вчинене у великих розмірах, карається позбавленням волі на строк від трьох до восьми років та відповідно до ст. 12 КК України (редакцій 2009-2010рр.) цей злочин відносився до категорії тяжких.

Аналогічне покарання також передбачено в даний час приписами ч.4 ст. 190 КК України, яка передбачає покарання за вчинення шахрайства у великих розмірах та згідно з чинною на даний час редакцією ст. 12 КК України цей злочин також відноситься до категорії тяжких.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що подія інкримінованого ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 358 КК України (в редакції 2007 року) мала місце у червні 2007 року та з того часу пройшло більше 16 (шістнадцяти) років.

Подія інкримінованого ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 190 КК України (в редакції 2009-2010рр.) мала місце 09 листопада 2009 року та 21 червня 2010 року та з того часу минуло більше 13 (тринадцяти) років.

Перебіг давності у даному кримінальному провадженні щодо ОСОБА_4 зупинявся на 1 (один) рік 7 (сім) місяців та 7 (сім) днів.

Обставини, які передбачені ч. 5 ст. 49 КК України, за яких давність не застосовується, - у кримінальному провадженні щодо ОСОБА_4 відсутні.

З пояснень ОСОБА_4 в судовому засіданні випливає, що він свою заяву про звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку з закінченням строків давності підтримує та просить її задовольнити.

Що стосується доводів прокурора ОСОБА_3 про те, що в даний Франківським районним судом м. Львова розглядається кримінальне провадження про обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 27, ч.ч. 3, 4, 5 ст. 191 КК України та інших, а тому перебіг давності переривається, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Приписами ч.3 ст. 49 КК України дійсно передбачено, що перебіг давності переривається, якщо до закінчення зазначених у частинах першій та другій цієї статті строків особа вчинила новий злочин, за винятком нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк не більше двох років.

З долученої до матеріалів кримінального провадження відповіді Франківського районного суду м. Львова вих.№1/1757/2023 від 01 серпня 2023 року вбачається, що на розгляді цього суду дійсно перебуває об`єднане кримінальне провадження №465/3054/20 щодо ОСОБА_4 , обвинувального вироку у даному провадженні стосовно останнього не ухвалювалось та справа перебуває на стадії підготовчого провадження.

Сам факт перебування на стадії розгляду іншого кримінального провадження щодо ОСОБА_4 , на думку суду, не є достатнім доказом того, він вчинив новий злочин, що є підставою для переривання перебігу давності притягнення до кримінальної відповідальності, передбачених ч.ч.1,2 ст. 49 КК України.

Відповідно до ч.ч. 1, 4, 5 ст. 17 КПК України особа вважається невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено у порядку, передбаченому цим Кодексом, і встановлено обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на користь такої особи. Поводження з особою, вина якої у вчиненні кримінального правопорушення не встановлена обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили, має відповідати поводженню з невинуватою особою.

Такі висновки з приводу цього питання також висловлені в усталеній практиці Європейського суду з прав людини та судовій практиці Касаційного кримінального суду в складів Верховного Суду, на яку покликається в своєму доповненні до заяви ОСОБА_4 про звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку з закінченням строків давності захисник ОСОБА_5 .

З огляду на вищенаведене, суд дійшов до висновку, що заява ОСОБА_4 про звільнення його від кримінальної відповідальності і закриття провадження по справі у зв`язку із закінченням строків давності є підставною та такою, що підлягає до задоволення.

Керуючись п.1 ч.2 , ч.8 ст. 284, ст. ст. 369, 370, 371, 372 КПК України, ст. ст. 12, ст. 49 КК України, суд

п о с т а н о в и в:

Заяву обвинуваченого ОСОБА_4 про звільнення від кримінальної відповідальності та закриття кримінального провадження задовольнити.

Звільнити обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від кримінальної відповідальності за вчинення інкримінованих йому кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст. 190 КК України (в редакції 2009-2010рр.) та ч.3 ст. 358 КК України (в редакції 2007 року), та кримінальне провадження стосовно нього, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000078 від 05 грудня 2012 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст. 190 КК України (в редакції 2009-2010рр.) та ч.3 ст. 358 КК України (в редакції 2007 року), - закрити у зв`язку із закінченням строків давності.

Стягнути з ОСОБА_4 в доход держави 343,00 грн. (триста сорок три гривні) витрат за проведення технічної експертизи документів №5 від 29 січня 2013 року.

Повний текст ухвали оголошений 11 грудня 2023 року о 13.00 год. в приміщенні Шевченківського районного суду м. Львова (м. Львів, вул. Січових Стрільців, 12, зал №3).

Суддя ОСОБА_1