Провадження №11-кп/801/758/2023
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 жовтня 2023 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю:

секретаря ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

особи, відносно якої застосовано примусові

заходи медичного характеру

в режимі відеоконференції ОСОБА_7

захисника особи, відносно якого застосовано

примусові заходи медичного

характеру - адвоката ОСОБА_8

законного представника ОСОБА_9

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Вінниці кримінальне провадження № 0000142, внесене в єдиний реєстр досудових розслідувань 23.05.2022 за апеляційною скаргою з доповненнями захисника особи, відносно якого застосовано примусові заходи медичного характеру ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_8 на ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 15 травня 2023 року про застосування примусових заходів медичного характеру відносно

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Вінниці, українця, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого по АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у зв`язку з вчиненням суспільно небезпечних діянь, передбачених ст. 125 ч. 1, 162 ч. 1, 186 ч. 4 КК України, -

Зміст судового рішення та встановлені судом першої інстанції обставини.

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 15 травня 2023 року задоволено клопотання прокурора та відносно ОСОБА_7 у зв`язку з вчиненням ним суспільно небезпечних діянь, передбачених ст. 125 ч. 1, 162 ч. 1, 186 ч. 4 КК України, застосовано примусовий захід медичного характеру у вигляді госпіталізації до закладу з надання психіатричної допомоги із звичайним режимом нагляду.

Процесуальні витрати, пов`язані із залученням експерта в розмірі 566 (п`ятсот шістдесят шість) гривень 31 копійку віднесено на рахунок держави.

Вирішено заходів забезпечення кримінального провадження у виді арешту майна та долю речових доказів.

Згідно ухвали суду, ОСОБА_7 , 23.05.2022 приблизно об 11 годині 30 хвилин, перебував у під`їзді багатоквартирного будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , на сходинковій клітці 4 поверху поблизу квартири АДРЕСА_2 , що належить на праві приватної власності ОСОБА_10 та яка на даний час перебуває у фактичному користуванні і розпорядженні його матері - ОСОБА_11 .

В подальшому ОСОБА_12 , всупереч волі власника ОСОБА_10 та фактичного користувача ОСОБА_11 , без їхнього дозволу, за відсутності визначених законом підстав та в порушення встановленого законом порядку, незаконно, протиправно, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння легкого ступеню, в порушення ст. 30 Конституції України, яка гарантує право на недоторканність житла, підійшов до вхідних дверей квартири АДРЕСА_2 та скориставшись тим, що вхідні двері не були зачинені на дверний замок, оскільки ОСОБА_11 являється інвалідом І групи, що підтверджується довідкою до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12ААВ № 26007 та на момент вчинення кримінального правопорушення очікувала на соціального працівника, проник у приміщення квартири за адресою: АДРЕСА_2 , де в подальшому був помічений ОСОБА_11 .

Дане суспільно-небезпечне діяння підпадає під ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 162 КК України, тобто незаконне проникнення до житла.

Продовжуючи свою суспільно небезпечну діяльність, ОСОБА_7 , 23.05.2022 приблизно об 11 годині 40 хвилин, перебуваючи у квартирі АДРЕСА_2 , у якій проживає та зареєстрована ОСОБА_11 , яка є інвалідом І-ї групи, прослідував до кухонної кімнати, де помітив ОСОБА_11 , яка розмовляла по мобільному телефону марки «ZTE Blade А7», тримаючи його у руці.

В подальшому, ОСОБА_12 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння легкого ступеню, в умовах воєнного стану, який введено відповідно до Указу Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 та продовжено Указом Президента України від 17.05.2022 № 341/2022, відкрито, шляхом ривка, заволодів мобільним телефоном марки «ZTE Blade А7» у корпусі чорного кольору ІМЕІ 1: НОМЕР_1 , ІМЕІ 2: НОМЕР_2 , що належить ОСОБА_11 , вартість якого на момент вчинення кримінального правопорушення складала 1549,75 гривень, що встановлено висновком експерта № 3253/22-21 від 01.06.2022.

Дане суспільно-небезпечне діяння підпадає під ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України, тобто відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинене в умовах воєнного стану.

Продовжуючи свою суспільно небезпечну діяльність, 23.05.2022 приблизно о 12 годині 00 хвилин, ОСОБА_7 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння легкого ступеню, знаходячись у квартирі АДРЕСА_2 , у якій проживає ОСОБА_11 , висунув вимогу до останньої надати йому спирт та отримав відмову. Після чого, на ґрунті раптово виниклих особистих неприязних відносин, наніс удари кулаками обох рук в ділянку обличчя ОСОБА_11 , спричинивши останній тілесні ушкодження.

Відповідно до висновку судово-медичної експертизи № 509/510 від 20.07.2022, згідно з наданими медичними документами та даними судово-медичного обстеження у ОСОБА_11 виявлені наступні тілесні ушкодження: рани - в ділянці підборіддя справа, в ділянці спинки носа; гематома в ділянці лівої надбрівної дуги. Згідно з п.2.3.5. «Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом № 6 МОЗ України 17.01.1995, вказані тілесні ушкодження у ОСОБА_11 належать до легких тілесних ушкоджень та давністю утворення відповідають терміну, вказаному у постанові про призначення експертизи - 23.05.2022. Гематома в ділянці лівої надбрівної дуги виникла від травматичної дії (удару) тупого твердого предмета (предметів), що не виключає можливості її утворення від удару «кулаком» в «область голови», як вказано в протоколі допиту потерпілої ОСОБА_11 від 23.05.2022.

Дане суспільно-небезпечне діяння підпадає під ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, тобто умисне легке тілесне ушкодження.

Відповідно до висновку судово-психіатричної експертизи № 80 від 01.08.2022 ОСОБА_7 страждає на стійкий психічний розлад у вигляді параноїдної шизофренії (F20.0). Внаслідок свого захворювання, позбавлений можливості усвідомлювати свої дії і керувати ними стосовно інкримінованих йому діянь. Підпадає під дію ст. 19 ч. 2 КК України. В період часу, до якого відносяться інкриміновані йому діяння, ОСОБА_12 страждав на стійкий психічний розлад у вигляді параноїдної шизофренії (F20.0), не міг усвідомлювати свої дії та керувати ними. В теперішній час ОСОБА_12 страждає на стійкий психічний розлад у вигляді параноїдної шизофренії (F20.0), не може усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. ОСОБА_12 потребує застосування примусових заходів медичного характеру у психіатричній лікарні із звичайним режимом нагляду.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи осіб, що їх подали.

В апеляційній скарзі з доповненнями захисника особи, відносно якого застосовано примусові заходи медичного характеру ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_8 ставиться питання про скасування ухвали Вінницького міського суду Вінницької області від 15 травня 2023 року та постановити нову, якою відмовити в задоволенні клопотання прокурора про застосування примусових заходів медичного характеру відносно ОСОБА_7 , а кримінальне провадження закрити.

Апеляційна скарга мотивована тим, що ухвала суду є незаконною в зв`язку з невідповідністю висновків суду, викладених у судовому рішенні фактичним обставинам кримінального провадження, неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, при винесені судового рішення, судом першої інстанції надано невірну оцінку доказам у справі чим було зроблено невірний висновок про наявність в діях ОСОБА_7 суспільно-небезпечних діянь, які містять ознаки кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 162, ч.4 ст. 186 КК України. Також на переконання захисника неналежним доказом є висновок судової психіатричної експертизи.

Позиції учасників судового провадження.

Прокурор ОСОБА_6 заперечив проти задоволення апеляційної скарги захисника, вважаючи ухвалу суду законною та обґрунтованою.

Особа відносно якої застосовано примусові заходи медичного характеру ОСОБА_7 його захисник - адвокат ОСОБА_8 та законний представник ОСОБА_9 підтримали доводи апеляційної скарги захисника з доповненнями та просили задовольнити її в повному об`ємі.

Мотиви суду.

Заслухавши доповідача, виступи учасників провадження, дослідивши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги з доповненнями, суд приходить до висновку, що апеляційна скарга захисника не підлягає до задоволення з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення в межах апеляційних скарг.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим та вмотивованим, тобто ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених КПК України; ухвалене на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до вимог ст. 94 КПК України; з наведенням належних і достатніх мотивів та підстав його ухвалення.

Як убачається з ухвали, зазначені вимоги закону судом дотримані, а висновки щодо необхідності застосування примусових заходів медичного характеру належним чином умотивовані.

Відповідно до ч. 1 ст. 513 КПК України під час постановлення ухвали про застосування примусових заходів медичного характеру суд з`ясовує такі питання: чи мало місце суспільно небезпечне діяння, кримінальне правопорушення; чи вчинено це суспільно небезпечне діяння, кримінальне правопорушення особою; чи вчинила ця особа суспільно небезпечне діяння, кримінальне правопорушення у стані неосудності; чи не захворіла ця особа після вчинення кримінального правопорушення на психічну хворобу, яка виключає застосування покарання; чи слід застосовувати до цієї особи примусові заходи медичного характеру і якщо слід, то які.

При цьому за змістом ст. 92 КК України примусовими заходами медичного характеру є, з поміж іншого, поміщення особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого особливою частиною цього Кодексу, в спеціальний лікувальний заклад з метою її обов`язкового лікування, а також запобігання вчиненню нею суспільно небезпечних діянь.

Пунктом першим статті 93 КК України визначено, що примусові заходи медичного характеру можуть бути застосовані судом до осіб, які вчинили у стані неосудності суспільно небезпечні діяння.

Положеннями ст. 94 КК України визначено, що залежно від характеру та тяжкості захворювання, тяжкості вчиненого діяння, з урахуванням ступеня небезпечності психічно хворого для себе або інших осіб, суд може застосувати такі примусові заходи медичного характеру, в тому числі госпіталізація до закладу з надання психіатричної допомоги із звичайним наглядом, яка може бути застосована судом щодо психічно хворого, який за своїм психічним станом і характером вчиненого суспільно небезпечного діяння потребує тримання у закладі з надання психіатричної допомоги і лікування у примусовому порядку.

У свою чергу, судове провадження щодо застосування примусових заходів медичного характеру регламентовано Главою 39 КПК України.

Зокрема, за приписами ч.2 ст.513 КПК України визнавши доведеним, що особа вчинила суспільно небезпечне діяння у стані неосудності, суд постановляє ухвалу про застосування примусових заходів медичного характеру.

Доводи апеляційної скарги захисника зводяться до того, що під час судового розгляду не було встановлено, що мало місце суспільно небезпечні діяння, які містять ознаки кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 162, ч.4 ст. 186 КК України.

Суд правильно встановив фактичні обставини справи і дійшов обґрунтованого висновку про доведеність ОСОБА_7 суспільно небезпечних діянь, передбачених ст. 125 ч. 1, 162 ч. 1, 186 ч. 4 КК України, даний висновок ґрунтується на зібраних у встановленому законом порядку та належним чином перевірених судом доказах, в їх сукупності, яким судом надана належна оцінка, а доводи апеляційної скарги захисника не спростовують висновків суду.

При цьому у разі вчинення таких дій особою, що перебуває в стані неосудності (не могла усвідомлювати свої дії та керувати ними), встановлення суб`єктивної сторони (умислу) не має значення.

Як вбачається з матеріалів провадження що є предметом апеляційного розгляду установлено, що в суді першої інстанції був допитаний експерт ОСОБА_13 , який суду повідомив, що ним спільно з експертом ОСОБА_14 було надано висновок судово-психіатричного експерта № 155 від 06.06.2022, висновок судово-психіатричного експерта № 67 від 11.07.2022, а також висновок судово-психіатричного експерта № 80 від 01.08.2022. Судово-психіатрична експертиза № 80 від 01.08.2022 була стаціонарною. При проведенні амбулаторної експертизи члени експертної комісії запідозрили в підекспертного ОСОБА_7 ознаки психічного захворювання. Оскільки ОСОБА_7 раніше ніколи на обліку в лікарів психіатра та нарколога не перебував, потрібен був час, щоб визначитись із встановленням діагнозу. Тому було рекомендовано провести ОСОБА_7 стаціонарну судово-психіатричну експертизу. Також експерт ОСОБА_13 повідомив, що в ході проведення стаціонарної судово-психіатричної експертизи він особисто був лікарем-експертом ОСОБА_7 , а в подальшому - на комісії, був експертом-доповідачем. Особисто вивчав всі матеріали кримінального провадження та неодноразово спілкувався з підекспертним. ОСОБА_7 перебував під цілодобовим спостереженням медичного персоналу, який потім на нарадах доповідав про поведінку підекспертного протягом доби. Експерта комісія дійшла висновку, що ОСОБА_7 страждає на психічний розлад у вигляді параноїдної шизофренії. Внаслідок свого захворювання він не міг усвідомлювати свої дії на момент скоєння інкримінованих йому суспільно небезпечних діянь, а також не міг усвідомлювати значення своїх дій на момент проведення експертизи. Тому ОСОБА_7 було рекомендовано застосуванням примусових заходів медичного характеру у вигляді лікування у психіатричній лікарні зі звичайним режимом нагляду.

З приводу інкримінованих суспільно небезпечних діянь ОСОБА_7 при спілкуванні пояснював, що мотивів у нього не було. Експерт зауважив, що в цьому й полягає суть психічного захворювання, що на період скоєння поведінка не керувалась мотивами, а була обумовлена хворобливими переживаннями, хворобливим станом.

При наданні експертного висновку експертною комісією було враховано характер описаних суспільно небезпечних діянь, показання свідків, які теж відмічали, що до ОСОБА_7 ставились з насторогою, оскільки останній був агресивний, під час затримання також проявив агресію.

Відомості про вживання алкоголю експерти брали при спілкуванні з підекспертним, на основі цього склали анамнез (зі слів підекспертного). Також експерт зазначив, що коли слідчо-заарештований поступає на експертизу, він поступає з особовою справою в якій завжди є медична картка, там наявні всі обстеження, флюрограми. Картка є основною складовою частиною особової справи. Особова справа теж є об`єктом експертизи. Тому ця медична документація враховується при проведенні експертизи. Під час перебування ОСОБА_7 в умовах СІЗО ДУ «Вінницька УВП (№ 1)» його спостерігав лікар-нарколог. В ході цього спостереження було встановлено діагноз: «Розлади психіки та поведінки внаслідок вживання алкоголю, синдром залежності». Основним захворюванням ОСОБА_7 є шизофренія. «Симптоматичний алкоголізм», це коли людина вживає алкоголь для того, щоб якось полегшити прояви свого основного захворювання. Це не свідчить про наявність в особи хронічного алкоголізму. На фоні тих симптомів психічного захворювання, на яке страждає ОСОБА_7 , алкоголь посилив та погіршив його психопатологічну симптоматику та міг сприяти для вчинення таких суспільно небезпечних діянь. Інформацію про симптоматичний алкоголізм, окрім цієї картки, можливо отримали також з показань свідків, експерт не пам`ятає. Додатково, за клопотанням експерта, допитували лише батька підекспертного в присутності слідчого та захисника ОСОБА_15 . Це було необхідно для того, щоб вияснити поведінку ОСОБА_7 в побуті. Відповіді на поставлені запитання, які в той час надавав батько підекспертного, були відображені в акті.

На переконання експерта у ОСОБА_7 присутній екстрапунітивний тип реакції - це зовнішньо-звинувачувальний тип реакції, коли на фоні відсутності самокритики особа вважає, що у всіх негараздах винні інші люди.

Визначити час виникнення цього захворювання у ОСОБА_7 неможливо, оскільки це все відбувається індивідуально у кожного хворого. Крім того, ОСОБА_7 вперше потрапив в поле зору лікаря-психіатра. При належному лікуванні приступів шизофреноподібної симптоматики в подальшому може й не виникати, а можуть бути й періоди загострення та ремісії. Загострення - це коли посилюється маячення, галюцинації, а ремісія - це коли на фоні стійкого лікування зникають гострі прояви хвороби і виникає полегшення.

На переконання експерта під час вчинення суспільно небезпечних діянь ОСОБА_7 знаходився в хворобливому стані. При проведенні експертизи досліджувались всі об`єкти експертизи, матеріали кримінальної справи, також результати цілеспрямованої співбесіди з підекспертним, проводилось психологічне дослідження. За весь час спостереження за ОСОБА_7 в останнього відмічались напруженість, тривожність, підозрілість, недовірливість, неадекватність емоційних реакцій, але як таких агресивних проявів не було, оскільки за підекспертними слідкує охорона медичного закладу та медперсонал. Якщо прояви агресії були раніше, то не виключено, що вони можуть повторитися.

Крім того, експерт ОСОБА_13 пояснив, що висновок судово-психіатричного експерта носить для суду лише рекомендаційний характер. При цьому, на переконання експертної комісії, ОСОБА_7 дійсно потребує примусових заходів медичного характеру стаціонарного типу із звичайним режимом нагляду. Тобто, самим легшим режимом стаціонарного примусового лікування.

При наданні свого заключення експертна комісія також виходила з того, що у ОСОБА_7 була відсутня критика до свого захворювання. Тому при амбулаторному лікуванні він не буде ходити на прийом до лікаря самостійно. Крім того, в амбулаторних умовах важко підібрати належне лікування. Натомість, в стаціонарі йому зможуть підібрати відповідне належне лікування, ліки, дозування. Таким чином, ефективним таке лікування може бути лише в стаціонарі.

Формулювання «безглузде правопорушення» - це бачення експерта, оскільки мотиви вчинення правопорушення в такому випадку відсутні.

Експерт акцентував увагу суду на тому, що шизофренія це серйозне психічне дуже важке захворювання. Невідомо скільки часу, скільки років ОСОБА_7 хворіє. Він жодного разу не був на лікуванні, тому на переконання експерта є необхідність, для хворого особисто і з метою профілактики запобіганню вчинення ним можливих суспільно небезпечних діянь в майбутньому, саме в стаціонарному примусовому лікуванні. В такому випадку можна краще підібрати ліки, дозування, оскільки пацієнт буде під постійним цілодобовим спостереженням. Так як у ОСОБА_7 відсутня критика до своєї хвороби, він не зможе належним чином пройти амбулаторне лікування. Після пролікування, у випадку настання стану ремісії (відсутність гострих проявів хвороби), ОСОБА_7 зможе бути соціально адаптованим, в іншому випадку у нього можуть виникнути часті загострення і в майбутньому може виникнути питання навіть інвалідності.

Ці події не були обумовлені якимось неприязними стосунками з потерпілою, це було обумовлено лише хворобливими переживаннями ОСОБА_7 внаслідок психічного захворювання на яке він страждає, його формою мислення, тобто хворобою, а не конкретною ситуацією.

У ОСОБА_7 наразі гостра форма шизофренії, однак виявити який тип перебігу наразі неможливо.

Крім того, експерт пояснив, що наслідки діяння особи, яка направляється на експертизу, приймаються до уваги при обранні примусового заходу медичного характеру, який рекомендується. При цьому, примусові заходи медичного характеру не є заходом покарання для того щоб закрити особу, позбавити її волі, вони застосовуються з метою пролікувати і зняти прояви хвороби. Суспільна небезпека визначається як по ступеню важкості інкримінованого діяння так і по ступеню вираженості симптоматики психічного захворювання. Якщо в особи галюцинації, то це теж є ознакою суспільної небезпеки. При цьому враховуються два фактори: самодіяння і симптоматика (саме з цих двох факторів виходили при експертному заключенні).

Експерт також пояснив суду, що за його усним клопотанням, для повноти експертного висновку, було залучено суміжного спеціаліста лікаря-психолога ОСОБА_16 , яка надала консультативний висновок. ОСОБА_16 пройшла спеціалізацію в Києві по судовій психіатрії, виконує всі види складних експертиз, де ставляться особливо такі питання як фізіологічного афекту, визначення емоційного стану. Вона грамотний спеціаліст і знає, що за свій висновок несе юридичну відповідальність. Її не включали в склад комісії, оскільки експертиза не була комплексною. За відсутності вказаного консультативного висновку психолога комісія все одно змогла б вірно діагностувати стан ОСОБА_7 , оскільки все досліджувалось в комплексі, це і аналіз життєвого шляху підекспертного, покази свідків, які вказують на ту чи іншу поведінку підекспертного, враховуються результати тривалого спостереження в умовах психіатричного стаціонару, всі сфери психічної діяльності. Також вони часто спілкувались з ОСОБА_7 , досліджували його емоції, увагу, волю, мислення, пам`ять, інтелект, критику до своїх дій. Проте психолог, за рахунок тих тестів, які ним використовуються, може виявити характері порушення в сферах мислення, емоцій, тобто такі тонкі порушення, які на перший погляд можуть бути непомітними. Висновок психолога увійшов в структуру шизофренного регіссиндрому і допоміг встановити у ОСОБА_7 діагноз: «Шизофренія».

Висновком судово-психіатричного експерта КНП «ВОКПЛ ім. акад. О.І. Ющенка ВОР» за результатами проведення амбулаторної експертизи № 155 від 06.06.2022 встановлено, що ОСОБА_7 , у зв`язку із даними анамнезу про те, що він схильний до зловживання спиртними напоями, скоїв правопорушення, яке супроводжувалось проявами агресії, погрозою вбивством як потерпілої, так і оточуючих (вийшов на балкон, кричав що всіх повбиває); після його затримання у камері проявляв дивакуватості у поведінці, погано орієнтувався в оточуючому, лікувався в медчастині з діагнозом: розлади психіки та поведінки внаслідок вживання алкоголю, синдром залежності, ситуативна психоемоційна реакція; при теперішньому обстеженні його поведінка «нагадує демонстративний характер, сидить з опущеною головою, зоровий контакт не підтримує, на запитання відповідає тихим голосом, після паузи, коротко, довго думає над відповіддю, часто на самі прості запитання, в тому числі із сторінок своєї біографії, відповідає невпевнено або каже: «Напевно.. .не знаю», у зв`язку із складністю даного клінічного випадку та для об`єктивного визначення його психічного стану, потребує тривалого обстеження та спостереження в умовах психіатричного стаціонару, тобто проведення йому стаціонарної судово-психіатричної експертизи.

Ухвалою слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 17.06.2022 по справі № 127/12503/22 направлено підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до КНП «ВОКПЛ ім. акад. О.І. Ющенка ВОР» для проведення стаціонарної судово-психіатричної експертизи на строк в межах досудового розслідування, а саме до 14 діб.

У висновку судово-психіатричного експерта КНП «ВОКПЛ ім. акад. О.І. Ющенка ВОР» № 67 від 11.07.2022 зазначено, що комісія у встановлений судом термін (14 діб) проведення стаціонарної судово-психіатричної експертизи щодо оцінки психічного стану ОСОБА_7 не змогла визначитись та вважає даний термін недостатній для повноти дослідження, оскільки підекспертний раніше ніколи в поле зору лікарів-психіатрів не потрапляв, в минулому мав схильність до зловживання спиртними напоями, скоїв правопорушення, яке супроводжувалось імпульсивними проявами агресії, погрозою вбивством як потерпілої, так і оточуючих (вийшов на балкон, кричав що всіх повбиває); після його затримання у камері слідчого ізолятора проявляв дивакуватості у поведінці, погано орієнтувався в оточуючому, лікувався в медчастині з діагнозом: розлади психіки та поведінки внаслідок вживання алкоголю, синдром залежності, ситуативна психоемоційна реакція. При теперішньому обстеженні його поведінка носить недоречний характер (недостатньо орієнтований в оточуючому, сидить з опущеною головою, зоровий контакт не підтримує, на запитання відповідає тихим голосом, після паузи, коротко, довго думає над відповіддю, переводить розмову на іншу тему, що не стосується попередньої, часто на самі прості запитання відповідає невпевнено, або каже: «Напевно.. .не знаю», задає зустрічні запитання: «А ви як рахуєте...що люди про це кажуть», його емоційні реакції збіднені, рівень потреб, інтересів обмежені, мислення не завжди послідовне, стосовно інкримінованого йому діяння не може дати чітких пояснень, періодично щось сам до себе шепоче, посміхається). У зв`язку із складністю даного клінічного випадку та для об`єктивного визначення його психічного стану, виключення симулятивної поведінки, ОСОБА_12 потребує більш тривалого обстеження та спостереження в умовах психіатричного експертного стаціонару.

Відповідно до ухвали слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 22.07.2022 по справі № 127/15312/22 підозрюваного ОСОБА_7 направлено до КНП «ВОКПЛ ім. акад. О.І. Ющенка ВОР», для проведення стаціонарної судово-психіатричної експертизи, строком не більше одного місяця з моменту поміщення, в межах строку досудового розслідування кримінального провадження.

Висновком судово-психіатричного експерта КНП «ВОКПЛ ім. акад. О.І. Ющенка ВОР» № 80 від 01.08.2022 встановлено, що ОСОБА_7 страждає на стійкий психічний розлад у вигляді параноїдної шизофренії (F20.0). Тому внаслідок свого захворювання, позбавлений можливості усвідомлювати свої дії і керувати ними стосовно інкримінованого йому діяння. Підпадає під дію ст. 19 ч. 2 КК України. Відтак, в період часу, до якого відноситься інкриміноване йому діяння, ОСОБА_12 страждав на стійкий психічний розлад у вигляді параноїдної шизофренії (F20.0), не міг усвідомлювати свої дії та керувати ними. В теперішній час ОСОБА_12 страждає на стійкий психічний розлад у вигляді параноїдної шизофренії (F20.0), не може усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. ОСОБА_12 потребує застосування примусових заходів медичного характеру у психіатричній лікарні із звичайним режимом нагляду.

Обставини вчинення ОСОБА_7 вищезазначених суспільно-небезпечних діянь знайшли своє підтвердження під час судового розгляду як в суді першої так і апеляційної інстанції та підтверджуються дослідженими в ході судового розгляду матеріалами кримінального провадження, а також поясненнями потерпілих, експерта та свідків в судовому засіданні, які є послідовними. Всі зібрані по справі докази судом визнано допустимими, оскільки вони у своїй сукупності узгоджуються між собою та підтверджуються іншими доказами у провадженні, які були досліджені судом та їм дана належна оцінка. Відповідно, з цих підстав спростовані доводи сторони захисту щодо недоведеності вини ОСОБА_7 у вчиненні зазначених суспільно небезпечних діянь.

Вчинення ОСОБА_7 вищезазначених дій саме у стані неосудності підтверджується висновком судово-психіатричного експерта КНП «ВОКПЛ ім. акад. О.І. Ющенка ВОР» № 80 від 01.08.2022.

За наведених обставин суд не знаходить підстав для скасування чи зміни вироку суду.

Керуючись ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу з доповненнями захисника особи, відносно якого застосовано примусові заходи медичного характеру ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 15 травня 2023 року у кримінальному провадженні № 0000142, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань 23.05.2022 про застосування примусового заходу медичного характеру у виді госпіталізації до закладу з надання психіатричної допомоги із звичайним режимом нагляду відносно ОСОБА_7 у зв`язку з вчиненням ним суспільно небезпечних діянь, передбачених ст. 125 ч. 1, 162 ч. 1, 186 ч. 4 КК України залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня проголошення.

Відповідно до ч. 4 ст. 532 КПК України судове рішення суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення.

Судді: