КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ

Київського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів при секретарі судового засіданняОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в місті Києві 18 січня 2024 року клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження та апеляційну скаргу представника власника майна ТОВ «ХАРКІВ ХІМПРОМ» - адвоката ОСОБА_5 на ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 20 жовтня 2023 року,

ВСТАНОВИЛА:

Вказаною ухвалою задоволено клопотання прокурора відділу Офісу Генерального прокурора ОСОБА_6 та накладено арешт на майно, яке перебуває на праві володіння, користування, розпорядження у ТОВ «ХАРКІВ ХІМПРОМ» (, Харківська область, смт Васищево, вул. Промислова, 22), а саме: апарат СЭрив 4,0-2-02-12, Р-2, інв. № 1168, рік виготовлення 1990, країна виробник СРСР; апарат СЭрив 6,3-2-02-12, Р-2, інв. № 1803, рік виготовлення 2010, країна виробник Україна; фасувальна ємність 1, інв. № 1772, рік виготовлення 2017, країна виробник Україна; фасувальна ємність 2, інв. № 1773, рік виготовлення 2017, країна виробник Україна; фасувальна ємність 3, інв. № 1774, рік виготовлення 2017, країна виробник Україна; фасувальна ємність 4, інв. № 1775, рік виготовлення 2017, країна виробник Україна; протравлювач порційної дії СТ100, інв. № 686, рік виготовлення 2010, країна виробник Німеччина, виробник PETKUSTechnologie GmbH, Poberstr. 8, D-99848 Wutha-Farnroda; двохстанційна машина для видування каністр, зав. № 1517, 2017 р.в., Туреччина; двохстанційна машина для видування каністр, зав. № 1517, 2017 р.в., Туреччина, із забороною використання, відчуження та розпорядження майном.

Не погоджуючись з таким рішенням, представник власника майна ТОВ «ХАРКІВ ХІМПРОМ» - адвокат ОСОБА_5 подав апеляційну скаргу, в якій просив поновити строк на апеляційне оскарження, ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 20 жовтня 2023 року змінити, клопотання прокурора про арешт майна задовольнити частково, виключивши заборону використання вилученого майна.

Щодо строку на апеляційне оскарження зазначає, що копію оскаржуваної ухвали директору ТОВ «ХАРКІВ ХІМПРОМ» ОСОБА_7 вручено 10 листопада 2023 року під час допиту в якості свідка; апеляційну скаргу направлено електронною поштою 14 листопада 2023 року.

Вважає, що вказана ухвала є необґрунтованою та невмотивованою з огляду на наступне.

Так, зазначає, що фактично втручання в законну діяльність підприємства, яке виразилося в забороні використання, відчуження та розпорядження майном, а саме обладнанням, за допомогою якого підприємство здійснює господарську діяльність, призведе до негативних наслідків, таких як невиплата заробітної плати та несплата необхідних платежів до бюджету.

На переконання представника власника майна, слідчим суддею не встановлено обставин, які б виправдовували застосування таких заходів забезпечення кримінального провадження, як заборона, обмеження користування та розпорядження майном.

Звертає увагу на те, що слідчий суддя, не встановлюючи докази та не навівши мотиви свого рішення, зробив висновок про задоволення клопотання прокурора про накладення арешту на майно, зокрема в частині його використання, посилаючись лише на те, що майно відповідно до ст. 98 КПК України визнано речовим доказом.

В судове засідання учасники провадження не з`явилися, про причини своєї неявки не повідомили, хоча про час та місце судового засідання їх повідомлено у встановленому законом порядку. Колегія суддів вирішила за можливе розглянути дану справу за відсутності прокурора та представника власника майна, що не суперечить положенням ч. 4 ст. 405 КПК України, зважаючи на скорочені строки розгляду справ такої категорії (ч. 2 ст. 422 КПК України).

Заслухавши доповідь судді, вивчивши матеріали провадження і перевіривши наведені апелянтом доводи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає з наступних підстав.

Згідно з вимогами ст. 395 КПК України, ухвалу слідчого судді може бути оскаржено протягом п`яти днів з дня її проголошення, а у випадку якщо ухвалу суду було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Оскільки, 20 жовтня 2023 року клопотання прокурора розглянуто без виклику власника майна, копію ухвали отримано 10 листопада 2023 року, у зв`язку з чим, колегія суддів вважає, що строк на апеляційне оскарження підлягає поновленню.

Як убачається з матеріалів судового провадження, Головним слідчим управлінням Національної поліції України, здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, відомості про яке 26 липня 2022 року внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань, під № 0000697, за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 111-1, ч. 4 ст. 321, ч. 2 ст. 364-1 КК України.

Прокурором у клопотанні зокрема зазначено, що посадові особи ТОВ «ХАРКІВ ХІМПРОМ» умисно, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, здійснюють незаконне виробництво (перефасування, фальсифікацію) з метою збуту та збут особливо небезпечних хімічних речовин - пестицидів, які є отруйними речовинами, в порушення вимог п. 14 ч. 1 ст. 7, ч. 9 ст. 9 Закону України «Про ліцензування видів господарської діяльності», а саме без ліцензії на провадження господарської діяльності з виробництва особливо небезпечних хімічних речовин, перелік яких визначається Кабінетом Міністрів України, не маючи вичерпного переліку документів, що підтверджують відповідність вимогам ліцензійних умов та матеріально-технічної бази, необхідної для виробництва особливо небезпечних хімічних речовин.

Крім цього, згідно з відомостями Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, ТОВ «ХАРКІВ ХІМПРОМ» має зв`язки безпосередньо з країною-агресором та її сателітами, де мають підконтрольні СГД, за допомогою яких здійснюють постачання і реалізацію хімічних речовин та сплачують податки.

Відповідно до листа Північно-Східного міжрегіонального управління Державної служби з питань праці в період з 01 січня 2015 року по теперішній час Головним управлінням Держпраці у Харківській області ТОВ «ХАРКІВ ХІМПРОМ» видано наступні дозволи на виконання робіт підвищеної небезпеки та експлуатацію (застосування) машин, механізмів, устаткування підвищеної небезпеки, а саме: дозвіл на експлуатацію машин, механізмів, устаткування підвищеної небезпеки № 937.17.63 від 06 грудня 2017 року, строком дії до 06 грудня 2022 року - апарат СЭрив 4,0-2-02-12, Р-2, інв. № 1168, рік виготовлення 1990, країна виробник СРСР; апарат СЭрив 6,3-2-02-12, Р-2, інв. № 1803, рік виготовлення 2010, країна виробник Україна; фасувальна ємність 1, інв. № 1772, рік виготовлення 2017, країна виробник Україна; фасувальна ємність 2, інв. № 1773, рік виготовлення 2017, країна виробник Україна; фасувальна ємність 3, інв. № 1774, рік виготовлення 2017, країна виробник Україна; фасувальна ємність 4, інв. № 1775, рік виготовлення 2017, країна виробник Україна; протравлювач порційної дії СТ100, інв. № 686, рік виготовлення 2010, країна виробник Німеччина, виробник PETKUS Technologie GmbH, Poberstr. 8, D-99848 Wutha-Farnroda; двохстанційна машина для видування каністр, зав. № 1517, 2017 р.в., Туреччина; двохстанційна машина для видування каністр, зав. № 1517, 2017 р.в., Туреччина.

18 жовтня 2023 року постановою старшого слідчого в ОВС 1-го відділу (розслідування злочинів, учинених в умовах збройного конфлікту) управління організації розслідування злочинів, учинених в умовах збройного конфлікту Головного слідчого управління Національної поліції України ОСОБА_8 вище вказане майно (машини та механізми, устаткування підвищеної небезпеки) визнано речовим доказом у кримінальному провадженні № 0000697.

20 жовтня 2023 року прокурор відділу Офісу Генерального прокурора ОСОБА_6 звернувся до Печерського районного суду м. Києва з клопотанням про накладення арешту на вище вказане майно із забороною використання, відчуження та розпорядження, з метою збереження речових доказів.

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 20 жовтня 2023 року клопотання задоволено.

З таким рішенням слідчого судді колегія суддів погоджується, з огляду на наступне.

Перевіряючи законність прийнятого рішення слідчим суддею, колегія суддів враховує практику Європейського суду з прав людини та дотримання ним вимог КПК України, які регулюють норми застосування заходів забезпечення кримінального провадження, у тому числі щодо накладення арешту на майно.

Розглядаючи клопотання про накладення арешту на майно, в порядку статей 170-173 КПК України, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для арешту майна або відмови у задоволенні клопотання про арешт майна.

Вказана норма узгоджується зі ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, відповідно до якої будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження повинен обґрунтувати свою ініціативу в контексті норм закону.

Відповідно до ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожна фізична та юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

У рішенні Європейського суду з прав людини по справі «East/West Alliance Limited» проти України», в п. 167 рішення Суд наголошує на тому, що перша та найбільш важлива вимога статті 1 Першого протоколу до Конвенції полягає у тому, що будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно бути законним. Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля.

У п.168 суд також нагадує, що будь-яке втручання державного органу у право на

мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи.

Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдається досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар. Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти.

Втручання держави в право власності особи є виправданим, якщо воно здійснюється з метою задоволення «суспільного», «публічного» інтересу, при визначенні якого Європейський суд з прав людини надає державам право користуватися «значною свободою (полем) розсуду». Втручання держави в право на мирне володіння майном може бути виправданим за наявності об`єктивної необхідності у формі суспільного, публічного, загального інтересу, який може включати інтерес держави, окремих регіонів, громад чи сфер людської діяльності.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Згідно з ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна (ч.11 ст. 170 КПК України).

Приймаючи рішення, слідчим суддею зазначених вимог закону дотримано.

Задовольняючи клопотання, внесене в межах кримінального провадження № 0000697 про накладення арешту на вище вказане майно (машини та механізми, устаткування підвищеної небезпеки), слідчий суддя дослідив матеріали, додані до клопотання, прийшов до правильного висновку про необхідність накладення арешту на зазначене майно, з метою збереження речових доказів у кримінальному провадженні.

Як вважає колегія суддів, слідчий суддя під час розгляду клопотання з`ясував всі обставини, з якими закон пов`язує можливість накладення арешту на майно, перевірив співмірність втручання у права власника майна, з потребами кримінального провадження.

З огляду на положення п. 1 ч.ч 2, 3 ст. 170 КПК України, майно, яке відповідає критеріям, визначеним у ст. 98 КПК України, повинно вилучатися та арештовуватися незалежно від того, хто являється його власником, у кого і де воно знаходиться, незалежно від того, чи належить воно підозрюваному або іншій зацікавленій особі, оскільки в протилежному випадку не будуть досягнуті цілі застосування цього заходу - запобігання можливості протиправного впливу (відчуження, знищення, приховання) на певне майно, що, як наслідок, перешкодить встановленню істини у кримінальному провадженні.

Тому, доводи апелянта про те, що слідчим суддею безпідставно накладено арешт на вказане майно, не можуть прийматися до уваги, оскільки арешт на вказане майно накладено з правових підстав, передбачених п. 1 ч.ч. 2, 3 ст. 170 КПК України.

Матеріали судового провадження свідчать, що на даному етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власників майна з метою запобігання зникнення чи відчуження майна, а слідчий суддя на даній стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у особи за вчинення злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких і є накладення арешту на майно.

Доказів негативних наслідків від застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт майна, апелянтом не надано та колегією суддів не встановлено.

Твердження апелянта щодо втручання в роботу підприємства через заборону, в тому числі використання обладнання, за допомогою якого підприємство здійснює господарську діяльність, не заслуговують на увагу.

Застосування будь-якого заходу забезпечення кримінального провадження, зокрема арешт майна, є втручанням у права і свободи власника майна, проте таке втручання можливе, якщо потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання, що у цьому випадку і мало місце.

Інші доводи, на які посилається апелянт, також не можуть бути підставою для скасування оскаржуваної ухвали, оскільки були відомі слідчому судді та враховані ним при прийнятті рішення.

Окрім того, відповідно до ст. 174 КПК України законний представник, інший власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна, а також і те, що арешт майна може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням власника або володільця майна, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Істотних порушень вимог КПК України, які б давали підстави для скасування ухвали слідчого судді, по справі не вбачається.

Рішення слідчого судді є законним та обґрунтованим, яке ухвалено на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, що підтверджені достатніми даними, дослідженими судом, а тому апеляційна скарга представника власника майна ТОВ «ХАРКІВ ХІМПРОМ» - адвоката ОСОБА_5 , з урахуванням викладених в ній доводів, задоволенню не підлягає.

Керуючись статтями 117, 170, 171, 173, 309, 376, 404, 405, 407, 418, 422 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Поновити представнику власника майна ТОВ «ХАРКІВ ХІМПРОМ» - адвокату ОСОБА_5 строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 20 жовтня 2023 року.

Ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 20 жовтня 2023 року, - залишити без змін, а апеляційну скаргу представника власника майна ТОВ «ХАРКІВ ХІМПРОМ» - адвоката ОСОБА_5 - без задоволення.

Ухвала апеляційного суду відповідно до правил, визначених ч. 4 ст. 424 КПК України, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_9 ОСОБА_10 ОСОБА_11

Єдиний унікальний № 757/47291/23-к Слідчий суддя в 1-ій інстанції: ОСОБА_12

Провадження № 11-сс/824/699/2024 Доповідач ОСОБА_1

Категорія ст.170 КПК