Ухвала

21грудня 2023 року

м. Київ

справа № 274/4759/20

провадження № 51-6865 ск 23

Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на судове рішення щодо нього,

встановив:

Засуджений ОСОБА_4 звернувся до Верховного суду із касаційною скаргою, перевіривши яку на відповідність вимогам ст. 427 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК), суд касаційної інстанції дійшов висновку, що її подано без додержання приписів п.п. 1, 4, 5 ч. 2, ч. 3, ч. 4 зазначеної статті.

Так, у касаційній скарзі, зокрема, зазначаються: найменування суду касаційної інстанції; вимоги особи, яка подала касаційну скаргу, обґрунтування цих вимог із зазначенням того, у чому полягає незаконність чи необґрунтованість судових рішень; думка особи щодо участі у касаційному розгляді, а також касаційна скарга підписується особою, яка її подає.

Проте вказаних приписів закону скаржник належним чином не виконав.

Згідно з вимогами п. 4 ч. 2 ст. 427 КПК, в касаційній скарзі має бути наведено обґрунтування вимог особи, яка подала касаційну скаргу, із зазначенням того, у чому полягає незаконність чи необґрунтованість судових рішень.

Відповідно до ст. 438 КПК підставами для зміни або скасування судових рішень судом касаційної інстанції є: істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність і невідповідність призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого. При вирішенні питання про наявність зазначених підстав суд касаційної інстанції має керуватися статтями 412-414 цього Кодексу.

Посилаючись на незаконність судових рішень, особа, яка подає касаційну скаргу, повинна вказати конкретні порушення закону, що є підставою для їх зміни чи скасування, а також належним чином обґрунтувати свої доводи, тобто не тільки висунути на підтвердження допущених судом порушень переконливі факти, але й аргументувати як саме ці порушення істотно позначилися на законності та обґрунтованості судового рішення. Крім цього, вимагаючи скасування судового рішення та призначення нового судового розгляду в суді відповідної інстанції, особа у касаційній скарзі має вказати, яким чином таке скасування дозволить виправити порушення, на які вона посилається.

При цьому слід враховувати, що відповідно до ст. 433 КПК, суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскарженому судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

Так, засуджений ОСОБА_4 зазначає про незаконність судового рішення щодо нього, при цьому не наводить конкретних порушень закону, допущених попередніми судами при постановленні оскаржуваних судових рішень, які відповідно до ч. 1 ст. 438 КПК з урахуванням положень статей 370, 412-414, 419 цього Кодексу є підставами для їх скасування.

Також, засуджений посилається на недопустимість доказів у цьому кримінальному провадженні, натомість не обґрунтовує яких саме вимог зазначених норм процесуального права при наданні оцінки доказам допустився суд і які саме докази він вважає недопустимими.

Відсутність у скарзі належного обґрунтування, зважаючи на те, що суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах касаційної скарги, перешкоджає вирішенню питання про відкриття касаційного провадження.

Як убачається зі змісту касаційної скарги, засуджений ОСОБА_4 у вступній її частині не погоджується із вироком Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 27 квітня 2023 року щодо нього, однак долучає до своєї касаційної скарги вирок Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 27 березня 2023 року, чим допускає протиріччя.

Відповідно до пункту 5 ч. 2 ст. 427 КПК в касаційній скарзі зазначаються вимоги особи, яка подає касаційну скаргу, до суду касаційної інстанції.

Приписами ст. 436 КПК встановлено, що Суд за наслідками розгляду касаційної скарги має право: 1) залишити судове рішення без зміни, а касаційну скаргу - без задоволення; 2) скасувати судове рішення і призначити новий розгляд у суді першої чи апеляційної інстанції; 3) скасувати судове рішення і закрити кримінальне провадження; 4) змінити судове рішення.

Поряд з цим, касаційна скарга не містить конкретного прохання до суду касаційної інстанції, з огляду на вимоги ст. 436 КПК, оскільки засудженим не вказано, яке конкретно судове рішення він просить переглянути в касаційному порядку.

Відповідно до ч. 3 ст. 427 КПК, якщо особа не бажає брати участі у касаційному розгляді, вона зазначає про це в касаційній скарзі, проте зі змісту касаційної скарги не вбачається думка особи щодо бажання чи небажання брати участь у касаційному розгляді.

Згідно положень ч. 4 ст. 427 КПК, касаційна скарга підписується особою, яка її подає.

Однак, в порушення вказаних вимог КПК, касаційна скарга не містить підпису засудженого ОСОБА_4 .

Згідно положень ч. 3 ст. 33 КПК кримінальне провадження у касаційній інстанції здійснює Верховний Суд, однак, засуджений в порушення п. 1 ч. 2 ст. 427 КПК свою касаційну скаргу адресував до Касаційного кримінального суду України.

За таких обставин, колегія суддів вважає за необхідне залишити без руху касаційну скаргу, надавши засудженому строк для усунення недоліків.

Керуючись ч. 1 ст. 429 КПК, Верховний Суд

постановив:

Касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на судове рішення щодо нього, залишити без руху і встановити строк для усунення недоліків протягом п`ятнадцяти днів із дня отримання копії ухвали.

Роз`яснити, що касаційна скарга повертається в разі, якщо особа в установлений строк не усунула недоліків касаційної скарги, залишеної без руху.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_5 ОСОБА_2 ОСОБА_3