Провадження № 11-кп/824/5559/2023 Доповідач: ОСОБА_2
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

Іменем України

07 листопада 2023 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду в складі:

головуючого судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі - ОСОБА_5 ,

за участю захисника - адвоката ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах ОСОБА_8 на ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 10 жовтня 2023 року, -

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою Ірпінського міського суду Київської області від 11 жовтня 2023 року клопотання прокурора задоволено, продовжено обвинуваченому ОСОБА_9 запобіжний захід у виді тримання під вартою до 09.12.2023 року включно.

При вирішенні питання про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_8 , суд першої інстанції врахувавши обставини, передбачені ст. 178 КПК України, встановив, що останній обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, обставини вчинення кримінального правопорушення, а саме в стані алкогольного сп`яніння, відомості, що характеризують особу винного, та дійшов висновку, що продовжують існувати ризики, передбачені ст. 177 КПК України, які не зменшилися на момент розгляду клопотання прокурора, а саме: ризик переховування від суду та ризик незаконного впливу на свідків, потерпілого.

Не погоджуючись з ухвалою суду, захисник подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 10 жовтня 2023 року та прийняти нову ухвалу, якою застосувати до ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту з покладенням обов`язків, передбачених ч.5 ст. 194 КПК України. в обґрунтування вимог апеляційної скарги вказує, що у двох інших учасників дорожнього руху також наявні ознаки порушення правил дорожнього руху, а саме щодо швидкості та проїзду на забороняючий сигнал світлофору, дії всіх учасників ДТП знаходяться в причинно-наслідковому зв`язку, тобто всі учасники є винуватцями подій, які складися в даній обстановці. Також зазначає, що в матеріалах справи відсутні будь-які належні та допустимі докази того, що ОСОБА_8 ухиляється від кримінальної відповідальності чи має намір уникнути викликів до зали судового засідання, відсутні докази того, що обвинувачений притягався до адміністративної відповідальності, зокрема за порушення ПДР, що спричинили ДТП ( ОСОБА_8 жодного разу не притягався до адміністративної відповідальності), а також ОСОБА_8 має міцні соціальні зв`язки. Крім того, зазначає, що запобіжний захід як застава допоможе обвинуваченому зробити паспорт громадянина України, звернутись до територіального центру комплектування та соціальної підтримки за місцем власного проживання та в подальшому піти на службу до лав ЗСУ або Національної гвардії України. В подальшому грошові кошти, які будуть внесені в якості застави, ОСОБА_8 бажає використати для внесення на спеціальні рахунки НБУ для цілей оборони України.

Заслухавши думку захисника, який підтримав апеляційну скаргу, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Згідно з ч.ч.1, 2, 3 ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого.

За наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто з метою запобігання спробам: переховуватися від суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженні іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому обвинувачується.

Розглядаючи питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, так само як і про його продовження, суд першої інстанції, для прийняття законного і обґрунтованого рішення, відповідно до ст. ст. 178, 199 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Перевіривши доводи апеляційної скарги захисника, колегія суддів встановила, що судом першої інстанції були дотримані зазначені вимоги кримінального процесуального закону при вирішенні питання про продовження строку тримання обвинуваченого під вартою, а тому, враховуючи конкретні обставини даного кримінального провадження, обставини, з якими закон пов`язує можливість, як для застосування, так і для продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою, підстави для скасування оскаржуваної ухвали відсутні.

На думку колегії суддів, в сукупності з існуючими ризиками, особою обвинуваченого, тяжкістю кримінального правопорушення та його наслідками, продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_8 є обґрунтованим, а тому підстав вважати його занадто суворим - немає.

Отже, приймаючи рішення про продовження ОСОБА_8 строку тримання під вартою, суд першої інстанції повно та об`єктивно дослідив усі обставини, з якими закон пов`язує можливість продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, при цьому дослідив належним чином матеріали провадження та навів в ухвалі мотиви, з яких прийняв відповідне рішення.

На думку колегії суддів, обставини, які зазначені захисником в апеляційній скарзі, не можуть бути підставою для скасування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, оскільки вони не виключають наявність ризиків, передбачених п.п.1, 3 ч.1 ст. 177 КПК України, які суд належним чином обґрунтував та правильно встановив, що дані про особу ОСОБА_8 та його соціальні зв`язки не переважають існування вказаних ризиків.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що дії всіх учасників ДТП знаходяться в причинно-наслідковому зв`язку, тобто всі учасники є винуватцями подій, які склалися в даній обстановці є необґрунтованими, оскільки такі відомості не можуть бути предметом дослідження в суді апеляційної інстанції при перегляді на предмет законності ухвали суду першої інстанції про доцільність перебування під вартою обвинуваченого під час судового розгляду, а вирішення питання доведеності висунутого обвинувачення віднесено до компетенції суду першої інстанції, яке має бути вирішено кінцевим судовим рішенням.

Також, на переконання колегії суддів, таке судове рішення не суперечить вимогам ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, оскільки в справі існують реальні ознаки справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи, а також цілком відповідають практиці Європейського Суду з прав людини, яка свідчить про те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Що стосується доводів апеляційної скарги про застосування до ОСОБА_8 застави, то вони також задоволенню не підлягають, оскільки місцевий суд, враховуючи, що останній обвинувачується у вчиненні злочину, що призвів до загибелі людини та наявність ризиків, передбачених п.п.1, 3 ч.1 ст. 177 КПК України, у відповідності до ч.4 ст. 183 КПК України правильно не визначив розміру застави.

Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку, що саме запобіжний захід у виді тримання під вартою, а не інший запобіжний захід, у тому числі домашній арешт, як про це просить захисник, має забезпечити виконання ним процесуальних обов`язків у даному кримінальному провадженні, у зв`язку з чим ухвала суду першої інстанції має бути залишена без змін, а апеляційна скарга - без задоволення.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419, 422-1 КПК України, колегія суддів,

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу захисника обвинуваченогоо ОСОБА_8 - адвоката ОСОБА_7 - залишити без задоволення.

Ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 10 жовтня 2023 року про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_8 - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя Суддя Суддя