Номер провадження: 11-сс/813/2045/23
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.12.2023 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого - судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси від 13.12.2023 року, відносно

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Ровеньки Луганської області, громадянина України, українця за національністю, з вищою освітою, не одруженого, офіційно працевлаштованого, маючого на утримані двох неповнолітніх дітей, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , та фактично мешкаючого за адресою: АДРЕСА_2 , зі слів раніше не судимого,

- підозрюваного у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0000975 від 11.12.2023 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України, -

установив

Зміст оскарженого судового рішення.

Ухвалою слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси від 13.12.2023 року задоволено клопотання слідчого та відносно ОСОБА_8 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, до 08.02.2024 року без визначення розміру застави.

Своє рішення слідчий суддя мотивував тим, що прокурором надано матеріали (докази), які є достатніми для переконання що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, не може запобігти доведеним під час розгляду клопотання ризикам.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.

Не погодившись із зазначеною ухвалою слідчого судді захисник ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржену ухвалу та постановити нову, якою у задоволенні клопотання слідчого відмовити.

Доводи апеляційної скарги обґрунтовує тим, що підозра висунута іншій особі, а саме ОСОБА_8 , окрім того єнеобґрунтованою; ризики на які посилається слідчий у клопотанні відсутні; судом не враховано особу підозрюваного, а саме його соціальних зв`язків.

Крім того, захисник посилається, що слідчий суддя необґрунтовано не визначив розмір застави, як альтернативного запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Позиції учасників апеляційного розгляду.

Заслухавши доповідь судді, пояснення захисника, який підтримав доводи апеляційної скарги та просив її задовольнити; думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, дослідивши матеріали судового провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд доходить таких висновків.

Мотиви суду апеляційної інстанції

Згідно частини 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду 1-ї інстанції в межах апеляційної скарги.

Стаття 370 КПК України вказує, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Відповідно до вимог ч.2 ст.177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто з метою запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Розглядаючи клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою для прийняття законного і обґрунтованого рішення, суд, відповідно до ст.178 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Рішення слідчого судді має чітко відповідати вимогам КПК України, у відповідності до яких воно постановляється. В протилежному випадку рішення слідчого судді є незаконним.

Зазначені вимоги суд першої інстанції не виконав, оскільки в оскаржуваній ухвалі слідчий суддя не навів переконливі мотиви для зміни запобіжного заходу та необхідності застосування до підозрюваної найсуворішого запобіжного заходу у виді тримання під вартою, неможливість застосування більш м`якого запобіжного заходу.

Так, згідно матеріалів справи, у провадженні слідчого відділення відділу поліції № 5 Одеського районного управління поліції № 1 ГУНП в Одеській області перебувають матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000975 від 11.12.2023, за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст.121 КК України.

Так, 10.12.2023 року, приблизно о 20 год. 30 хв., ОСОБА_8 перебував біля терміналу, що знаходиться на першому поверсі торгівельного центру «Гагарін плаза» за адресою: м. Одеса, вул. Генуезька, буд. 5/2 в м. Одесі.

В цей час ОСОБА_9 та ОСОБА_10 виходили з приміщення ТЦ «Гагарін Плаза», який розташований за адресою: м. Одеса, вул. Генуезька, буд. 5/2, та проходячи повз ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , доторкнувся пальцем до сідниць ОСОБА_11 , після чого покинув вказане приміщення.

В подальшому, ОСОБА_8 пішов вслід за ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , яких наздогнав біля будинку №5 по вул. Генуезька в м. Одесі, де умисно штовхнув своїм плечем в спину ОСОБА_9 , після чого між ОСОБА_11 та ОСОБА_9 , на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, виник словесний конфлікт, який в подальшому переріс в штовханину.

В цей час, у ОСОБА_8 , який будучи обуреним поведінкою ОСОБА_9 , який на його думку умисно доторкнувся пальцем до його сідниці, та бажаючи йому помститися за вищевказані дії відносно себе, раптово виник злочинний намір направлений на умисне нанесення тяжких тілесних ушкоджень ОСОБА_9 .

Приступивши до безпосередньої реалізації свого злочинного наміру, направленого на нанесення умисних тяжких тілесних ушкоджень ОСОБА_9 , ОСОБА_8 10.12.2023, приблизно о 20 годині 35 хвилин, більш точного часу в ході досудового розслідування не встановлено, знаходячись неподалік магазину «Моцарелла», який розташований за адресою: м. Одеса, вул. Генуезька, буд. 5, діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки та свідомо припускаючи їх настання, наблизився до потерпілого та наніс один сильний удар правою рукою в голову, а саме в область щелепи ОСОБА_9 , внаслідок чого останній вдарився головою об стіну та впав на землю, тим самим своїми умисними діями, ОСОБА_8 спричинив останньому наступні тілесні ушкодження: важка ВЧМТ, забій головного мозку, забій правого колінного суглоба, перелом склепіння черепу, перелом основи черепу, травматична екстракція 11 зубу, травматичний субдуральний крововилив у правій лобній області, травматичний субарахноїдальний крововилив.

Після скоєння кримінального правопорушення ОСОБА_8 , намагаючись уникнути кримінальної відповідальності, з місця вчинення кримінального правопорушення зник у невідомому напрямку, а потерпілий ОСОБА_9 з вказаними тілесними ушкодженнями був доставлений до КНП «Міська клінічна лікарня №11», де йому була надана невідкладна медична допомога.

За вищевикладених обставин, 12.12.2023 року ОСОБА_8 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України.

Слідчим суддею в ухвалі зазначено, що стороною обвинувачення доведено наявність ризиків, передбачених у п.п. 1, 3 та 4 ч.1 ст.177 КПК, а саме:

- запобігання спробам з боку підозрюваного переховуватися від суду, що підтверджується тим, що ОСОБА_8 підозрюється у скоєнні особливо тяжкого злочину, санкція статтi якого передбачає позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років, тому усвідомивши можливість отримання покарання у вигляді позбавлення волі на тривалий термiн може переховуватись від слідства та суду, у тому числi на непідконтрольній території Україні;

- незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні, оскільки ОСОБА_8 , з метою уникнення кримінальної відповідальності за вчинення інкримінованого йому злочину, шляхом залякування, погроз та іншими способами може впливати на свідків, показання яких мають важливе значення у вказаному кримінальному провадженні, так як, відповідно до ст. 23 КПК України суд дослiджує докази безпосередньо. Показання учасників кримінального провадження суд отримує усно. У зв`язку з цим, покази свідків отримані в ході досудового розслідування не можуть бути використаними в суді як докази, які доводять вину обвинуваченого, тому ризик впливу існує;

- перешкоджати кримінальному провадженню iншим чином є те, що ОСОБА_8 , зможе вжити заходів щодо створення штучного алiбi, шляхом підмови своiх знайомих до надання показів на його користь.

Отже, підозрюваний ОСОБА_8 ігноруючи та спростовуючи принципи правового життя в суспільстві, за вище описаних обставин, може зникнути у невідомому напрямку, що призведе до тяганини під час досудового розслідування, що суперечить завданням та принципам кримінального провадження, створення штучного алiбi, що призведе до негативної правової поведінки ОСОБА_8 , плутанини та затягування досудового розслідування, судового розгляду.

Саме дані обставини, з урахуванням висунутої підозри стали підставою для застосування до підозрюваного ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді тримання під вартою без визначення застави.

Відповідно до вимог ч. 1 та п. 9 ч. 2 ст. 131 КПК України, заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження. Заходами забезпечення кримінального провадження є, зокрема, запобіжні заходи.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 176 КПК України, запобіжними заходами є: особисте зобов`язання (1); особиста порука (2); застава (3); домашній арешт (4); тримання під вартою (5).

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду (1); знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення (2); незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні (3); перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином (4); вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується (5).

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу, крім випадків передбачених ч. 5 ст. 177 цього Кодексу. Слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених ч. 4 ст. 183 КПК України. В ухвалі слідчого судді, суду зазначаються, які обов`язки з передбачених ст. 194 КПК України будуть покладені на підозрюваного, обвинуваченого у разі внесення застави, наслідки їх невиконання, обґрунтовується обраний розмір застави, а також можливість її застосування, якщо таке рішення прийнято у кримінальному провадженні, передбаченому ч. 4 ст. 194 КПК України.

Відповідно до вимог ч. 4 ст. 194 КПК України, якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частинами п`ятою та шостою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Як видно зі змісту мотивувальної частини ухвали, слідчий суддя дійшов правильного висновку про те, що підозру ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, на даному етапі досудового розслідування, можна вважати обґрунтованою та вона підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, які містяться у наступних джерелах: протоколі огляду місця події від 10.12.2023; протоколі допиту свідка ОСОБА_12 ; протоколі допиту свідка ОСОБА_13 ; протоколі допиту свідка ОСОБА_10 ; протоколі додаткового допиту свідка ОСОБА_10 ; протоколі пред`явлення особи для впізнання зі свідком ОСОБА_10 ; протоколі допиту свідка ОСОБА_14 ; протоколі затримання ОСОБА_8 у порядку ст. 208 КПК України; протоколі допиту підозрюваного ОСОБА_8 .

На підставі зазначеного, апеляційний суд не погоджується із доводами сторони захисту щодо необґрунтованості підозри та вважає, що надані органом досудового розслідування докази, на даній стадії досудового розслідування підтверджують обґрунтованість підозри ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого йому злочину, про що зазначено в ухвалі, тому апеляційний суд погоджується з висновками слідчого судді в цій частині.

Так, відповідно до п. 219 рішення у справі «Нечипорук та Йонкало проти України» від 21 квітня 2011 р., заява №42310/04, суд повторює, що термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.

Щодо доводів апеляційної скарги захисника про те, що підозра висунута іншій особі, а саме ОСОБА_8 , апеляційний суд вважає їх необґрунтованими, оскільки неправильне зазначення по-батькові підозрюваного є технічною помилкою та на даній стадії досудового розслідування може бути виправлено у процесуальному порядку, тим паче, зі змісту встановлених фактичних обставин можна прийти до висновку, що підозра повідомлена саме ОСОБА_8 .

Натомість, як зазначив Європейський суд з прав людини у своєму рішенні від 14.10.2010 р. у справі «Хайредінов проти України» (заява N 38717/04) (п. 29-30), національні органи влади не надали належного обґрунтування для виправдання позбавлення заявника свободи, яке відповідно вважається свавільним, оскільки не було розглянуто можливості застосування менш суворих запобіжних заходів, таких як підписка про невиїзд або застава, які могли б забезпечити доступність заявника для розслідування та судового розгляду.

Апеляційний суд вважає, що слідчим суддею зроблений помилковий висновок про те, що ОСОБА_8 підозрюється у скоєнні особливо тяжкого злочину, оскільки санкція ч. 1 ст. 121 КК України передбачає позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років.

Апеляційний суд вважає частково обґрунтованими доводи захисника ОСОБА_7 про те, що кваліфікація та тяжкість інкримінованого ОСОБА_8 кримінального правопорушення не може стати єдиною підставою для застосування до нього найсуворішого запобіжного заходу.

При цьому, при перевірці обґрунтованості клопотання слідчого, апеляційним судом встановлено наступне.

У відповідності до ч. 1 ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Відповідно до наданих матеріалів провадження, ОСОБА_8 має постійне місце проживання, міцні соціальні зв`язки, на утриманні двох неповнолітніх дітей: ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , є фізичною особою -підприємцем, а також засновником декількох підприємств, раніше не судимий.

Частина 4 ст. 194 КПК України встановлює, що якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

З мотивувальної частини ухвали вбачається, що слідчий суддя зазначені вище вимоги кримінального процесуального закону врахував при постановленні ухвали, однак, на думку апеляційного суду, запобіжний захід у виді тримання під вартою є занадто суворим, з урахуванням даних про особу підозрюваного.

Апеляційний суд вважає, що прокурором не підтверджена наявність ризику можливого перешкоджання підозрюваним кримінальному провадженню iншим чином із посиланням на те, що ОСОБА_8 зможе вжити заходів щодо створення штучного алiбi, шляхом підмови своiх знайомих до надання показів на його користь, оскільки жодних доказів цього стороною обвинувачення апеляційному суду не надано.

Так, згідно з положеннями ст. 181 КПК України, домашній арешт полягає в забороні підозрюваному залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

При розгляді зазначеного кримінального провадження у відповідності до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» колегія суддів застосовує Конвенцію «Про захист прав людини і основоположних свобод» (далі «Конвенція») та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ), як джерело права.

Як зазначив Європейський суд з прав людини у своєму рішенні в справі «Манчіні проти Італії», за наслідками та способами застосування як тримання під вартою, так і домашній арешт прирівнюються до позбавлення волі для цілей статті 5 п. 1 п.п. с Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.

Таким чином, враховуючи приписи ч. 3 ст. 176 КПК України, а також на те, що підозрюваний має постійне місце проживання, має на утриманні неповнолітніх дітей, раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, що свідчить про наявність у нього міцних соціальних зв`язків, апеляційний суд приходить до висновку про необхідність застосування до ОСОБА_8 запобіжного заходу виді домашнього арешту в певний час доби.

При застосуванні саме такого виду запобіжного заходу апеляційний суд враховує наявність наступних ризиків:

- ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме те, що ОСОБА_8 підозрюється, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, яке згідно ст. 12 КК України відноситься до категорії тяжких, з огляду на тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному у разі визнання винним, є наявним ризик переховування підозрюваного від органів досудового розслідування та суду в рамках даного кримінального провадження;

- ризику, передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме суд приходить до висновку про існування ризику незаконного впливу підозрюваного на свідків у цьому кримінальному провадженні, оскільки, відповідно до норм кримінального процесуального законодавства України, суд може обґрунтовувати свої висновки лише тими свідченнями, які він сприйняв безпосередньо під час судового засідання або які отримані у порядку, передбаченому ст. 225 КПК України, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею, та не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому та/або прокурору, а також і посилатися на такі показання, а тому ризик впливу на свідків існує не лише на стадії досудового розслідування, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом свідчень від свідків та їх дослідження.

Натомість, апеляційний суд вважає недоведеним ризик можливого перешкоджання кримінальному провадженню iншим чином, з підстав, викладених вище.

З огляду на викладене, апеляційний суд приходить до висновку, що при розгляді клопотання про зміну запобіжного заходу прокурор довів обставини, передбачені п. 2 ч. 1 ст. 194 КПК України, разом з тим, прокурором не доведені обставини, передбачені п. 3 ч. 1 ст. 194 КПК України, а саме недостатність застосування більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, для запобігання встановленим вище ризикам.

За таких обставин, апеляційний суд приходить до висновку про необхідність застосування до ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту з покладенням відповідних обов`язків, оскільки він є достатнім для запобігання встановленим ризикам.

Апеляційний суд вважає за необхідне зазначити, що з огляду на практику Європейського суду з прав людини як джерела права, суд зобов`язаний обґрунтовувати своє рішення, але це не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, а міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від його характеру (рішення Європейського суду з прав людини у справах: «Салов проти України», «Проніна проти України», «Серявін та інші проти України», «Руїс Торіха проти Іспанії»).

Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 407 КПК України за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвалу слідчого судді, суд апеляційної інстанції має право скасувати ухвалу і постановити нову ухвалу.

Пункт 2 ч. 1 ст. 409 КПК України передбачає, що підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження.

Разом з тим, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 411 КПК України судове рішення вважається таким, що не відповідає фактичним обставинам кримінального провадження, якщо висновки суду не підтверджуються доказами, дослідженими під час судового розгляду.

Отже, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга захисника ОСОБА_7 підлягає частковому задоволенню, а ухвала слідчого судді скасуванню, з постановленням нової ухвали про часткове задоволення клопотання слідчого.

Керуючись статтями 177, 178, 183, 194, 309, 376, 404, 405, 407, 418, 419, 422, 532 КПК України, апеляційний суд, -

постановив

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах ОСОБА_8 задовольнити частково.

Ухвалу слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси від 13.12.2023 року, відносно ОСОБА_8 , підозрюваного у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0000975 від 11.12.2023 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України - скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою клопотання слідчого СВ Відділу поліції № 5 ОРУП № 1 ГУНП в Одеській області ОСОБА_15 , погоджене з прокурором Приморської окружної прокуратури м. Одеси ОСОБА_16 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 задовольнити частково.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді домашнього арешту за адресою: АДРЕСА_2 , із забороною залишати житло в певний час доби, а саме: з 22.00 години по 06.00 годину ранку наступної доби.

Звільнити підозрюваного ОСОБА_8 з-під варти.

Покласти на підозрюваного ОСОБА_8 обов`язки, передбачені ч.5 ст.194 КПК України, а саме:

- не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

- утримуватися від спілкування із потерпілим та свідками з приводу кримінального провадження;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну;

Роз`яснити підозрюваному ОСОБА_8 наслідки невиконання покладених на нього обов`язків, а саме: у разі, якщо підозрюваний, будучи належним чином повідомленим, не з`явиться за викликом до суду, без поважних причин, не повідомить про причину своєї неявки, або якщо порушить інші покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, запобіжний захід відносно нього може бути змінено на більш суворий та накладене грошове стягнення..

Роз`яснити підозрюваному, що відповідно до ч.5 ст.181 КПК України, працівники органу Національної поліції з метою контролю за його поведінкою, мають право з`являтися в житло, під арештом в якому він перебуває, вимагати надання усних чи письмових пояснень з питань, пов`язаних із виконанням покладених на підозрюваного зобов`язань.

Виконання ухвали Одеського апеляційного суду про обрання запобіжного заходу підозрюваному ОСОБА_8 у виді домашнього арешту та контроль за його поведінкою покласти на співробітників ОРУП №1 ГУНП в Одеській області.

Строк дії ухвали Одеського апеляційного суду про обрання запобіжного заходу підозрюваному ОСОБА_8 у виді домашнього арешту становить до 08.02.2024 року, в межах строку досудового розслідування.

Копію ухвали невідкладно надіслати на адресу ДУ «Одеський слідчий ізолятор», для виконання в частині звільнення з під варти, слідчому, прокурору до відома, та начальнику ОРУП №1 ГУНП в Одеській області для виконання в частині контролю за виконанням домашнього арешту.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4