УХВАЛА

11 жовтня 2023 року м. Дніпро

Слідчий суддя Ленінського районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання - ОСОБА_2 , прокурора - ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , захисника - ОСОБА_5 , розглянувши матеріали клопотання слідчого СВ ВП № 3 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_4 , погоджене із прокурором Дніпровської Спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону ОСОБА_3 по кримінальному провадженню, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001579 від 09.10.2023 року, за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпропетровська, громадянина України, який має середню спеціальну освіту, неодруженого, малолітніх та неповнолітніх дітей на утриманні не маючий, військовослужбовець військової служби під час мобілізації, який займає посаду оператор 3 радіолокаційної станції, радіолокаційного взводу батареї управління та артилерійської розвідки військової частини НОМЕР_1 у військовому званні «солдат», зареєстрований та проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий,

ВСТАНОВИВ:

До Ленінського районного суду м. Дніпропетровська надійшло зазначене клопотання, в якому слідчий просив обрати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України.

В обґрунтування клопотання слідчий посилається на те, що досудовим розслідуванням встановлено, що наказом командира військової частині НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 15 березня 2023 року № 40 солдата ОСОБА_6 під час мобілізації зараховано до списків особового складу військової частини НОМЕР_1 та призначено на посаду - оператор 3 радіолокаційної станції, радіолокаційного взводу батареї управління та артилерійської розвідки військової частини НОМЕР_1 .

На підставі Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року №2102-IX, в Україні із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб введено воєнний стан, строк дії якого неодноразово продовжувався, останні раз Указом Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 26 липня 2023 року № 451/2023 затвердженого Законом України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 18 серпня 2023 року строком на 90 діб.

Являючись військовослужбовцем військової служби під час мобілізації солдат ОСОБА_6 , відповідно до вимог ст. ст. 9, 11, 16, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. ст. 1 - 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, зобов`язаний свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, суворо дотримуватися Статутів Збройних Сил України, бути дисциплінованим, не допускати негідних вчинків самому та утримувати від них інших військовослужбовців.

Як встановлено, солдат ОСОБА_6 , 09.10.2023 року приблизно о 15:30 годині, зайшов до приміщення палати № 609 відділення проктології, яке розташоване на шостому поверсі КНП «МКЛ № 4» ДМР, що розташоване за адресою: м. Дніпро, вул. Ближня, 31, реалізуючи прямий умисел на відкрите викрадення чужого майна, з корисливих мотивів, усвідомлюючи, його дії є відкритими для оточуючих, діючи умисно, взяв майно, що належить потерпілому військовослужбовцю в/ч НОМЕР_2 ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , а саме: мобільний телефон марки «Vivo», моделі «Y53S», із сім-карткою «Vodafone» з номером - НОМЕР_3 , після чого вибіг з приміщення палати № 609, в тому числі з приміщення КНП «МКЛ № 4» ДМР, таким чином покинув місце скоєння кримінального правопорушення, чим спричинив потерпілому ОСОБА_7 майнову шкоду.

Таким чином, умисні дії ОСОБА_6 , які виразились у відкритому викрадені чужого майна (грабіж), вчиненому в умовах воєнного стану, органом досудового розслідування кваліфікуються за ч. 4 ст. 186 КК України.

10.10.2023 року ОСОБА_6 затримано в порядку ст. 208 КПК України.

10.10.2023 року ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України.

В ході досудового розслідування встановлено наявність ризиків, передбачених п.п. 1,3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України обґрунтовується тим, що ОСОБА_6 вчинив тяжкий злочин за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі від семи до десяти років, та з метою уникнення від кримінальної відповідальності останній може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, а у випадку доведення його вини у вчиненні кримінального правопорушення, підозрюваному, загрожує реальне позбавлення волі, також останній може поїхати за межі Дніпропетровської області та на тимчасово непідконтрольну територію України. Існування ризику, передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України підтверджується тим, що підозрюваний ОСОБА_6 з метою уникнення кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, може незаконно впливати на потерпілого та свідків у цього кримінальному провадженні, оскільки підозрюваний з ними одночасно проходив стаціонарне лікування у КНП «МКЛ № 4» ДМР», йому відомі їх анкетні дані, контакти (номери телефонів, акаунти у соціальних мережах), а також відома інформація щодо їх місць проходження військової служби. В обґрунтування п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України необхідно вказати, що у разі обрання запобіжного заходу не пов`язаного з триманням під вартою, підозрюваний зможе вчинити нове кримінальне правопорушення, в тому числі, вчинити злочин, передбачений ст. 407 КК України, а саме самовільно залишити військову частину або місце служби.

З огляду на зазначене, слідчий просив застосувати відносно ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб.

В судовому засіданні прокурор підтримав заявлене клопотання, просив його задовольнити, надав пояснення аналогічні змісту клопотання. Слідчий СВ ВП № 3 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області старший лейтенант поліції ОСОБА_4 в судовому засіданні просив клопотання задовольнити.

Підозрюваний ОСОБА_6 в судовому засіданні заперечував щодо обрання відносно нього запобіжного заходу у виді тримання під вартою, просив застосувати до нього запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, за місцем його фактичного проживання в Дніпропетровській області, с. Попасне.

Захисник ОСОБА_5 в судовому засіданні заперечував щодо обрання його підзахисному запобіжного заходу у виді тримання під вартою, просив обрати запобіжний захід у виді домашнього арешту.

Вислухавши прокурора, слідчого, підозрюваного, захисника, слідчий суддя дійшов наступного висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Згідно з положеннями статті 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод нікого не може бути позбавлено свободи, крім установлених цією статтею Конвенції випадків і відповідно до процедури, встановленої законом.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини обґрунтованість підозри, на якій має ґрунтуватися арешт, складає суттєву частину закріпленої у статті 5 § 1(c) Конвенції гарантії від безпідставного арешту.

Враховуючи, що відповідно до ч. 5 ст. 9 КПК кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ), слідчий суддя приймає до уваги, що згідно з рішенням ЄСПЛ у справі «Фокс, Кемпбел і Гартлі проти Сполученого Королівства» зазначив, що «обґрунтована підозра» передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача у тому, що відповідна особа могла вчинити злочин.

Дослідивши матеріали клопотання в межах своєї компетенції, на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів, слідчий суддя у висновках, які зробив орган досудового слідства відносно причетності ОСОБА_6 до вчинення кримінального правопорушення, чогось очевидно необґрунтованого чи недопустимого не встановив. Слідчим у клопотанні та доданих документів з достатньою на даній стадії кримінального провадження повнотою підтверджується наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_6 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України, за яке законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі строком до десяти років.

Таким чином, не вирішуючи питання про доведеність вини ОСОБА_6 , виходячи лише з фактичних даних, що містяться в матеріалах клопотання, слідчий суддя дійшов висновку про наявність обґрунтованої підозри про його причетність до вчинення кримінального правопорушення за викладених у клопотанні обставин, та прокурором доведено наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_6 у вчиненні зазначеного кримінального правопорушення.

Згідно з положеннями ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Згідно до ч.1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд встановлює, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Слідчий суддя при вирішенні даного клопотання враховує, що підозрюваний раніше не судимий, вчинив тяжкий злочин, за який передбачене покарання у вигляді позбавлення волі на строк до 10 років, наявні ризики, передбачені ст. 177 КПК України, а саме те, що підозрюваний ОСОБА_6 під загрозою застосування покарання за злочин може переховуватися від органів досудового розслідування та суду з метою уникнення кримінальної відповідальності, може незаконно впливати на потерпілого і свідків у кримінальному провадженні, як шляхом вмовлянь так і шляхом погроз застосування насильства з метою зміни ними своїх показів в суді з метою уникнення кримінальної відповідальності, вчинити інше кримінальне правопорушення. Таким чином, сукупність викладених обставин свідчать про недоцільність застосування до ОСОБА_6 більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою, що забезпечить виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання вищевказаним ризикам.

Враховуючи вищевикладене, слідчий суддя дійшов висновку, що в матеріалах кримінального провадження існує обґрунтована підозра ОСОБА_6 у вчиненні тяжкого злочину, а також приймаючи до уваги вищенаведені обставини, які свідчать про наявність ризиків передбачених ч.1 ст.177 КПК України, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, необхідним є застосування відносно підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки альтернативні запобіжні заходи не зможуть забезпечити належний рівень гарантії доброчесної поведінки підозрюваного.

Відповідно до ч.3 ст. 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Отже, задовольняючи клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя вважає за необхідне визначити підозрюваному розмір застави, який, відповідно до п. 3 ч. 5 ст. 182 КПК України, щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину, становить від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

При вирішенні питання про розмір застави вважає, що застава у розмірі 50 розмірів прожиткового мінімуму, що складає 134 200 гривень, здатна забезпечити виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків.

Такий розмір застави, на думку слідчого судді, є справедливим, здатним забезпечити високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів в даному кримінальному провадженні, не порушує права підозрюваного.

Керуючись ст.ст. 177, 178, 183, 194 КПК України, слідчий суддя,

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання слідчого СВ ВП № 3 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_4 , погоджене із прокурором Дніпровської Спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні № 0001579 від 09.10.2023 року відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України - задовольнити.

Застосувати до ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою, строком до 07 грудня 2023 року включно.

Визначити ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків у 50 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тобто 134 200 гривень (сто тридцять чотири тисячі двісті гривень).

У разі внесення застави у визначеному розмірі, вважати, що до ОСОБА_6 обраний запобіжний захід у вигляді застави із встановленням наступних обов`язків:

- прибувати до слідчого та/або прокурора за першим викликом;

- не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи.

Повідомити ОСОБА_6 , що невиконання обов`язків, покладених на підозрюваного ухвалою слідчого судді є підставою для заміни вказаного запобіжного заходу на більш жорсткий.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1