Житомирський апеляційний суд
Справа №290/1228/22 Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Категорія ч.4 ст.185 КК України Доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 жовтня 2023 року Житомирський апеляційний суд

в складі: головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю: секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі кримінальне провадження №0000027 за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Романівського районного суду Житомирської області від 03 травня 2023 року щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з повною загальною середньою освітою, не працюючого, не одруженого, раніше неодноразово судимого, а саме:

- 25.07.2012 Романівським районним судом за ч.3 ст.185, ч.1 ст. 185, ч.2 ст.185 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі строком на 4 роки, на підставі статей 75,76 КК України звільнено від відбування покарання з іспитовим строком два роки;

- 30.10.2012 Романівським районним судом за ч.2 ст.185 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі строком на 1 рік та на підставі статті 71 КК України частково приєднано невідбуте покарання за вироком від 25.07.2012 та призначено остаточне покарання у вигляді позбавлення волі строком на 4 роки 1 місяць;

- 26.12.2014 Романівським районним судом за ч.1 ст.125 КК України до покарання у вигляді 80 годин громадських робіт;

- 16.06.2015 Романівським районним судом за ч.2 ст.389 КК України до покарання у вигляді 3 місяців 8 днів арешту;

- 28.12.2015 Романівським районним судом за ч.1 ст.121, ч.3 ст.185, ч.2 ст.185 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі строком на 5 років 6 місяців;

- 15.06.2015 Романівським районним судом за ч.3 ст.185, ч.2 ст.296 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі строком на 3 роки 6 місяців та на підставі статті 70 КК України частково приєднано невідбуте покарання за вироком від 28.12.2015 та призначено остаточне покарання у вигляді позбавлення волі строком на 7 років, звільненого по відбуттю покарання 25.01.2022 року,-

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.185, ч.3 ст.15, ч.4 ст.185 КК України,

в с т а н о в и в:

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_7 просить вирок суду скасувати. Вважає вирок суду незаконним та необґрунтованим. Зазначає, що усі докази, які були надані до суду були сфабрикованими. Вказує, що він визнав свою вину, оскільки на нього був здійснений морально-психологічний тиск та погрози щодо нього та його сім`ї. Зазначає, що на досудовому розслідування з ним не проводили процесуальних дій, а на місці кримінальних правопорушень не було виявлено жодного відбитку та слідів його перебування, які б вказували на його причетність до вказаних кримінальних правопорушень. Вказує, що на слідчий експеримент він погодився під тиском слідчого, який вказував, що йому показувати. Вважає, що при допиті свідків під час судового розгляду прокурором та судом допущені порушення.

Вироком Романівського районного суду Житомирської області від 03 травня 2023 року ОСОБА_7 визнано винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.185, ч.3 ст.15, ч.4 ст.185 КК України та призначено йому покарання:

-за ч.4 ст.185 КК України 6 (шість) років позбавлення волі;

-за ч.3 ст.15, ч.4 ст.185 КК України 5 (п`ять) років 6 (шість) місяців позбавлення волі.

На підставі ч.1 ст.70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим призначено ОСОБА_7 покарання у виді позбавлення волі строком на 6 (шість) років.

Початок строку відбування призначеного ОСОБА_7 покарання встановлено рахувати з моменту набрання вироком суду законної сили, зарахувавши йому у відповідності до ч.5 ст.72 КК України в строк відбування покарання строк його попереднього ув`язнення з 02 листопада 2022 року по день набрання вироком законної сили, із розрахунку день за день.

Продовжено обвинуваченому ОСОБА_7 строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою до набрання вироком законної сили, але не більше ніж на 60 днів з дня його ухвалення.

Стягнуто з ОСОБА_7 на користь держави процесуальні витрати, пов`язані із залученням експертів в сумі 26677 (двадцять шість тисяч шістсот сімдесят сім) гривень 62 копійки.

Вирішено питання щодо речових заходів.

Як встановлено судом та зазначено у вироку, в перших числах березня 2022 року, достовірної дати та часу слідством не встановлено, ОСОБА_7 , з метою таємного викрадення чужого майна прибув до пустуючого житлового будинку, який належить ОСОБА_9 та розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_7 , скориставшись відсутністю власника майна та інших сторонніх осіб, які могли б завадити вчиненню злочину, розуміючи протиправність своїх дій, умисно, таємно з корисливих мотивів, шляхом пошкодження навісного замка дверей проник всередину даного будинку, розташованого за вищевказаною адресою, звідки таємно викрав наступне майно: насос високого тиску торгівельної марки «Soma», моделі «SMW-0804», вартістю 494 грн. 76 коп.; електричну кутову шліфувальну машину, торгівельної марки «ЗЕНИТ», моделі «ЗУШ-230/2200», вартістю 1610 грн. 40 коп.; зварювальний апарат торгівельної марки «Дніпро-М», моделі «ММА 200», вартістю 2627 грн. 39 коп.; бензинову пилу торгівельної марки «Stihl», моделі «MS 180», вартістю 2085 грн. 00 коп.; електричний тример торгівельної марки «Бригадир», моделі «Standart 1200 Bт», вартістю 1484 грн. 95 коп.; електричний тример (кущоріз), торгівельної марки «Qualcast», моделі «GHT600A1», вартістю 1583 грн. 33 коп.; лобзика електричного ручного, торгівельної марки «Фиолент», моделі «ПМЗ-600Э», вартістю 598 грн. 33 коп.; пилу торцювальну, торгівельної марки «Werk», моделі «BW-255», вартістю 3702 грн. 31 коп.; шуруповерт чорного кольору без маркувальних знаків, вартість якого в ході досудового розслідування не встановлено; бензокосу торгівельної марки «Stihl», моделі «FS 55», вартістю 4533 грн. 33 коп.; мийку високого тиску, торгівельної марки «Stihl», моделі «RE 109», вартістю 5218 грн. 14 коп.; два мідних електричних продовжувачі довжиною 50 м. та 25 м., вартістю 4 222 грн. 20 коп.

Після цього ОСОБА_7 , з викраденим майном покинув місце вчиненого злочину та в подальшому розпорядився ним на власний розсуд, заподіявши потерпілому ОСОБА_9 майнової шкоди на загальну суму 28160 грн. 14 коп.

Такі дії ОСОБА_7 кваліфіковано за ч.4 ст.185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднане з проникненням у житло, вчинене повторно в умовах воєнного стану.

Окрім цього, ОСОБА_7 , достовірно знаючи про введений в Україні воєнний стан, в ніч з 27 на 28 травня 2022 року, точної дати та часу слідством не встановлено, з метою таємного викрадення чужого майна прийшов до непрацюючого приміщення школи належного Миропільській селищній раді, розташованої за адресою: вул. Артема Кирилюка, 87 смт. Миропіль Житомирського району Житомирської області.

Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_7 скориставшись відсутністю власника майна та інших сторонніх осіб, які могли б завадити вчиненню злочину, розуміючи протиправність своїх дій, умисно, таємно з корисливих мотивів, шляхом пошкодження навісного замка дверей, проник всередину приміщення колишньої котельні, розташованої за вищевказаною адресою, звідки шляхом демонтування викрав два трифазні електричні двигуни типу «AUP100S2», потужністю 4 кВт з циркуляційними насосами потужністю 4 кВт до них.

Після цього ОСОБА_7 , з викраденим майном покинув місце вчиненого злочину та в подальшому розпорядився ним на власний розсуд, заподіявши потерпілому в особі Миропільської селищної ради майнової шкоди на загальну суму 9216 грн. 66 коп.

Такі дії ОСОБА_7 кваліфіковано за ч.4 ст.185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднане з проникненням в інше приміщення, вчинене повторно в умовах воєнного стану.

Окрім цього, 11 червня 2022 року у вечірній час, точного часу слідством не встановлено, ОСОБА_7 , перебуваючи у приміщенні літньої кухні, що розташована по АДРЕСА_2 , побачив мобільний телефон торговельної марки «Samsung», моделі «Galaxy А 6 plus», який належить ОСОБА_10 , якого вирішив таємно викрасти.

Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на таємне, повторне викрадення чужого майна, з метою особистого незаконного збагачення, діючи без розриву в часі, ОСОБА_7 впевнившись, що власник майна та інші сторонні особи за його діями не спостерігають та вони залишаються непоміченими, шляхом вільного доступу, умисно, таємно, повторно викрав належний ОСОБА_10 мобільний телефон торговельної марки «Samsung», моделі «Galaxy А 6 plus».

З викраденим майном ОСОБА_7 залишив місце вчинення злочину та розпорядився ним на власний розсуд, заподіявши потерпілому ОСОБА_10 майнової шкоди на суму 1825 грн. 00 коп.

Дії ОСОБА_7 кваліфіковано за ч.4 ст.185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно в умовах воєнного стану.

Окрім цього, ОСОБА_7 , достовірно знаючи, що на території України введено воєнний стан, 17-18 червня 2022 року, точної дати слідством не встановлено, близько 01 год. з метою таємного викрадення чужого майна прибув до домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_3 .

Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_7 скориставшись відсутністю власника майна та інших сторонніх осіб, які могли б завадити вчиненню злочину, розуміючи протиправність своїх дій, подолавши перешкоду у вигляді металевих воріт проник на територію даного домогосподарства, де без розриву в часі, умисно, таємно з корисливих мотивів, шляхом пошкодження навісного замка дверей гаражного приміщення, проник у середину, звідки викрав трансформатор для дугового зварювання торгівельної марки «Сэлма», моделі «ТДМ-250», вартістю 3516 грн. 33 коп. та акумуляторну батарею потужністю 60 Ампер, вартістю 1200 грн. 00 коп.

Після цього ОСОБА_7 , з викраденим майном покинув місце вчиненого злочину та в подальшому розпорядився ним на власний розсуд, заподіявши потерпілому ОСОБА_11 майнової шкоди на загальну суму 4716 грн. 33 коп., чим вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.4 ст.185 КК України, тобто таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднане з проникненням в інше приміщення, вчинене повторно в умовах воєнного стану.

Також, 25 червня 2022 року близько 11 години 30 хвилин ОСОБА_7 , з метою таємного викрадення чужого майна прийшов до побутового приміщення належного ВП «Шепетівська дистанція колії» АТ «Укрзалізниця», розташованого за адресою: вул. Привокзальна, 15 смт. Миропіль Житомирського району Житомирської області.

Перебуваючи в цей час та місці за вказаною адресою, реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_7 скориставшись відсутністю власника майна та інших сторонніх осіб, які могли б завадити вчиненню злочину, розуміючи протиправність своїх дій, умисно, таємно з корисливих мотивів, шляхом пошкодження навісного замка дверей за допомогою металевого лому, проник всередину даного приміщення, де в одній із кімнат виявив бензоріз торгівельної марки «STIHL» моделі TS-800 та шляхом застосування фізичної сили перемістив його в іншу кімнату ближче до вихідних дверей, з метою подальшого викрадення даного майна для власних потреб.

В подальшому продовжуючи свої злочинні дії без розриву в часі ОСОБА_7 шляхом пошкодження навісного замка вхідних дверей у інше відділення даної будівлі за допомогою металевого лому, проник у середину де в одній із кімнат виявив бензиновий кущоріз торгівельної марки «STIHL» моделі FS-450-K та бензинову ланцюгову пилу торгівельної марки «Husgvarna», моделі 395XP, які переніс у коридор, а бензинову ланцюгову пилу торгівельної марки «Husgvarna», моделі 395XP тримаючи в руках намагався покласти до поліетиленового мішку, якого знайшов на місці, однак в цей момент був викритий на місці вчинення злочину працівником Виробничому підрозділу «Шепетівська дистанція колії» АТ «Укрзалізниця».

Таким чином ОСОБА_7 не вчинив усіх дій, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця, але злочин не було закінчено з причин, які не залежали від його волі.

Такі дії ОСОБА_7 кваліфіковано за ч. 3 ст. 15, ч.4 ст.185 КК України, як незакінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднане з проникненням у інше приміщення, вчинене повторно в умовах воєнного стану.

В судове засідання апеляційного суду потерпілі ОСОБА_9 , ОСОБА_11 , ОСОБА_10 , представник ВП «Шепетівська дистанція колії Регіональна філія «Південно-Західна залізниця» ОСОБА_12 та представник Миропільської селищної ради Житомирського району ОСОБА_13 , будучи належним чином повідомлені про час та місце апеляційного розгляду, не з`явилися. ОСОБА_9 , ОСОБА_11 та представник ВП «Шепетівська дистанція колії Регіональна філія «Південно-Західна залізниця» ОСОБА_12 подали заяви, в яких просили розгляд справи проводити без їхньої участі. Від інших потерпілих клопотань чи заяв не надходило.

Заслухавши доповідача, доводи обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника в підтримання апеляційної скарги, думку прокурора в заперечення апеляційної скарги, перевіривши доводи апеляційних скарг та матеріали кримінального провадження в межах доводів апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Відповідно до ч.1 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що дослідивши в судовому засіданні зібрані докази, які були оцінені судом у сукупності, суд першої інстанції обґрунтовано прийшов до висновку про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_7 у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), поєднаному з проникненням в житло та інше приміщення, вчинене повторно в умовах воєнного стану, а також у незакінченому замаху на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднане з проникненням у інше приміщення, вчиненому повторно в умовах воєнного стану. Дії обвинуваченого ОСОБА_7 за ч.4 ст. 185, ч.3 ст.15 ч.4 ст.185 КК України судом кваліфіковано вірно.

Так, в судовому засіданні суду першої інстанції обвинувачений ОСОБА_7 свою вину в інкримінованих йому кримінальних правопорушеннях визнав повністю та погодився з правовою кваліфікацією, не оспорював обставин, викладених в обвинувальному акті, щодо часу, місця, обставин, способу вчинення кримінальних правопорушень, вартості та кількості майна.

Однак, в засіданні апеляційного суду обвинувачений ОСОБА_7 визнав свою вину лише по епізоду викрадення майна належного ВП «Шепетівська дистанція колії Регіональна філія «Південно-Західна залізниця». По іншим епізодам обвинувачений своєї вини не визнав, підтримав доводи своєї апеляційної скарги та пояснив, що ці епізоди йому запропонували «взяти на себе». Вказав, що працівники поліції чинили на нього тиск, погрожували його сестрі та вказували йому що робити під час проведення слідчого експерименту.

Проте, апеляційний суд вважає, що доводи апеляційної скарги обвинуваченого про те, що він вчинив лише незакінчений замах на викрадення майна ВП «Шепетівська дистанція колії Регіональна філія «Південно-Західна залізниця», а інших інкримінованих йому злочинів не вчиняв, є безпідставними, оскільки вина ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.185, ч.3 ст.15 ч.4 ст. 185 КК України підтверджується сукупністю доказів оцінених судом першої інстанції у відповідності до вимог ст. 94 КПК України з точки зору належності, допустимості, достовірності.

Зокрема, висновки суду щодо вини ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень доводяться наступними доказами:

- заявою потерпілого ОСОБА_9 від 16 березня 2022 року, згідно якої 13 березня 2022 року було виявлено крадіжку належного йому майна (т.2 а.п.5-6);

- протоколом огляду місця події від 16 березня 2022 року, а саме : будинку АДРЕСА_4 , який належить ОСОБА_9 з ілюстративною таблицею до нього, яким зафіксовано обстановку на місці вчинення крадіжки (т.2 а.п.8-15);

- протоколами огляду місця події від 18 березня 2022 року, домогосподарства будинку АДРЕСА_1 з ілюстративними таблицями до них, а саме за місцем проживання ОСОБА_7 та ОСОБА_14 , в ході якого ОСОБА_14 добровільно видала електроінструмент, а саме : насос високого тиску торгівельної марки «Soma», моделі «SMW-0804», електричний тример торгівельної марки «Бригадир», моделі «Standart 1200 Bт»; електричний тример (кущоріз), торгівельної марки «Qualcast», моделі «GHT600A1», лобзика електричного ручного, торгівельної марки «Фиолент», моделі «ПМЗ-600Э», шуруповерт чорного кольору без маркувальних знаків, який належить потерпілому ОСОБА_9 (т.2 а.п.17-24).

-протоколом огляду місця події від 18.03.2023, а саме місцевість навпроти будинку АДРЕСА_1 , де проживає обвинувачений, який добровільно видав працівникам поліції майно, яке було викрадене з будинку ОСОБА_9 , а саме : зварювальний апарат торгівельної марки «Дніпро-М», моделі «ММА 200», бензокосу торгівельної марки «Stihl», моделі «FS 55»(т.2 а.п.26-34);

- протоколом прийняття заяви ОСОБА_15 від 28 травня 2022 року, з якого вбачається, що в період часу з 22 години 27 травня 2022 року по 10 годину 50 хвилин 28 травня 2022 року було здійснено крадіжку майна з будинку культури та його підвального приміщення, яке належить Миропільській селищній раді Житомирського району та області (т.2 а.п.52-53);

- протоколом огляду місця події від 28 травня 2022 року, будинку культури, що по АДРЕСА_5 з ілюстративною таблицею до нього, в якому зафіксовано обстановку на місці вчинення крадіжки (т.2 а.п.55-76);

- протоколом огляду місця події від 28 травня 2022 року за участю ОСОБА_7 , а саме вулиці поблизу домогосподарства № 61 по вул. А.Кирилюка в смт. Миропіль з ілюстративною таблицею до нього, в ході якого ОСОБА_7 добровільно видав працівникам поліції майно, яке було вилучено, а саме : частини корпусу двох електродвигунів частини корпусу, ротори, кришки захист вентилятора, дві металеві прокладки, металевий зажим, 15 болтів різного діаметра та форми з 2 гайками (т.2 а.п.77-79);

- протоколом прийняття заяви ОСОБА_11 про вчинення кримінального правопорушення від 21 червня 2023 року, з якого вбачається, що останній повідомив, що в період часу з 27 травня 2022 року по 20 червня 2022 року було здійснено крадіжку майна з приміщення його гаража за адресою : АДРЕСА_3 (т.2 а.п.92-93);

- протоколом огляду місця події від 29.08.2022 року з ілюстративною таблицею до нього, в якому зафіксовано обстановку на місці вчинення крадіжки з гаражного приміщення по АДРЕСА_3 (т.2 а.п.95-98);

- протоколом прийняття заяви ОСОБА_16 про вчинення кримінального правопорушення від 25 червня 2022 року, який повідомив, що в цей же день, близько 11 години 30 хвилин ним було виявлено невідому особу, яка намагалася викрасти майно АТ «Українська залізниця» з підсобного приміщення по вул. Вокзальній 15 в смт. Миропіль (т.2 а.п.102-103);

- протоколом огляду місця події від 25.06.2022 року з ілюстративною таблицею до нього, в якому зафіксовано обстановку в приміщенні по АДРЕСА_6 , виявлено та вилучено три мішки та два металеві ломи, зі слів представника АТ «Українська залізниця» ОСОБА_17 складені та приготовлені до викрадення різні металеві запчастини, бензоріз «STIHL» та бензинова ланцюгова пила Husgvarna» (т.2 а.п.105-116);

- протоколом слідчого експерименту від 23 серпня 2022 року, під час якого свідок ОСОБА_16 повідомив про обставини подій, що мали місце 25 червня 2022 року близько 11 годин 30 хвилин, вказав, що виявив відкриті двері у приміщенні, складені у мішки речі, а також де саме виявив невідомого чоловіка і куди побіг останній (т.2 а.п.125-133);

- протоколом слідчого експерименту від 09 вересня 2022 року, під час якого обвинувачений ОСОБА_7 на місці показав, як саме проникав у приміщення по вул. Вокзальній та де виявив речі, які хотів викрасти (т.2 а.п.135-139);

- протоколом прийняття заяви ОСОБА_10 про кримінальне правопорушення від 28 серпня 2023 року, який повідомив, що 11 червня 2022 року у вечірню пору доби, він виявив крадіжку свого мобільного телефону. У крадіжці підозрює ОСОБА_7 (т.2 а.п.140-141);

- протоколом огляду місця події від 24.08.2022 року з ілюстративною таблицею до нього, в якому зафіксовано обстановку на місці вчинення крадіжки території домогосподарства, що по АДРЕСА_2 (т.2 а.п.143-148);

- протоколом огляду місця подій від 24.08.2022 року з ілюстративною таблицею до нього, в якому зафіксовано, як на АДРЕСА_6 ОСОБА_7 добровільно видав працівникам поліції мобільний телефон, який він викрав у ОСОБА_10 (т.2 а.п.149-154);

- протоколом слідчого експерименту від 09 вересня 2022 року, в ході проведення якого обвинувачений ОСОБА_7 на місці показав, як саме викрав мобільний телефон ОСОБА_10 (т.2 а.п.160-162);

Проаналізувавши сукупність вказаних доказів, суд першої інстанції прийшов до висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.185, ч.3 ст. 15 ч.4 ст.185 КК України, за які його засуджено доведена повністю.

З такими висновками суду першої інстанції погоджується і апеляційний суд та вважає, що вказані докази не суперечать критерію доведення вини особи «поза розумним сумнівом», згідно якого передбачається доведення стороною обвинувачення перед судом за допомогою належних, допустимих та достовірних доказів того, що існує єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити факти, встановлені в суді, а саме винуватість особи у вчиненні злочину, щодо якого їй пред`явлено обвинувачення (рішенням ЄСПЛ від 14.02.2008 у справі "Кобець проти України", заява № 16437/04).

За таких обставин, доводи апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_7 про невідповідність вказаних у вироку висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, апеляційний суд вважає безпідставними, оскільки перелічені вище докази, кожний окремо та у сукупності, підтверджують вину обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.185, ч.3 ст. 15 ч.4 ст.185 КК України, за обставин, встановлених судом.

Доводи обвинуваченого про те, що на досудовому слідстві жодних процесуальних дій з ним не проводили, колегія суддів вважає необгрунтованими, оскільки в матеріалах справи містяться протоколи огляду місця подій, та протоколи слідчих експериментів, які проводилися за добровільною участю обвинуваченого ОСОБА_7 (т.2. а.п.26-34, 77-79, 135-139, 160-162).

Доводи апеляційної скарги обвинуваченого про те, що під час досудового розслідування працівники поліції здійснювали на нього морально-психологічний тиск, з метою змусити його надавати визнавальні показання, апеляційний суд вважає безпідставними, оскільки під час досудового розслідування та під час розгляду кримінального провадження судом першої інстанції обвинувачений ОСОБА_7 та його захисник, про будь який тиск на обвинуваченого з боку працівників поліції не заявляли.

Більш того, обвинувачений ОСОБА_7 під час судового розгляду в суді першої інстанції, який проводився за участю його захисника, повністю визнав свою вину, щиро розкаявся та не заявляв про тиск на нього з боку працівників поліції.

Жодних доказів, які б підтверджували у встановленому законом порядку факт здійснення на обвинуваченого ОСОБА_7 тиску з боку працівників поліції під час проведення досудового розслідування, ні обвинуваченим, ні його захисником під час апеляційного розгляду не надано.

До того ж у матеріалах провадження відсутні дані, які б свідчили, що під час проведення слідчих експериментів слідчім були вчинені дії, якими б були порушені права чи свободи ОСОБА_7 , або слідчій у будь-якій формі примушував його до надання вигідних для версії досудового розслідування пояснень під час відтворення обставин події.

При цьому колегія суддів зазначає, що під час досудового розслідування обвинувачений ОСОБА_7 під вартою не перебував, був забезпечений захисником та як підозрюваний користувався в повному обсязі своїми правами, з дотриманням вимог ст.10, 17, 18, 20, 22, 26 КПК України. Також під час судового розгляду даного кримінального провадження, а саме: в судовому засіданні в присутності захисника ОСОБА_8 обвинувачений ОСОБА_7 повністю визнав свою вину по всім епізодам злочинів та щиро каявся, що суд врахував при обранні йому покарання, як пом`якшуючи обставини, та не зазначав про тиск на нього з боку працівників поліції.

Зазначене узгоджується з позицією ККС ВС, висловленою в постанові від 22.09.2022 року у справі №275/587/19 провадження №51-168км22.

Також ЄСПЛ у своїх рішеннях неодноразово зауважував, що посилання особи, яка підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення на те, що на неї чинився тиск з боку працівників поліції, повинно бути обгрунтованим, проте, обвинувачений зазначив про вказані обставини більш ніж через півтора року після вказаних подій, та під час апеляційного розгляду не зміг пояснити чому на протязі тривалого часу не повідомляв відповідні органи про вказані обставини, а тому колегія суддів розцінює таку позицію обвинуваченого як спосіб його захисту з метою уникнення відповідальності за вчинене.

Також, колегія суддів вважає безпідставними доводи обвинуваченого про недопустимість окремих доказів, а саме протоколів слідчих експериментів від 09 вересня 2022 року, проведених за участі обвинуваченого ОСОБА_7 (т.2 а.п.135-139 та а.п. 160-162), якими суд обгрунтовує вину обвинуваченого, виходячи з наступного.

Згідно положень ч.1 ст. 86 КПК України, доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом.

Відповідно до ч.1 ст. 87 КПК України, недопустимими є докази, отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також будь-які інші докази, здобуті завдяки інформації, отриманій внаслідок істотного порушення прав та свобод людини.

Згідно ч.1 ст.94 КПК України, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

В свою чергу, зі змісту оскаржуваного вироку вбачається, що суд вказаних вимог закону дотримався, в тому числі і щодо їх оцінки на предмет законності та допустимості.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, в ході проведення вказаних слідчих експериментів обвинувачений ОСОБА_7 добровільно показав, як саме проникав у приміщення по АДРЕСА_2 та де виявив речі, які хотів викрасти, а також, як саме викрав мобільний телефон ОСОБА_10 . Вказані протоколи власноручно підписані обвинуваченим без зауважень та заперечень. До того ж під час проведення вказаних слідчих експериментів обвинувачений ОСОБА_7 не перебував під вартою і відповідно до ч.1 ст.26 КПК України вільно міг використовувати свої права у спосіб, передбачений КПК України, тобто після роз`яснення йому прав, передбачених ст.42 КПК України міг відмовитися від участі у слідчому експерименті (т.2 а.п.135-139, 160-162).

Таким чином, колегія суддів вважає, що вказані слідчі експерименти проведені з дотримання вимог ст.240 КПК України, а тому є допустимими доказами.

Покарання обвинуваченому ОСОБА_7 призначено відповідно до вимог ст. 65 КК України, в межах санкції статей, за які його засуджено із застосуванням положень ч.1 ст.70 КК України. Призначене покарання, на думку апеляційного суду, є необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження нових кримінальних правопорушень.

Що стосується визнання вини та щирого каяття обвинуваченого ОСОБА_7 в суді першої інстанції, які суд врахував як пом`якшуючу обставину при призначенні обвинуваченому покарання, то апеляційний суд зауважує, що відповідно до ч.1 ст.26 КПК України, сторони вільні у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачений цим Кодексом.

Крім цього, відповідно до ст.404 КПК України суд переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги та відповідно до ч.1 ст.421 КПК України не може погіршити становище обвинуваченого, оскільки апеляційна скарга подана обвинуваченим.

Будь-яких інших порушень судом першої інстанції норм процесуального та матеріального права апеляційний суд не вбачає.

На підставі викладеного, колегія суддів вважає, що вирок суду щодо ОСОБА_7 є законним та обгрунтованим, тому підстав для його скасування не має.

Керуючись ст.ст. 404, 407 КПК України, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Вирок Романівського районного суду Житомирської області від 03 травня 2023 року щодо ОСОБА_7 без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена безпосередньо до Касаційного кримінального суду Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим ОСОБА_7 в той самий строк з моменту отримання копії судового рішення.

Судді: