Номер провадження: 11-кп/813/2597/23
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.12.2023 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд в складі:

головуючий суддя ОСОБА_2 ,

судді: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретар судового засідання ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу обвинуваченої ОСОБА_6 на ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 14 листопада 2023 року про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у об`єднаному кримінальному провадженні №0000236, внесеному до ЄРДР 28.03.2015 року, № 0000514, внесеному до ЄРДР 13.03.2022 року, за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 307, ч. 2 ст. 307, ч. 2 ст.15 ч.4 ст. 185 КК України,

установив:

Зміст оскаржуваного судового рішення.

Оскаржуваною ухвалою у задоволенні клопотання захисника ОСОБА_7 про зміну запобіжного заходу на домашній арешт відмовленою

Клопотання прокурора задоволено, продовжено обвинуваченій ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в ДУ «Одеський слідчий ізолятор» на 60 днів, тобто до 12.01.2024 року включно, з визначенням розміру застави у розмірі 30 розмірів прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 80520 грн.

Рішення суду першої інстанції вмотивовано тим, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою, не зможе забезпечити належної поведінки обвинуваченої ОСОБА_6 та запобігти доведеним прокурором ризикам, передбаченим п.п. 1,3,5 ч. 1 ст. 177 КПК України, з огляду на особу обвинуваченої, міцність соціальних зв`язків, обвинувачення у вчиненні тяжких злочинів, тяжкість покарання, що загрожує у разі визнання її винною. Крім того, на підставі ч. 3 ст. 183 КПК України суд вважав за необхідне визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання обвинуваченим обов`язків, передбачених КПК України.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка їх подала.

Не погодившись із зазначеною ухвалою суду першої інстанції, обвинувачена ОСОБА_6 подала апеляційну скаргу, в якій просить змінити їй запобіжний захід на домашній арешт.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначає, що вона не має наміру переховуватись від суду, скоювати нові злочини, ризик впливу на свідків взагалі відсутній. Вказує на наявність у неї малолітньої дитини, яка потребує її догляду, має постійне місце проживання, та перебуває на п`ятому місяці вагітності, подальше тримання її під вартою в умовах ОСІ може мати негативні наслідки для неї та дитини.

Позиції учасників судового розгляду.

07.12.2023 року на електронну адресу Одеського апеляційного суду надійшла заява прокурора Одеської обласної прокуратури ОСОБА_8 про розгляд справи у відсутності прокурора, проти задоволення апеляційної скарги заперечувала.

Відповідно до положення ч. 2 ст. 422-1 КПК України розгляд апеляційної скарги на ухвалу суду про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою, а також про продовження строку тримання під вартою, постановлену під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, здійснюється без участі сторін кримінального провадження, крім випадків, якщо прокурор, обвинувачений, його захисник, законний представник заявив клопотання про розгляд апеляційної скарги за участю сторін.

Апеляційний суд звертає увагу що клопотання про розгляд апеляційної скарги за участю сторін не надходило, у зв`язку із чим, апеляційний суд вважає за можливе, апеляційний розгляд провести за відсутності сторін кримінального провадження.

Відповідно до ч. 4 ст. 107 КПК України апеляційний розгляд проведено за відсутності учасників кримінального провадження та без фіксації за допомогою технічних засобів.

Мотиви апеляційного суду.

Згідно з положеннями ч.1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до вимог ст. 2 КПК України основним завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден не винуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Частиною 4 ст. 5 Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод» визначено права кожного, кого позбавлено свободи внаслідок арешту або тримання під вартою, ініціювати провадження, в якому суд без зволікання має встановити законність затримання та прийняти рішення про звільнення, якщо затримання є незаконним.

Аналіз матеріалів провадження свідчить про те, що на розгляді у Приморському районному суді м. Одеси знаходиться об`єднане кримінальне провадження №0000236, внесене до ЄРДР 28.03.2015 року, № 0000514, внесене до ЄРДР 13.03.2022 року за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 307, ч. 2 ст. 307, ч. 2 ст.15 ч.4 ст. 185 КК України.

Відповідно до положень ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 КПК України.

Задовольняючи клопотання, суд першої інстанції з огляду на обставини, передбачені ст. 178 КПК України, погодився з доводами прокурора, що ризики, які були підставою для застосування запобіжного заходу відносно обвинуваченої ОСОБА_6 у вигляді тримання під вартою, на даний час не зникли та продовжують існувати.

Переглядаючи оскаржену ухвалу суду в межах поданої апеляційної скарги обвинуваченої, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції прийняв рішення на основі всебічно з`ясованих обставин, з якими закон пов`язує можливість продовження виключного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та навів мотиви прийнятого рішення, зазначивши, що обраний стосовно обвинуваченої ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою є співмірним із існуючими ризиками станом на час судового розгляду, відповідає особі обвинуваченої і зможе забезпечити, на відміну від інших більш м`яких запобіжних заходів, належне виконання нею процесуальних обов`язків.

Відповідно до установленої практики Європейського суду з прав людини, висновки про ступінь ризиків та неможливості запобігання їм більш м`якими запобіжними заходами, мають бути зроблені за результатами сукупного аналізу обставин злочину та особи підозрюваного (його характеру, моральних якостей, способу життя, сімейних зв`язків, постійного місця роботи, утриманців), поведінки підозрюваного під час розслідування кримінального правопорушення (наявність або відсутність спроб ухилятися від органів влади), поведінки підозрюваного під час попередніх розслідувань (способу життя взагалі, способу самозабезпечення, системності злочинної діяльності, наявності злочинних зв`язків).

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створить загрозу суспільству. При цьому КПК України не вимагає доказів того, що підозрюваний обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

Як вбачається з обґрунтованих висновків суду, викладених в мотивувальній частині ухвали, в даному кримінальному провадженні продовжують існувати доведені прокурором ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, зокрема, того, що обвинувачена ОСОБА_6 , перебуваючи на свободі, може переховуватись від суду, незаконно впливати на свідків та вчинити інше кримінальне правопорушення, які обумовлені наступним:

- зважаючи на обставини інкримінованих кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 307, ч. 2 ст. 307, ч. 2 ст.15 ч.4 ст. 185 КК України, санкція однієї з яких передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від шести до десяти років з конфіскацією майна, перебуваючи на волі, будучи обізнаною про ступінь тяжкості пред`явленого обвинувачення та покарання, яке загрожує останній у разі визнання її винною, буде мати можливість переховуватись від суду, з метою уникнення кримінальної відповідальності. Крім того, в рамках даного кримінального провадження ОСОБА_6 була оголошена в розшук на підставі ухвали Приморського районного суду м. Одеси від 14.02.2023 року;

- з урахуванням процедури, яка передбачена КПК України щодо отримання показань від осіб, які є потерпілим та свідками у кримінальному провадженні, апеляційний суд вважає, ризик впливу на вказаних осіб, з метою уникнення від кримінальної відповідальності, існує, оскільки, перебуваючи на свободі, обвинувачена може здійснювати незаконний вплив на потерпілого та свідків, достовірно знаючи про їх місце проживання, схиляючи їх до зміни показів в рамках даного кримінального провадження, з метою уникнення кримінальної відповідальності;

- ОСОБА_6 раніше судима, що свідчить про певну схильність обвинуваченої до противоправної поведінки, будучи особою працездатного віку, офіційно не працевлаштована, тобто не має постійного прибутку та стабільного джерела доходу, а з огляду на те, що інкримінований злочин, в якому обвинувачується остання, характеризується прямим умислом, а також наявністю спеціальної мети - збуту свідчить про те, що остання може вчинити інше аналогічне кримінальне правопорушення з метою збагачення.

Крім того, апеляційний суд вважає за необхідне зазначити, що злочини у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів це злочини, що посягають на здоров`я населення. При цьому протягом останніх років спостерігається поширення наркоманії та зростання злочинності, пов`язаної з незаконним обігом наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів. Цi злочини набувають усе більших масштабів i стають серйозним соціальним чинником, який негативно впливає на життя, здоров`я та благополуччя людей.

Тому, на підставі викладеного, апеляційний суд констатує про наявності конкретного суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом поваги до свободи особистості" (п. 79 рішення ЄСПЛ у справі "Харченко проти України" від 10 лютого 2011 року).

Отже, на думку апеляційного суду, зазначені ризики виправдовують продовження строку дії найсуворішого запобіжного заходу тримання під вартою відносно обвинуваченої ОСОБА_6 та дають апеляційному суду можливість дійти до висновку про обґрунтованість рішення районного суду про наявність реальних ознак справжнього суспільного інтересу, який у цьому випадку, навіть з урахуванням презумпції невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи обвинуваченої.

Апеляційний суд вважає, що, розглядаючи питання доцільності продовження строку тримання під вартою обвинуваченої ОСОБА_6 , суд першої інстанції виконав вимоги ст.ст. 199, 331 КПК, які регламентують продовження строку дії запобіжного заходу.

Посилання обвинуваченої що вона не має наміру переховуватись від суду, впливати на свідків та зобов`язується з`являтись на кожне судове засідання, апеляційний суд до уваги не приймає, адже жодних розумних гарантій добросовісної поведінки обвинуваченої на вказаній стадії кримінального процесу апеляційному суду надано не було.

Щодо посилання обвинуваченої на те, що вона має малолітню дитину, яка потребує її догляду, має постійне місце проживання, та перебуває на п`ятому місяці вагітності, слід зазначити, що дані обставини не можуть бути підставою для зміни обвинуваченій запобіжного заходу, так як з урахуванням обставин інкримінованих їй кримінальних правопорушень, вищезазначені доводи не свідчать про наявність у ОСОБА_6 перешкод або інших стримуючих факторів її належної процесуальної поведінки.

На думку апеляційного суду, встановлена в ухвалі суду першої інстанції наявність ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України, відповідає фактичним обставинам справи, при розгляді апеляційної скарги не спростована, будь-яких доказів про зменшення або зникнення цих ризиків обвинуваченою не надано.

Крім того, застосований запобіжний захід не є для обвинуваченої ОСОБА_6 безальтернативним, оскільки судом визначено розмір застави, достатнього для забезпечення виконання обвинуваченою обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України.

Матеріали справи не містять відомостей про обставини, які б унеможливлювали перебування обвинуваченої під вартою.

Обставин, передбачених ч.2 ст.183 КПК, які є перешкодою для застосування до обвинуваченої запобіжного заходу у виді тримання під вартою, як судом першої інстанції, так і колегією суддів апеляційного суду, встановлено не було.

Апеляційним судом не встановлено істотних порушень положень КПК, Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод при розгляді судом першої інстанції питання, щодо продовження строку тримання під вартою обвинуваченої, які б були безумовною підставою для скасування оскаржуваної ухвали.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на вирок або ухвалу суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право, в тому числі, залишити вирок або ухвалу без змін.

Враховуючи викладене у всій сукупності, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягають залишенню без задоволення, а ухвала суду першої інстанції про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою залишенню без змін.

Керуючись статями 331, 370, 372, 376, 404, 407, 419, 532 КПК України, апеляційний суд,

постановив:

Апеляційну скаргу обвинуваченої ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 14 листопада 2023 року про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у об`єднаному кримінальному провадженні №0000236, внесеному до ЄРДР 28.03.2015 року, № 0000514, внесеному до ЄРДР 13.03.2022 року за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 307, ч. 2 ст. 307, ч. 2 ст.15 ч.4 ст. 185 КК України, залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4