Номер провадження: 11-п/813/637/23
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

про задоволення заявлених самовідводів

13.11.2023 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючий - суддя ОСОБА_1 ,

судді: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю:

секретаря судового засідання - ОСОБА_4 ,

заявників: ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяви суддів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про самовідвід від розгляду подання Малиновського районного суду м. Одеси про передачу до іншого суду скарги ГО «За право жити» та заявників ОСОБА_5 , ОСОБА_7 та ОСОБА_6 на бездіяльність посадових осіб Малиновської окружної прокуратури м. Одеси, яка полягала у невнесенні до ЄРДР в порядку ст.214 КПК України відомостей про вчинення кримінальних правопорушень за заявою 28.06.2023 року,

встановив:

09.11.2023 року до Одеського апеляційного суду надійшло подання Малиновського районного суду м. Одеси, в якому ставиться питання про направлення скарги ГО «За право жити» та заявників ОСОБА_5 , ОСОБА_7 та ОСОБА_6 , подану в порядку ст.303 КПК на бездіяльність посадових осіб Малиновської окружної прокуратури м. Одеси щодо невнесення до ЄРДР в порядку ст.214 КПК України відомостей про вчинення кримінальних правопорушень за їх заявою від 28.06.2023 року.

Подання Малиновського районного суду м. Одеси мотивоване тим, що всі слідчі судді місцевого суду заявили самовідводи від розгляду вказаної скарги, оскільки заявниками оскаржується бездіяльність посадових осіб окружної прокуратури, яка полягає у невнесені до ЄРДР в порядку ст.214 КПК України відомостей про кримінальні правопорушення, які на думку заявників вчинені окремими суддями Малиновського районного суду м. Одеси. В свою чергу, інші судді Малиновського районного суду м. Одеси не є слідчими суддями, а також входять до складу цивільної палати, а тому подальший розгляд скарги в даному суді є неможливим.

09.11.2023 року матеріали подання місцевого суду розподілені на колегію суддів Одеського апеляційного суду в складі: головуючий-суддя - ОСОБА_1 , судді: ОСОБА_8 та ОСОБА_9

13.11.2023 року, на підставі службової записки головуючого - судді ОСОБА_1 та засад АСДС Одеського апеляційного суду, судді ОСОБА_8 та ОСОБА_9 (які є суддями судової палати з розгляду цивільних справ) замінені на постійно діючий склад колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ: головуючий-суддя ОСОБА_1 , судді: ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .

Перед початком судового розгляду, судді ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 заявили самовідводи від розгляду зазначеного подання місцевого суду, оскільки скарга стосується бездіяльності посадових осіб окружної прокуратури щодо невнесення до ЄРДР в порядку ст.214 КПК України відомостей про вчинення кримінальних правопорушень суддями Одеського апеляційного суду, в тому числі й суддями: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .

Прокурор, будучи повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, у судове засідання не з`явився, про причини неявки апеляційний суд не повідомив.

Заявники ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 не наполягали на участі прокурора.

Заслухавши пояснення суддів щодо заявлених самовідводів; думку заявників ОСОБА_6 , ОСОБА_5 та ОСОБА_7 , які не заперечували проти задоволення заявлених самовідводів; перевіривши матеріали провадження; колегія суддів приходить до висновку про таке.

Вирішення питань щодо відводів регулюється §6 Глави 3 КПК України (далі - КПК).

Статтею 75 КПК визначено вичерпний перелік обставин, що виключають участь судді у кримінальному провадженні.

Випадки недопустимості повторної участі судді в кримінальному провадженні закріплені в статті 76 КПК.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) гарантовано кожному право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) у своїх рішеннях неодноразово зазначав, що безсторонність (неупередженість) суду для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції має визначатися за допомогою суб`єктивного та об`єктивного критеріїв. За суб`єктивним критерієм оцінюється особисте переконання та поведінка конкретного судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності. У кожній окремій справі слід визначити, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про те, що суд не є безстороннім (рішення ЄСПЛ у справах «Фей проти Австрії», «Ветштайн проти Швейцарії», «Пуллар проти Сполученого Королівства», «Мироненко і Мартенко проти України»).

Проте між суб`єктивною та об 'єктивною безсторонністю не існує беззаперечного розмежування, оскільки поведінка судді не тільки може викликати об`єктивні побоювання щодо його безсторонності з точки зору стороннього спостерігача (об`єктивний критерій), а також може бути пов`язана з питанням його або її особистих переконань (суб`єктивний критерій) (рішення ЄСПЛ у справі «Кіпріану проти Кіпру»).

У деяких випадках, коли докази для спростування презумпції суб`єктивної безсторонності судді отримати складно, додаткову гарантію надає вимога об`єктивної безсторонності (рішення ЄСПЛ у справі «Пуллар проти Сполученого Королівства»). У цьому відношенні навіть вигляд має певну важливість - іншими словами, «має не лише здійснюватися правосуддя - ще має бути видно, що воно здійснюється». Адже йдеться про довіру, яку в демократичному суспільстві суди повинні вселяти у громадськість (рішення ЄСПЛ у справі «Де Куббер проти Бельгії»).

Забезпечення достатніх гарантій виключення будь-яких обґрунтованих сумнівів у безсторонності судді досягається, у тому числі, шляхом вирішення відводів.

Головною метою відводу є гарантування безсторонності суду, зокрема, щоб запобігти упередженості судді (суддів) під час розгляду справи, а мета самовідводу - запобігання будь-яким сумнівам щодо безсторонності судді. ЄСПЛ зазначає, що «у кожній окремій справі слід вирішувати, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу й такий ступінь, що свідчать про небезсторонність суду».

Безумовно, сторони можуть побоюватися, що суддя є небезстороннім, але «вирішальним є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими» (рішення ЄСПЛ від 09 листопада 2006 року у справі «Білуха проти України» (Belukha v. Ukraine), заява №33949/02).

Що стосується заявлених суддями ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 самовідводів, з мотивів того, що результати розгляду подання місцевого суду в порядку ст. 34 КПК визначають подальший рух та розгляд конкретним місцевим судом заяви ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 про внесення до ЄРДР в порядку ст.214 КПК відомостей про вчинені кримінальних правопорушень суддями Одеського апеляційного суду, в тому числі й суддями даної колегії суддів, апеляційний суд зазначає наступне.

Аналіз положень ст.75 КПК вказує на те, що законодавцем встановлено підстави, які виключають участь слідчого судді, судді або присяжного в кримінальному провадженні, зокрема за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості.

Відповідно до положень п.4 ч.1 ст.75 КПК слідчий суддя, суддя або присяжний не може брати участь у кримінальному провадженні за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості.

Заявляючи самовідводи, колегія суддів виходить з наступного.

Колегія суддів враховує той факт, що подання місцевого суду стосується питання передачі на розгляд до іншого суду (ст.34 КПК) скарги на бездіяльність посадових осіб окружної прокуратури щодо невнесення до ЄРДР в порядку ст.214 КПК відомостей за заявою ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 про вчинення кримінальних правопорушень,в якій останні просили посадових осіб Малиновської окружної прокуратури м. Одеси внести до ЄРДР відомості про вчинення кримінальних правопорушень суддями Малиновського районного суду м. Одеси та суддів Одеського апеляційного суду: ОСОБА_10 , ОСОБА_8 , ОСОБА_11 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 та ОСОБА_2 .

Судді ОСОБА_10 , ОСОБА_8 , ОСОБА_11 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 та ОСОБА_2 на теперішній час є діючими суддями Одеського апеляційного суду.

Таким чином, колегія суддів вважає, що в разі не заявлення самовідводу суддями даного складу колегії суддів та подальшого розгляду подання місцевого суду по суті за участю суддів: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , заявники, у разі, якщо вони з особистих суб`єктивних міркувань залишаться незадоволеними рішенням апеляційного суду, або інші сторонні спостерігачі, можуть стверджувати, що таке рішення суду - є «помстою» Одеського апеляційного суду за ініціювання ГО «За право жити» та заявниками ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 кримінального провадження відносно суддів Одеського апеляційного суду, в тому числі й суддів даної колегії.

В свою чергу, в протилежному випадку, тобто у разі прийняття апеляційним судом рішення з яким погодяться заявники, у сторонніх спостерігачів також можуть виникнути сумніви в неупередженості суддів: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , з мотивів можливого прийняття суддями рішення «під тиском» факту ініціювання заявниками кримінального провадження відносно суддів Одеського апеляційного суду, в тому числі й суддів даної колегії.

З огляду на зазначене, колегія суддів вважає, що у разі не заявлення самовідводів від розгляду даної справи та її розгляду по суті, незалежно від прийнятого рішення, тобто в будь-якому випадку, заявники, інші учасники судового розгляду або сторонні спостерігачі, можуть стверджувати, що таке рішення апеляційного суду, є наслідком упередженості суддів в прийнятті відповідного рішення.

З урахуванням наведеного та з метою нівелювання виникнення будь-яких сумнівів в неупередженості суддів Одеського апеляційного суду в питанні результатів розгляду даної справи, заявлені самовідводи є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Колегія суддів, дійшовши висновку щодо наявності підстав для задоволення заявлених самовідводів, окрім вимог п.4 ч.1 ст.75, ст.80 КПК України, також враховує положення ст.126 Конституції України, роз`яснення Пленуму Верховного Суду України, викладені в п.11 Постанови «Про незалежність судової влади» №8 від 13.06.20007 року, ст.15 Кодексу суддівської етики, - відповідно до яких неупереджений розгляд справ є обов`язком судді.

Відповідно до ст. 15 Кодексу суддівської етики, неупереджений розгляд справ є обов`язком судді. Відповідно до цінності 2 принципу «Неупередженість» Бангалорських принципів поведінки суддів, схвалених Резолюцією Економічної та Соціальної ради ООН №2006/23 від 27.07.2006 року, неупередженість є необхідною умовою належного виконання суддею своїх обов`язків.

Згідно з п. 2.5. застосування цінності 2 принципу «Неупередженість» Бангалорських принципів, суддя повинен взяти самовідвід від участі від участі в будь-якому процесі, коли для нього неможливе винесення неупередженого рішення у справі або коли сторонньому спостерігачеві може видатись, що суддя не здатен винести неупередженого рішення.

Європейський суд з прав людини щодо тлумачення понять «незалежний», «безсторонній» та щодо визначення критеріїв неупередженості (безсторонності): суб`єктивний та об`єктивний у рішенні у справі «Агрокомплекс» проти України» (рішення від 06.10.2011 р., заява № 23465/03) зазначив: «…незалежність та неупередженість судів, із об`єктивної точки зору, вимагає, щоб кожен окремий суддя був вільним він неналежного впливу».

Приймаючи до уваги наявні в даній справі обставини, враховуючи наведені вище вимоги законодавства України, практику Європейського суду з прав людини та Бангалорські принципи поведінки суддів, керуючись положеннями ст.ст. 75, 81 КПК, з метою дотримання, в першу чергу, прав заявників на неупереджений розгляд справи, а також для забезпечення виконання положень ст.ст. 2, 7, 8, 9, 21, 28 КПК, якими регламентовані завдання кримінального провадження, загальні засади кримінального судочинства, зокрема: верховенство права, доступ до правосуддя та розумність строків розгляду справи, а також з метою забезпечення повного, всебічного та неупередженого розгляду справи, запобігання виникненню будь-яких сумнівів у учасників процесу щодо безсторонності суду, що у подальшому може бути розцінене як порушення п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини й основоположних свобод, колегія суддів вважає за необхідне задовольнити заявлені суддями самовідводи, а матеріали судової справи передати до апарату апеляційного суду, для виконання положень ст.35 КПК України.

Керуючись ст.ст. 75, 76, 80, 401 КПК України, апеляційний суд,

постановив:

Задовольнити заявлені самовідводи суддів: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 від розгляду подання Малиновського районного суду м. Одеси про направлення до іншого суду скарги ГО «За право жити» та заявників ОСОБА_5 , ОСОБА_7 та ОСОБА_6 на бездіяльність посадових осіб Малиновської окружної прокуратури м. Одеси, яка полягала у невнесенні до ЄРДР відомостей про вчинення злочинів за заявою від 28.06.2023 року.

Матеріали судового провадження №11-п/813/637/23 передати до апарату Одеського апеляційного суду для визначення іншого складу суду в порядку, передбаченому ст.35 КПК України.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3