ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/821/604/23 Справа № 711/2296/23 Категорія: ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст. 185 КК УкраїниГоловуючий у І інстанції ОСОБА_1 Доповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 жовтня 2023 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Черкаського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретаря судового засіданняОСОБА_5
за участі:
прокурораОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси кримінальне провадження № 0001152 за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Придніпровського районного суду м. Черкаси від 25 липня 2023 року, яким

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с. Червона Слобода Черкаського району Черкаської області, українець, громадянин України, зі слів маючий на утриманні малолітню дитину, зареєстрований та проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимий: 14.12.2021 Сєвєродонецьким міським судом Луганської області за ч. 2 ст. 186 КК України на 4 роки позбавлення волі із звільненням, на підставі ст. 75 КК України, від відбування призначеного покарання з випробуванням, з іспитовим строком в 2 роки,

засуджений за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст. 185 КК України на 5 (п`ять) років позбавлення волі.

На підставі ч. 1 ст. 71 КК України, за сукупністю вироків, шляхом часткового складання призначених покарань, частково приєднано до даного покарання не відбуту частину покарання за вироком Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 14.12.2021 та остаточно призначено ОСОБА_8 до відбування 5 років 6 місяців позбавлення волі.

Строк відбування покарання обвинуваченому ОСОБА_8 вирішено рахувати з 25.07.2023 та зараховано в строк відбутого покарання термін попереднього ув`язнення з 04.04.2023 по 24.07.2023 з розрахунку день за день.

В порядку ст. 100 КПК України вирішена доля речових доказів,

в с т а н о в и л а :

Даним вироком ОСОБА_8 визнано винуватим та засуджено за те, що він 04.04.2023 близько 09 год. 35 хв., перебуваючи в приміщенні торгівельної зали магазину «Єва» (ТОВ Руш), що розташований за адресою: м. Черкаси, вул. Шевченка, 349, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, впевнившись, що за його діями ніхто не спостерігає, таємно, умисно, повторно з корисливих мотивів, шляхом вільного доступу, в умовах воєнного стану, що запроваджений Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» та затверджений Верховною Радою України, в подальшому продовжений, востаннє Указом Президента України № 58/2023 від 19.02.2023 до 20.05.2023 включно, вчинив крадіжку чужого майна, що належить ТОВ «Руш», а саме взяв із полиці магазину «Єва» парфуми «Dolce Gabbana К» парфумована вода чоловіча, 100 мл. вартістю 3799 гривень та крем-гель для душу «Dove Олія ши та пряна ваніль», 500 мл. вартістю 169,90 гривень, які сховав до кишені власної куртки та пройшов через касову зону не оплативши за вказаний товар.

При цьому ОСОБА_8 з причин, що не залежали від його волі не отримав реальної можливості розпорядитись викраденим майном, оскільки був зупинений працівником магазину «Єва», однак виконав усі дії, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_8 оспорює вирок Придніпровського районного суду м. Черкаси від 25.07.2023 через невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та його особі внаслідок надмірної суворості. При вирішенні питання про обгрунтованість призначеного покарання просить врахувати його щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, а також те, що він здійснює догляд за батьком, який є особою з інвалідністю, на утриманні має малолітню дитину і має позитивний статус ВІЛ інфікованого. Зауважує, що має бажання вступити до лав ЗСУ, тому просить застосувати до нього вимоги ст. 616 КПК України.

В судове засідання не з`явилась представник потерпілого ТОВ «РУШ» - ОСОБА_9 , яка в заяві від 11.10.2023 просила судові засідання проводити без її участі. Обвинувачений ОСОБА_8 , будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце апеляційного розгляду через установу попереднього ув`язнення, також не виявив бажання бути присутнім в судовому засіданні.

З огляду на наведене, апеляційний розгляд здійснюється за відсутності обвинуваченого ОСОБА_8 та представника потерпілого ОСОБА_9 , що узгоджується із положеннями ч. 4 ст. 401, ч. 4 ст. 405 КПК України.

Заслухавши суддю-доповідача, думки захисника обвинуваченого ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_7 в підтримку апеляційної скарги в повному обсязі з наведених в ній підстав, прокурора про законність, обгрунтованість вироку суду першої інстанції і безпідставність апеляційних вимог, вивчивши матеріали кримінального провадження, перевіривши, та обміркувавши над доводами апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_8 , колегія суддів приходить до наступних висновків.

Статтею 370 КПК України передбачено, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Вказаним вимогам кримінального процесуального закону вирок Придніпровського районного суду м. Черкаси від 25.07.2023 щодо ОСОБА_8 відповідає.

Зокрема висновок суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, за яке він засуджений, відповідає фактичним обставинам провадження, ґрунтується на доказах, досліджених судом в повному обсязі, оцінених відповідно до вимог ст. 94 КПК України та учасниками судового провадження не оспорюється.

Кваліфікацію дій обвинуваченого ОСОБА_8 за ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст. 185 КК України, як закінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинений повторно, в умовах воєнного стану, колегія суддів визнає правильною.

Вирішуючі по суті апеляційні вимоги обвинуваченого ОСОБА_8 щодо невідповідності призначеного йому покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та його особі внаслідок надмірної суворості, колегія суддів виходить з того, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженим, так і іншими особами.

Покарання, як про це зазначено в положеннях ст. 65 КК України, призначається з урахуванням ступеня тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особи винного, обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення призначається покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Статтею 414 КПК України передбачено, що невідповідним ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого визнається таке покарання, яке хоч і не виходить за межі, встановлені відповідною статтею (частиною статті) закону України про кримінальну відповідальність, але за своїм видом чи розміром є явно несправедливим через м`якість або через суворість.

Як зазначив Конституційний суд України у Рішенні від 02.11.2004 № 15-рп/2004, покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю, обставинами скоєного і особою винного. Адекватність покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення випливає з принципу правової держави, із суті конституційних прав та свобод людини і громадянина, зокрема права на свободу, які не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України.

При призначенні ОСОБА_8 покарання суд першої інстанції, на виконання загальних засад його призначення та роз`яснень, що містяться в постанові Пленуму Верховного Суду України від 24.10.03 № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання», в повній мірі врахував ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, яке згідно ст. 12 КК України є тяжким злочином, дані про особу обвинуваченого, який позитивно характеризується, має постійне місце проживання, раніше судимий, на спеціальних обліках у лікарів нарколога і психіатра не перебуває, позицію представника потерпілого, який не має будь-яких претензій до ОСОБА_8 , в якості обставини, що пом`якшує покарання щире каяття, при невстановленні обставин, що його обтяжують, і обгрунтовано призначив покарання в межах санкції статті КК України у виді позбавлення волі на певний строк.

Оскільки ОСОБА_8 вчинив кримінальне правопорушення в даному кримінальному провадженні до повного відбуття покарання за вироком Сєвєродонецького районного суду Луганської області від 14.12.2021, судом першої інстанції правомірно, з урахування положень ч. 1 ст. 71 КК України, призначено обвинуваченому остаточне покарання за сукупністю вироків, шляхом часткового складання призначених покарань.

З огляду на встановлені вище обставини та систематичність вчинення ОСОБА_8 кримінальних правопорушень, підстав для пом`якшення призначеного йому покарання, яке є мінімальним за санкцією ч. 4 ст. 185 КК України, або призначення покарання із застосуванням положень ст. 69 КК України, судом апеляційної інстанції не встановлено.

На переконання суду апеляційної інстанції, покарання ОСОБА_8 як за санкцією ч. 4 ст. 185 КК України, так і остаточне покарання, призначене за сукупністю вироків, є справедливим, таким, що відповідає тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, сприятиме виправленню обвинуваченого та попередженню вчинення ним нових кримінальних правопорушень, а також таким, що не буде становити «особистий надмірний тягар для особи», адже відповідатиме справедливому балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи.

Щире каяття було в достатній мірі враховано судом першої інстанції при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_8 , а посилання в апеляційній скарзі про протилежне, є безпідставним.

Колегія суддів не вбачає підстав для врахування в якості обставини, яка пом`якшує покарання ОСОБА_8 - активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, оскільки її наявності не вбачається з матеріалів кримінального провадження.

Те, що обвинувачений брав активну участь у слідчих діях і будь якими діями не заважав проведенню досудового розслідування, не охоплюється поняттям «активне сприяння у розкритті кримінального правопорушення», а надання показань та визнання вини під тиском зібраних доказів і підтвердження інформації, яка вже встановлена компетентними органами з інших джерел, також не вказує на наявність такої пом`якшуючої покарання обставини.

Наявність на утриманні обвинуваченого ОСОБА_8 малолітньої дитини та батька, який є особою з інвалідністю, стороною захисту не доведена будь-якими належними, допустимими доказами, тому обґрунтовано судом першої інстанції не враховано при призначенні останньому покарання.

Даних, які б свідчили про неможливість відбування обвинуваченим покарання у виді позбавлення волі, колегією суддів не встановлено, а незадовільний стан здоров`я на який посилається ОСОБА_8 в апеляційній скарзі, не впливає на призначене йому покарання, яке є мінімальним.

Колегія суддів позбавлена можливості вирішити клопотання ОСОБА_8 про застосування щодо нього судом апеляційної інстанції положень про скасування запобіжного заходу для проходження військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період, оскільки за нормами ст. 616 КПК України з таким клопотанням до суду має звертатися виключно прокурор.

З урахуванням викладеного, колегія суддів визнає вирок місцевого суду щодо ОСОБА_8 законним і обґрунтованим та не вбачає підстав, передбачених ст. 409 КПК України, для його скасування чи зміни.

Керуючись ст.ст. 404, п. 1 ч. 1 ст. 407, ст.ст. 418, 419 КПК України, колегія суддів судової палати, -

у х в а л и л а :

Вирок Придніпровського районного суду м. Черкаси від 25 липня 2023 року щодо ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст. 185 КК України, залишити без змін, а апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_8 без задоволення.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена до Верховного Суду протягом трьох місяців в порядку, передбаченому ст. 426 КПК України, а засудженим ОСОБА_8 в той самий строк, з моменту отримання її копії.

Головуючий

Судді