Справа № 541/3369/23
№ провадження 1-кп/541/354/2023
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 листопада 2023 року м. Миргород

Миргородський міськрайонний суд Полтавської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні об`єднане кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 21 червня 2023 року за № 0000724, 23 жовтня 2023 року за № 0001264 за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця с. Кибинці Миргородського району Полтавської області, з середньою освітою, який офіційно не працює, утриманців не має, не одружений, зареєстрований та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимий вироком Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 13 червня 2023 року за ч. 1 ст. 369 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі 1 000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн (штраф не сплачено),

у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч. 1 ст. 382 КК України,

встановив:

16 травня 2023 року постановою Миргородського міськрайонного суду Полтавської області у справі № 541/1309/23, яка набрала законної сили 29 травня 2023 року, ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП, та накладено адміністративні стягнення у виді штрафу в розмірі 2 400 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 40 800 грн, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 6 (шість) років.

В подальшому ОСОБА_4 , будучи повідомленим про те, що вищевказаним рішенням суду його позбавлено права керування транспортним засобом, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, діючи умисно,з метою невиконання постанови суду щодо позбавлення права керування транспортними засобами, маючи реальну можливість її виконати, підриваючи авторитет органів правосуддя України, в порушення ч. 1 ст. 1291 Конституції України та ч. 2 ст. 13 Закону України «Про судоустрій та статус суддів», відповідно до яких судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими особами та службовими особами, фізичними та юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України, продовжив керувати транспортним засобом при наступних обставинах.

20 червня 2023 року близько 16 год 00 хв. ОСОБА_4 , керуючи транспортним засобом автомобілем ВАЗ 2101, реєстраційний номер НОМЕР_1 ,рухався в м. Миргороді Полтавської області по вул. Гоголя, 152, де був зупинений працівниками сектору реагування патрульної поліції Миргородського РВП ГУНП в Полтавській області за порушення Правил дорожнього руху України.

Також 22 жовтня 2023 року о 21 год 05 хв. ОСОБА_4 , керуючи транспортним засобом автомобілем марки «ВАЗ» моделі «21061», реєстраційний знак НОМЕР_2 , рухався по автодорозі Р-42 Лубни-Миргород-Опішня поблизу с. Трудолюб Миргородського району Полтавської області, де був зупинений працівниками сектору реагування патрульної поліції Миргородського РВП ГУНП в Полтавській області за порушення ним Правил дорожнього руху України.

Вказані дії обвинуваченого правильно кваліфіковані за ч. 1 ст. 382 КК України як умисне невиконання постанови суду, що набрала законної сили.

21 листопада 2023 року між прокурором Миргородської окружної прокуратури Полтавської області ОСОБА_3 , якому на підставі ст. 37 КПК України надані повноваження прокурора у цьому кримінальному провадженні, та обвинуваченим ОСОБА_4 за участю захисника ОСОБА_5 укладено угоду про визнання винуватості відповідно до вимог ст.ст. 468, 469, 472 КПК України.

Згідно з даною угодою прокурор ОСОБА_3 та обвинувачений ОСОБА_4 дійшли згоди щодо формулювання обвинувачення, всіх істотних для даного кримінального провадження обставин та правової кваліфікації дій обвинуваченого за ч. 1 ст. 382 КК України, при цьому обвинувачений в повному обсязі сформульованого обвинувачення беззастережно визнав свою винуватість у вчиненні вказаних в угоді кримінальних правопорушень.

Також сторони погоджуються на призначення ОСОБА_4 покарання у виді 2 (двох) років позбавлення волі та звільнення ОСОБА_4 на підставі ст. 75 КК України від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком, визначним судом; вирок Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 13 червня 2023 року, яким ОСОБА_4 засуджено за ч. 1 ст. 369 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі 1 000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн, виконувати самостійно.

Отримана згода обвинуваченого ОСОБА_4 на призначення запропонованого виду та розміру покарання. В угоді передбачені наслідки її укладення, затвердження та невиконання, які роз`яснені обвинуваченому.

Розглядаючи в порядку п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України питання про можливість затвердження даної угоди про визнання винуватості, суд виходить з наступного.

Відповідно до правил ст.ст. 468, 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена щодо кримінальних проступків, злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам. Укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні щодо уповноваженої особи юридичної особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, у зв`язку з яким здійснюється провадження щодо юридичної особи, а також у кримінальному провадженні щодо кримінальних правопорушень, внаслідок яких шкода завдана державним чи суспільним інтересам або правам та інтересам окремих осіб, у яких беруть участь потерпілий або потерпілі, не допускається, крім випадків надання всіма потерпілими письмової згоди прокурору на укладення ними угоди.

Прокурор, вважаючи, що при укладенні даної угоди дотримані вимоги і правила КПК України та КК України, просив цю угоду затвердити і призначити обвинуваченому ОСОБА_4 узгоджену в угоді міру покарання.

Обвинувачений ОСОБА_4 беззастережно визнав себе винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 382 КК України, за викладених в обвинувальних актах обставин, просив затвердити угоду про визнання винуватості і призначити узгоджену в ній міру покарання.

Захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_5 проти затвердження угоди про визнання винуватості не заперечував, зазначив, що під час укладення даної угоди обвинуваченому були роз`яснені його права та обов`язки.

Суд вважає доведеним вчинення ОСОБА_4 кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 382 КК України.

Вислухавши пояснення сторін кримінального провадження, суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, при цьому судом встановлено, що ОСОБА_4 повністю усвідомлює зміст угоди про визнання винуватості, характер обвинувачення, щодо якого визнає себе винуватим, вид покарання, яке буде до нього застосовано у разі затвердження угоди, цілком розуміє свої права, передбачені п. 1 ч. 4 ст. 474 КПК України, а також наслідки укладення, затвердження даної угоди, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України, та наслідки її не виконання, передбачені ст. 476 КПК України.

Покарання сторонами угоди визначено у відповідності до положень ст.ст. 50, 65-67 КК України з урахуванням характеру та тяжкості висунутого ОСОБА_4 обвинувачення, даних про його особу, обставин, що пом`якшують покарання.

Враховуючи викладене, оскільки умови угоди про визнання винуватості між прокурором та ОСОБА_4 відповідають вимогам КПК України та КК України, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для затвердження цієї угоди.

Запобіжний захід щодо обвинуваченого не обирався.

Матеріальну шкоду кримінальним правопорушенням не завдано.

Цивільний позов не пред`являвся.

Процесуальні витрати у кримінальному провадженні відсутні.

Долю речових доказів суд вирішує у відповідності до вимог ч. 9 ст. 100 КПК України.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 373, 374, 475 КПК України, суд

ухвалив:

Затвердити угоду про визнання винуватості від 21 листопада 2023 року, укладену між прокурором Миргородської окружної прокуратури Полтавської області ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 .

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 382 КК України, та призначити йому узгоджене сторонами угоди покарання у виді 2 (двох) років позбавлення волі.

Відповідно до ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання, якщо він протягом 2 (двох) років іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього відповідно до ч. 1 ст. 76 КК України обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця роботи та проживання.

Запобіжний захід ОСОБА_4 не обирати.

Вирок Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 13 червня 2023 року, яким ОСОБА_4 засуджено за ч. 1 ст. 369 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі 1 000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн, виконувати самостійно.

Речовий доказ автомобіль марки «ВАЗ» моделі «21061», реєстраційний знак НОМЕР_2 , належний ОСОБА_4 , переданий останньому на відповідальне зберігання, залишити засудженому.

Роз`яснити ОСОБА_4 , що у разі невиконання угоди про визнання винуватості відповідно до ст. 476 КПК України прокурор має право упродовж строків давності притягнення до кримінальної відповідальності звернутися до суду з клопотанням про скасування вироку та судового розгляду кримінального провадження в загальному порядку.

Роз`яснити ОСОБА_4 , що умисне невиконання угоди є підставою для притягнення його до відповідальності, встановленої законом відповідно до ст. 389-1 КК України.

На вирок протягом тридцяти днів з дня його проголошення може бути подана апеляційна скарга до Полтавського апеляційного суду через Миргородський міськрайонний суд Полтавської області.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подачі апеляційної скарги, якщо така скарга не буде подана учасниками провадження у вказаний строк. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення апеляційним судом.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити прокурору та обвинуваченому.

СуддяОСОБА_1