Провадження №1-кп/761/868/2024
В И Р О К

іменем України

05 лютого 2024 року Шевченківський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді: ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

обвинуваченої ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Шевченківського районного суду м. Києва матеріали об`єднаних кримінальних проваджень за обвинуваченням:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м.Києва, українки, громадянки України, із середньою освітою, офіційно не працюючої, не заміжньої, маючої на утриманні малолітню дитину, зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимої,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 186 КК України -

В С Т А Н О В И В:

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 13 червня 2023 року, об`єднано в одне судове провадження кримінальні провадження відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме провадження № 0002865 відомості щодо якого внесено до ЄРДР 22 березня 2020 року за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого 2 ст. 186 КК України, та кримінальне провадження №0004197 відомості щодо якого внесено до ЄРДР 22 травня 2020 за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України.

Так, 22 березня 2020 року, приблизно 03 годині 20 хвилин, ОСОБА_5 , та Особа 1 матеріали відносно якого виділено в окреме провадження, та двоє невстановлених осіб, щодо яких також матеріали виділено в окреме провадження, перебували за адресою: м. Київ, площа М. Незалежності, у підземному переході станції метро Майдан Незалежності та звернули свою увагу на ОСОБА_6 , який сидів біля входу до станції метро.

Після чого, в цей же день, приблизно о 03 годині 30 хвилин, ОСОБА_5 , діючи сумісно та узгоджено з Особа 1 та ще двома невстановленими особами, підійшли до ОСОБА_6 та безпричинно почали наносили йому тілесні ушкодження, при цьому Особа 1 утримував потерпілого таким чином, щоб останній не міг чинити опір. В цей час, ОСОБА_5 розпочала перевіряти вміст його кишень з яких відкрито викрала мобільний телефон марки «LGT315», ІМЕІ: НОМЕР_1 , вартістю 206 гривень 67 копійок, мобільний телефон марки «Ergo», IMEI: НОМЕР_2 , IME12: НОМЕР_2 , вартістю 548 гривень 80 копійок, з СІМ-картою оператора мобільного зв?язку «Київстар», абонентський номер НОМЕР_3 , яка для потерпілого матеріальної цінності не становить, переносний зарядний пристрій марки «Nomi», темно синього кольору з кабелем, вартістю 280 гривень та грошові кошти в сумі 320 гривень. Після ОСОБА_5 . Особа 1 та інші особи пішли в напрямку вул. Хрещатик, де розділили викрадене майно між собою.

Так, ОСОБА_5 за попередньою змовою з особою 1 та ще двома невстановленими особами, щодо яких матеріали виділено в окреме провадження, відкрито, із застосуванням насильства, яке не є небезпечним для життя та здоров?я потерпілого викрали майно ОСОБА_6 на загальну суму 1 355 гривень 47 копійок, після чого з місця вчинення кримінального правопорушення з викраденим зникли, розпорядившись ним на власний розсуд.

Вищевказаними діями ОСОБА_5 вчинила, кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 186 КК України, а саме відкрите викрадення чужого майна (грабіж ) поєднане з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, вчинене за попередньою змовою групою осіб.

Крім того, 21 травня 2020 року, приблизно о 02 годині 00 хвилин, ОСОБА_5 , перебуваючи в приміщенні кімнати двірника, яка знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Костьольна, 7, звернула свою увагу на особисті речі ОСОБА_7 , який в цей час спав.

Так, 21 травня 2020 року, о 02 годині 05 хвилин, ОСОБА_5 перебуваючи в приміщенні кімнати двірника, яка знаходиться за адресою: м. Киів, вул. Костьольна, підійшла до ліжка на якому спав ОСОБА_7 та переконавшись в тому, що за її діями ніхто не спостерігає, діючи повторно, таємно викрала з-під подушки у ОСОБА_7 мобільний телефон марки «Xiaomi Redmi 8», синього кольору, вартістю 3 599 гривень, з чохлом чорного кольору, вартістю 199 гривень та захисним склом, вартістю 299 гривень, а також із кишені його штанів, викрала грошові кошти в сумі 1 500 гривень, які належать ОСОБА_7 , після чого з місця вчинення кримінального правопорушення зникла, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд.

Таким чином, ОСОБА_5 таємно, повторно викрала чуже майно, яке належить ОСОБА_7 , завдавши останньому матеріального збитку на загальну суму 5 597 гривень.

Вищевказаними діями ОСОБА_5 вчинила, таємне викладення чужого майна (крадіжку) повторно.

Допитана в судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_5 свою вину у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 185КК України визнала у повному обсязі, повністю підтвердила обставини, викладені в обвинувальному акті.

Так відповідності до вимог ч. 3 ст. 349 КПК України зі згоди учасників судового провадження, які на думку суду правильно розуміють зміст обставин по справі і не оспорюють їх, та немає сумнівів у добровільності їх позиції, суд вважає недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються і визначив обсяг доказів, що підлягає дослідженню в судовому засіданні, обмежившись допитом обвинуваченої ОСОБА_5 показання, якої відповідають фактичним обставинам справи та дослідженням документів, що характеризують особу обвинуваченої. При цьому судом було роз`яснено учасникам судового провадження, що в цьому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці фактичні обставини в апеляційному порядку.

Так, ОСОБА_5 суду надала показання про те, в березні 2020 року з Особою 1 у м. Києві на Майдані Незалежності вступили в словесний конфлікт з потерпілим. Надалі після нецензурної лайки потерпілого, обвинувачена та Особа 1 почали наносити удари потерпілому по тілу. Пізніше коли Особа 1 наносив тілесні ушкодження потерпілому, ОСОБА_5 з кишені потерпілого викрала належні йому речі, які у подальшому були у неї вилучені співробітниками поліції. Крім того, в травні 2020 року, ОСОБА_5 перебуваючи в приміщенні кімнати двірника у м. Києві, викрала у ОСОБА_7 , який спав, мобільний телефон та грошові кошти. Обвинувачена, зазначену у обвинувальних актах суду шкоду, підтвердила в повному обсязі у вчиненому покаялась.

Потерпілі будучи належним чином повідомленими, в судове засідання не з`явились. Заслухавши думку учасників судового провадження, які не заперечували проти розгляду справи за відсутності потерпілої, суд дійшов висновку про можливість з`ясувати всі обставини справи за їх відсутності відповідно до ст.325 КПК України.

Оскільки учасники судового провадження вважали недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, немає сумнівів у добровільності їх позиції, судовий розгляд кримінального провадження проведено у відповідності до вимог ч. 3 ст. 349 КПК України.

Аналізуючи в сукупності надані прокурором та перевірені в судовому засіданні матеріали кримінального проваждення, які узгоджуються між собою, суд за вказаних обставин вважає доведеною винуватість обвинуваченої ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 186 ,ч.2 ст. 185 КК України, які слід кваліфікувати, як відкрите викрадення чужого майна (грабіж) поєднане з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, вчинене за попередньою змовою групою осіб та таємне викладення чужого майна (крадіжка) вчинена повторно.

Обираючи обвинуваченій вид та міру покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчинених нею кримінальних правопорушень, обставини вчинення кримінальних правопорушень, які відносяться до категорії нетяжкого та тяжкого злочинів, умисний винний протиправний характер діяння, форму й ступінь вини, мотивацію вчиненого, відшкодування заподіяної шкоди, дані про її особу та обставини, що пом`якшують та обтяжують обвинуваченій покарання.

Зокрема, судом враховано, особу обвинуваченої, яка раніше не судима, має постійне місце реєстрації, не працює, має малолітню дитину, на обліку у лікаря психіатра, нарколога не перебуває за місцем проживання характеризується посередньо, має хронічні хвороби.

Відповідно до ст. 66 КК України обставиною, що пом`якшує покарання ОСОБА_5 суд визнає її щире каяття та відшкодування потерпілому матеріальної шкоди.

Відповідно до ст. 67 КК України обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченої судом не встановлено.

Відповідно до правил призначення покарання закріплених ч. 2 ст. 50, ч. 2 ст. 65 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, та повинно бути необхідним та достатнім для такого виправлення, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень, як засудженим, так і іншими особами.

Так, з врахуванням всіх обставин справи, суд вважає, що обвинуваченій ОСОБА_5 необхідно призначити покарання в межах санкцій ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 186 КК України та статочне покарання ОСОБА_5 необхідно призначити у відповідності до ч. 1 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим.

З урахуванням всіх обставин справи, на підставі ст. 75 КК України звільнити засуджену від відбування покарання з випробовуванням, якщо вона протягом визначеного іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на неї обов`язки відповідно до ст. 76 КК України.

Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 скасувати та звільнити ОСОБА_5 з під варти, негайно в залі судових засідань.

Ухвалюючи вирок, суд повинен вирішити питання, на кого мають бути покладені процесуальні витрати і в якому розмірі. Це питання вирішується судом незалежно від того, чи реалізували учасники кримінального провадження право заявити клопотання про визначення грошового розміру процесуальних витрат, оскільки це входить до предмету доказування у кримінальному провадженні (п. 3 ст. 91 КПК України).

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 118 КПК України, до процесуальних витрат відносяться витрати, пов`язані із залученням експертів, які згідно з ч. 2 ст. 124 КПК України у разі ухвалення обвинувального вироку стягуються з обвинуваченого на користь держави. При цьому суд, враховуючи майновий стан обвинуваченого, за власного ініціативою або за його клопотанням має право своєю ухвалою зменшити розмір належних до оплати процесуальних витрат чи звільнити від їх оплати повністю або частково, чи відстрочити або розстрочити сплату процесуальних витрат на визначений строк.

Частиною 2 ст. 122 КПК України регулюється порядок здійснення залучення стороною обвинувачення експертів спеціалізованих державних установ.

У ч. 2 ст. 124 КПК визначено обов`язок стягнення з обвинуваченого витрат, пов`язаних із залученням експертів, який реалізується в окремій нормі щодо їх розподілу при ухваленні вироку.

Так, згідно з п. 13 ч. 1, ч. 3 ст. 368 КПК України суд, ухвалюючи вирок, повинен вирішити, на кого мають бути покладені процесуальні витрати і в якому розмірі, якщо обвинувачуються декілька осіб суд вирішує питання, зазначені в цій статті, окремо щодо кожного обвинуваченого. Відповідно до ст. 126 КПК України, питання щодо процесуальних витрат вирішується судом у вироку, який підлягає обов`язковому виконанню, зокрема, в частині їх стягнення.

При цьому солідарне стягнення суми судових витрат законом не передбачено.

Відповідно до п. 2 ч. 4 ст. 374 КПК України, у разі визнання особи винуватою у резолютивній частині вироку зазначаються рішення про відшкодування процесуальних витрат.

Відповідно до положень глави 8 КПК України встановлено принцип дольової відповідальності при стягненні процесуальних витрат відповідно до положень глави 8 КПК України.

Таким чином, суд, вважає, що доведеною сумою процесуальних витрат є сума 785,05 гривні за проведення товарознавчої експертизи №13-1/650, яка підлягає стягненню в рівних частинах 1/2 з обвинуваченої ОСОБА_5 яка становить 393 гривень, 50 копійок та Особою 1, матеріали відносно якого виділено в окреме провадження (по епізоду 22 березня 2020 року).

Питання щодо речових доказів у кримінальному провадженні суд вирішує відповідно до ст. 100 КПК України.

Цивільний позов в даному кримінальному провадженні не заявлявся.

На підставі викладеного та керуючись статтями 349, 369-374, 394 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 визнати винною у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст.186 КК України та призначити їй покарання:

- за ч. 2 ст. 185 КК України у виді 2 (двох) років позбавлення волі;

- за ч.2 ст. 186 КК України у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим призначити ОСОБА_5 покарання у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від відбування призначеного покарання з випробуванням - іспитовим строком, тривалістю 2 (два) роки, якщо протягом вказаного строку вона не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на неї обов`язки.

Відповідно до ст. 76 КК України покласти на засуджену такі обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 - скасувати.

Звільнити ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 з-під варти, в залі суду, негайно.

Стягнути з відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь держави процесуальні витрати по даному кримінальному провадженню за проведення експертизи у сумі 393 (триста дев`яносто три гривні) гривень 00 копійки.

Речові докази по даному кримінальному провадженню - DVD-R диски з відеозаписами - залишити в матеріалах кримінального провадження.

Вирок суду першої інстанції, в частині встановлення обставин справи, дослідження яких було визнане недоцільним, відповідно до положень ч. 3 ст. 349 КПК України, оскарженню не підлягає. В іншій частині, може бути оскаржено учасниками процесу, протягом 30-ти діб з моменту його проголошення, до Київського апеляційного суду, шляхом подачі апеляції до Шевченківського районного суду м. Києва.

Вирок суду набирає законної чинності після закінчення строку подання апеляційних скарг, якщо такі скарги не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копії вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя Шевченківського

районного суду м. Києва ОСОБА_8