11.10.2023 Єдиний унікальний номер 205/543/18
1-кп/205/242/23
Провадження №1кп/205/242/23
Справа №205/543/18
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 жовтня 2023 року Ленінський районний суд

м. Дніпропетровська

у складі: головуючого судді: ОСОБА_1

при секретарі: ОСОБА_2

за участю: прокурора: ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, в м. Дніпро, кримінальне провадження, яке зареєстроване в ЄРДР за №0000111 від 15 січня 2018 року за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Конотоп Сумської області, громадянина України, розлученого, освіта середня, раніше засудженого: 29.08.2002 року Апеляційним судом Сумської області за ч.2 ст.185 КК України до 2 років позбавлення волі, з іспитовим строком 2 роки; 30.07.2003 року Конотопським міським судом Сумської області за ч.3 ст.185 КК України до 2 років 1 місяця позбавлення волі; 12.12.2007 року Конотопським міським судом Сумської області за ст.15 ч.3-185 ч.1 КК України до 5 років 1 місяця позбавлення волі; 21.10.2010 року Конотопським міським судом Сумської області за ст.395 КК України до 4 місяців арешту; 16.01.2012 року Першотравенським міським судом Дніпропетровської області за ч. 1 ст. 122 КК України до 2 років позбавлення волі, з іспитовим строком 2 роки; 24.07.2013 року Першотравенським міським судом Дніпропетровської області за ст.186 ч.2, 122 ч.1, 185 ч.2 КК України до 5 років позбавлення волі; 26.07.2018 року Новомосковським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ч.2 ст.185 КК України до 2 років позбавлення волі; 15.09.2020 року Бабушкінським районним судом м. Дніпропетровська за ст.15 ч.2-186 ч.2 КК України до 4 років 6 місяців позбавлення волі; 15.09.2021 року Новомосковським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ст.185 ч.2, 185 ч.3 КК України до 4 років 6 місяців позбавлення волі, 19.01.2022 року Новомосковським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ст.15 ч.2-185 ч.2 КК України до 4 років 7 місяців позбавлення волі; зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України,-

В С Т А Н О В И В :

Обвинувачений ОСОБА_4 , будучи раніше засудженим за ст.185 КК України та вчиняючи злочин повторно, 14 січня 2018 року, близько 18 години 40 хвилин, знаходився у приміщенні комп`ютерного клубу, розташованого за адресою: м.Дніпро, вул.Авіаційна 14, де побачив жіночий пуховик, який знаходився на металевій вішалці біля входу, після чого у нього виник злочинний умисел на крадіжку чужого майна. Реалізуючи свій злочинний умисел, обвинувачений ОСОБА_4 , в той же день та час, перебуваючи у зазначеному вище місці, переконавшись у тому, що за його діями ніхто не спостерігає, діючи таємно, із корисливих міркувань, зняв з вішалки жіночий пуховик «Pesnia», чорного кольору, вартістю 3861,13 грн., який належить потерпілій ОСОБА_5 , після чого з місця злочину зник, завдавши потерпілій майнову шкоду на зазначену вище суму.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою провину визнав повністю, у вчиненому щиро покаявся і пояснив суду, що він дійсно, при зазначених в обвинувальному акті обставинах, 14 січня 2018 року, 19 години, перебуваючи у приміщенні комп`ютерного клубу, розташованого по АДРЕСА_3 , викрав жіночий пуховик, вартістю 3861,13 грн., який належить потерпілій ОСОБА_5 , після чого з місця злочину зник.

Судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_4 та інші учасники процесу не оспорюють всі фактичні обставини справи та правильно розуміють зміст цих обставин; у суду відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності їх позиції. Роз`яснивши учасникам процесу положення ч.3 ст.349 КПК України, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, суд визнав недоцільним допит свідків та потерпілої в судовому засіданні, а також дослідження письмових доказів та на підставі ч.3 ст.349 КПК України, обмежився допитом обвинуваченого.

Таким чином, допитавши обвинуваченого, а також дослідивши матеріали кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого, суд дійшов висновку, що вони поза всяким розумним сумнівом доводять в повному обсязі винуватість ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення в обсязі обвинувачення, яке було підтримано прокурором та кваліфікує дії обвинуваченого за ч.2 ст.185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно.

Вирішуючи питання про вид та міру покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд, керуючись ст.65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, яке відповідно до ст.12 КК України, належить до категорії нетяжких злочинів, дані про особу обвинуваченого, який раніше засуджений, характеризується посередньо, під наглядом у лікаря-нарколога не перебуває, відшкодував завдану шкоду.

Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , передбаченими ст.66 КК України, суд визнає щире каяття.

Обставиною, яка обтяжує покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , передбаченою ст.67 КК України, суд визнає рецидив злочинів.

При цьому суд враховує позиції Європейського суду з прав людини, які викладені у справах «Бакланов проти Росії» (рішення від 09 червня 2005 року), і в справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 року), згідно яких досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним. У справі «Ізмайлов проти Росії» (п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 року) ЄСПЛ вказав, що для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи».

На підставі викладеного суд дійшов висновку, що покаранням необхідним та достатнім для виправлення ОСОБА_4 , а також попередження нових кримінальних правопорушень, як самим обвинуваченим, так і іншими особами, є покарання у вигляді позбавлення волі, оскільки підстави для призначення покарання більш м`якого, ніж передбачене законом, судом не встановлені, виправлення обвинуваченого можливе лише в умовах ізоляції останнього від суспільства і саме таке покарання буде відповідати тяжкості правопорушення, не буде становити «особистий надмірний тягар для особи» та відповідатиме справедливому балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи. Судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_4 , вироком Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 19.01.2022 року був визнаний винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.15 ч.2-185 ч.2 КК України і засуджений до 4 років 7 місяців позбавлення волі та до ухвалення зазначеного вироку вчинив інший злочин, у зв`язку з чим суд вважає необхідним призначити йому покарання за правилами ч.4 ст.70 КК України, поглинувши призначене покарання покаранням, призначеним за вироком Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 19.01.2022 року.

На підставі ст.122 ч.2, 124 ч.2 КПК України, з обвинуваченого ОСОБА_4 на користь держави підлягають стягненню документально підтверджені витрати на залучення експерта при проведенні судової товарознавчої експертизи у сумі 170 грн.

Питання про долю речових доказів підлягає вирішенню згідно вимог ст.100 КПК України.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 368, 370, 374 КПК України, суд

У Х В А Л И В :

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на два роки.

На підставі ч.4 ст.70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення призначеного покарання покаранням у виді чотирьох років та семи місяців позбавлення волі, призначеним за вироком Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 19 січня 2022 року, остаточно призначити покарання у виді позбавлення волі строком на чотири роки та сім місяців.

Строк покарання ОСОБА_4 відраховувати з 11 жовтня 2023 року.

Зарахувати в строк частково відбуте ОСОБА_4 покарання за вироком Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 19 січня 2022 року: з 22 квітня 2021 року до 10 жовтня 2023 року, включно.

Запобіжний захід ОСОБА_4 у вказаному кримінальному провадженню не обирався.

Стягнути з ОСОБА_4 в дохід держави витрати на залучення експерта при проведенні судової товарознавчої експертизи №249 від 20 січня 2018 року в розмірі 170 гривень.

Речові докази по справі:

- зв`язку ключів у кількості шести штук та флеш-накопичувач «Hawdy Cieno HA 202» - залишити у потерпілої ОСОБА_5 ;

- CD диск з відеозаписом залишити в матеріалах кримінального провадження.

Вирок може бути оскаржено до Дніпровського апеляційного суду через Ленінський районний суд м. Дніпропетровська, протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок не може бути оскаржено в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним, відповідно до положень ч.3 ст.349 КПК України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Копія вироку після його проголошення підлягає врученню обвинуваченому та прокурору. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Головуючий: ОСОБА_1