Справа № 536/513/23
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 грудня 2023 року Кременчуцький районний суд Полтавської області в складі головуючої судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кременчуці кримінальні провадження № 0000066 від 15 лютого 2023 року та № 0000082 від 06 березня 2023 року за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Садки Кременчуцького району Полтавської області, громадянина України, з неповною середньою освітою, не одруженого, є особою з інвалідністю ІІІ групи, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

-16 липня 2002 року вироком Кременчуцького районного суду Полтавської області за ч. 2 ст. 188 КК України до позбавлення волі строком на 5 років, на підставі статті 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 3 роки;

-04 серпня 2005 року вироком Кременчуцького районного суду Полтавської області за ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 186 КК України до позбавлення волі строком на 4 роки, на підставі ст. 71 КК України остаточно призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років 1 місяць, на підставі статті 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 3 роки;

-23 листопада 2011 року вироком Добровеличківського районного суду Кіровоградської області за ч. 2 ст. 185 КК України до 2 років позбавлення волі;

-22 листопада 2012 року вироком Крюківського районного суду м.Кременчука Полтавської області за ч. 2 ст. 186, ч. 4 ст. 70 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки 1 місяць;

-08 вересня 2015 року вироком Кременчуцького районного суду Полтавської області за ч. 2 ст. 185 КК України до 1 року позбавлення волі; на підставі статті 71 КК України приєднано частково не відбуте покарання, призначене за попереднім вироком Крюківського районного суду м.Кременчука від 22 листопада 2012 року, яким засуджений до 4 років 1 місяця позбавлення волі, звільнений умовно-достроково 07 серпня 2014 року на підставі постанови Крюківського районного суду м.Кременчука від 30 липня 2014 року, ст. 81 КК України на невідбутий термін 1 рік 2 місяці 18 днів, остаточно визначено до відбуття 1 рік 3 місяці;

-01 грудня 2015 року вироком Кременчуцького районного суду за ч. 2 ст. 185 КК України з призначенням покарання у виді позбавлення волі строком на 1 рік 6 місяців; на підставі ч. 4 ст. 70 КК України до призначеного покарання частково приєднано невідбуте покарання за вироком Кременчуцького районного суду Полтавської області від 08 вересня 2015 року та остаточно призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 2 роки;

-15 червня 2017 року вироком Кременчуцького районного суду Полтавської області за ч. 2 ст. 185 КК України з призначенням покарання у виді позбавлення волі строком на 1 рік, на підставі статті 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком тривалістю 1 рік;

-02 березня 2018 року вироком Кременчуцького районного суду Полтавської області за ч. 3 ст. 297, ч. 2 ст. 185, ст. 71 КК України з призначенням покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки 1 місяць;

-26 вересня 2018 року вироком Кременчуцького районного суду Полтавської області за ч. 1 ст. 263, ч. 1 ст. 309, ч. 1, 4 ст. 71 КК України з призначенням покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки 3 місяці. Звільнений 15 липня 2022 року по відбуттю строку покарання,

у вчиненні злочину, передбаченого частиною 4 статті 185 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

На початку листопада 2022 року близько 12.00 години ОСОБА_4 , перебуваючи в АДРЕСА_2 , належного ОСОБА_5 , вирішив проникнути на територію даного домоволодіння та вчинити крадіжку чужого майна з метою подальшого його використання.

Реалізуючи свій злочинний намір, спрямований на таємне викрадення чужого майна, поєднаного з проникненням у сховище, ОСОБА_4 , діючи умисно та повторно, в умовах воєнного стану, введеного на території України на підставі Закону № 2102-ІХ «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року, який продовжено на підставі Закону України № 2263-ІХ «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 22 травня 2022 року», який продовжено на підставі Закону України № 2500-ІХ «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 15 серпня 2022 року, який продовжено на підставі Закону України № 2738-ІХ «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 16 листопада 2022 року, з корисливих мотивів, зайшовши через хвіртку, проник на територію огородженого подвір`я вказаного вище домоволодіння, де впевнившись, що господиня відсутня та за його діями ніхто не спостерігає, сторонніх осіб поруч немає, здійснив таємне викрадення велосипеда «Україна» зеленого кольору, вартістю 1050 грн., відповідно до висновку експерта № 1311 від 21 березня 2023 року.

Після цього ОСОБА_4 з місця вчинення кримінального правопорушення зник, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, чим заподіяв потерпілій ОСОБА_5 матеріальну шкоду на суму 1050 грн.

Також, 10 лютого 2023 року близько 22.00 години ОСОБА_4 , перебуваючи в с.Садки Кременчуцького району Полтавської області та проходячи повз домоволодіння АДРЕСА_3 , належного ОСОБА_6 , вирішив проникнути на територію даного подвір`я та вчинити крадіжку чужого майна з будинку з метою його подальшої реалізації.

Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, поєднаного з проникненням до житла, ОСОБА_4 , діючи умисно та повторно, в умовах воєнного стану, введеного на території України на підставі Закону № 2102-ІХ «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року, який продовжено на підставі Закону України № 2738-ІХ від 16 листопада 2022 року «Про затвердження Указу Президента України № 757/2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» з 05.30 години 21 листопада 2022 року строком на 90 діб, з корисливих мотивів, зайшовши через хвіртку, проник на територію домоволодіння по АДРЕСА_3 , де, впевнившись, що господиня відсутня та за його незаконними діями ніхто не спостерігає, сторонніх осіб поруч немає, проник до будинку через вікно, шляхом розбиття шибки вікна рукою. Перебуваючи всередині будинку, ОСОБА_4 , знайшов та викрав з нього майно, належне ОСОБА_6 , а саме: чавунну плиту з кільцями розміром 410 мм х710 мм в зборі з дверцятами та колосником, вартість яких відповідно до висновку експерта № 1039 від 02 березня 2023 року, складає 1300 грн.

Після чого ОСОБА_4 з місця вчинення кримінального правопорушення зник з викраденим майном та розпорядився ним на власний розсуд, чим спричинив потерпілій ОСОБА_6 майнову шкоду на суму 1300 грн.

Таким чином, ОСОБА_4 вчинив повторно таємне викрадення чужого майна, поєднане з проникненням до житла та іншого сховища, в умовах воєнного стану.

Обвинувачений ОСОБА_4 в судовому засіданні повністю визнав свою вину у вчиненні злочину за обставин, наведених в обвинувальному акті, щиро кається у вчиненому, вказав, що на час вчинення кримінального правопорушення перебував у скрутному матеріальному становищі, викрадене майно використовував для власних потреб, коли до нього додому приїхали працівники поліції, то він видав їм викрадений велосипед та чавунну плиту в зборі. Не заперечував щодо обмеження обсягу дослідження доказів та фактичних обставин справи його допитом та дослідженням характеризуючих матеріалів щодо його особи.

Потерпілі ОСОБА_6 , ОСОБА_5 були належним чином повідомлени про час та місце розгляду справи, однак в судове засідання не з`явились, направивши на адресу суду заяви, де просили справу розглядати без їх участі, вказали що просять призначити обвинуваченому покарання на розсуд суду.

Приймаючи до уваги той факт, що обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення визнав у повному обсязі за обставин, зазначених в обвинувальних актах, інші учасники судового провадження фактичних обставин справи не оспорювали, суд, керуючись частиною 3 статті 349 КПК України, вважає за недоцільне досліджувати докази із тих обставин, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченого та дослідженням матеріалів справи, що характеризують обвинуваченого як особу. При цьому суд з`ясував, чи правильно розуміють учасники судового провадження зміст фактичних обставин справи, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснив їм, що вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Кваліфікація дій ОСОБА_4 за частиною 4 статті 185 КК України є вірною, так як обвинувачений вчинив повторно таємне викрадення чужого майна, поєднане з проникненням до житла та іншого сховища, в умовах воєнного стану.

Відповідно до вимог статті 65 КК України при призначенні покарання суд повинен урахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Крім того, суди визначаючи, ступінь тяжкості вчиненого злочину, повинні виходити з класифікації злочинів, а також особливостей конкретного злочину та обставин його вчинення.

Обставиною, яка в силу статті 66 КК України пом`якшує покарання ОСОБА_4 є щире каяття.

Обставиною, яка в силу статті 67 КК України обтяжує покарання ОСОБА_4 є рецидив кримінальних правопорушень.

Визначаючи міру покарання ОСОБА_4 , суд враховує ступінь та характер суспільної небезпеки вчиненого, те, що кримінальне правопорушення відноситься до категорії тяжких злочинів, особу обвинуваченого, а також те, що ОСОБА_4 раніше неодноразово судимий за вчинення корисливих злочинів, має статус особи з інвалідністю ІІІ групи, згідно довідки КНМП «Кременчуцька міська лікарня планового лікування» на диспансерному обліку у лікаря-психіатра та лікаря нарколога не перебуває, за місцем проживання характеризується негативно, як особа, що схильна до вчинення правопорушень та злочинів.

З огляду на наведене, ураховуючи всі зазначені вище обставини в їх сукупності, виходячи з принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації покарання, суд дійшов висновку, що для досягнення мети покарання, виправлення обвинуваченого ОСОБА_4 та запобігання вчиненню ним нових кримінальних правопорушень останньому необхідно призначити покарання в межах санкції ч. 4 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі.

На думку суду, саме таке покарання буде справедливим та адекватним характеру й небезпечності вчиненого діяння, відповідатиме тяжкості правопорушення і даним про особу винного, сприятиме необхідному виправленню останнього та попередженню скоєння ним нових кримінальних правопорушень, а також не буде становити «особистий надмірний тягар для особи» і відповідатиме справедливому балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи.

При призначенні вказаного покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд також враховує практику Європейського суду з прав людини, який у справі «Скополла проти Італії» зазначив, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним.

Цивільний позов в рамках даного кримінального провадження не заявлявся.

Долю речових доказів суд вирішує відповідно до положень статті 100 КПК України.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_4 до вступу вироку в законну силу слід обрати у виді особистого зобов`язання.

Керуючись статтями 373, 375 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого частиною 4 статті 185 КК України, призначивши йому покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_4 обчислювати з моменту його фактичного затримання в порядку виконання цього вироку.

Речовий доказ велосипед «Україна» зеленого кольору повернути власнику ОСОБА_5 .

Речовий доказ чавунну двоконфорочну плиту розміром 410 на 710 мм, 12 мм в зборі разом з трьома дверцятами, комфорками та колосником зі слідами іржі повернути власнику ОСОБА_6 .

Застосувати відносно ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання до набрання вироком законної сили, але не більше ніж на 2 місяці з моменту його проголошення, поклавши на нього наступні обов`язки:

- прибувати по першому виклику до суду, який здійснює провадження;

- не відлучатися за межі Полтавської області без дозволу суду;

- повідомляти суд про зміну свого місця проживання або роботи.

Вирок може бути оскаржений до Полтавського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення, шляхом подання апеляційної скарги через Кременчуцький районний суд Полтавської області.

Судове рішення суду першої інстанції не може бути оскаржене в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Подання апеляційної скарги на вирок зупиняє набрання ним законної сили.

У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Судові рішення суду апеляційної інстанції набирають законної сили з моменту їх проголошення.

Суддя ОСОБА_1