ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.12.2023 року місто Львів

Франківський районний суд міста Львова у складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Львові кримінальне провадження №0001507 від 19 травня 2018 року про обвинувачення

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Львова, українця, громадянина України, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , не одружений, раніше неодноразово судимий:

-вироком Франківського районного суду м. Львова від 01.03.2023 за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 1 (один) рік та на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на 1 (один) рік;

-вироком Залізничного районного суду м. Львова від 15.03.2023 за ч. 4 ст. 185 КК України до покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі;

-вироком Залізничного районного суду м. Львова від 05.04.2023 за ч. 4 ст. 185, ч.4 ст.70 КК України до покарання у виді 5 (п`яти) років 1 (одного) місяця позбавлення волі;

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15, ч.2 ст.185 Кримінального кодексу України,

встановив:

ОСОБА_5 , 18.05.2018 близько 15:00 год., перебуваючи у салоні маршрутного таксі №20, що здійснювало свій рух по вул. Городоцька, у м. Львові, поблизу зупинки громадського транспорту по вул. Городоцька, 155, м. Львова, переслідуючи корисливий мотив, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна (крадіжку), шляхом вільного доступу, із кишені штанів ОСОБА_6 , таємно викрав грошові кошти в сумі 425 грн. Вказані грошові кошти ОСОБА_5 поклав у свою кишеню штанів, однак, не зміг довести свого злочинного умислу до кінця та не мав можливості розпорядитись викраденим майном, оскільки був затриманий працівниками поліції після вчинення вказаного злочину по АДРЕСА_2 .

У судовому засіданні обвинувачений свою вину в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні визнав повністю. Дав покази, які в повній мірі відповідають фабулі обвинувачення та вищенаведеним встановленим судом обставинам. Пояснив, що дії відбувались у період часу, у спосіб, за обставин, які зазначені в обвинувальному актів. Мотиви і мета вчинення злочину, а також майно яке він намагався викрасти, в обвинувальному акті відображені вірно. У вчиненому розкаюється. Просить суворо не карати.

Зважаючи на повне визнання обвинуваченим ОСОБА_5 своєї вини, суд, на підставі положень ч. 3 ст. 349 КПК України, визнав недоцільним дослідження доказів стосовно фактичних обставин справи, оскільки цього не заперечили учасники судового розгляду і такі ніким не оспорюються.

Між тим, суд з`ясував в обвинуваченого та інших учасників судового провадження, чи правильно вони розуміють зміст фактичних обставин справи, чи немає сумнівів у добровільності та істинності їх позицій, а також роз`яснив сторонам кримінального провадження, що вони будуть позбавлені права оспорювати фактичні обставини даної справи у апеляційному порядку.

Даючи оцінку показанням ОСОБА_5 , суд визнає їх правдивими і достовірними, оскільки вони послідовні, об`єктивно і повно відображають обстановку і обставини вчиненого обвинуваченим кримінального правопорушення, підстав для самообмови судом не встановлено.

Оцінюючі зібрані по справі докази в їх сукупності, суд вважає доведеним, що обвинувачений ОСОБА_5 своїми умисними діями вчинив закінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжку), вчинену повторно, тобто кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.15, ч.2 ст. 185 КК України.

Під час судового розгляду судом детально проаналізовано поведінку обвинуваченого після вчинення злочину, рівень суспільної небезпеки обвинуваченого, наслідки суспільно-небезпечного діяння останнього, особу обвинуваченого, його спосіб життя, історію порушень, ймовірність вчинення ним нових злочинів, зважено на всі обставини кримінального провадження в їх сукупності.

Обираючи вид та міру покарання обвинуваченому, суд бере до уваги характер та тяжкість вчиненого ним злочину, форму вини, спосіб вчинення злочину, його стадію, конкретні обставини вчинення кримінального правопорушення, відношення обвинуваченого до скоєного, те, що матеріальна шкода, завдана злочином відшкодована, шляхом повернення майна потерпілому. Також, суд враховує фактичні обставини справи і тяжкість заподіяних злочином наслідків, дані про особу обвинуваченого, який раніше неодноразово судимий, на обліку в психіатра не перебуває, перебуває на обліку в лікаря-нарколога з приводу вживання опіоідів.

Пом`якшуючими покарання ОСОБА_5 обставиною суд визнає щире каяття.

Обтяжуючих покарання ОСОБА_5 обставин судом не встановлено.

Відповідно до правових орієнтирів, визначених у ст.ст. 50, 65 КК України, метою покарання є як кара, так і виправлення засуджених та запобігання вчинення нових злочинів. Досягнення вказаної мети є однією з форм реалізації визначених у ч. 1 ст. 1 КК України, завдань Закону про кримінальну відповідальність, правового забезпечення охорони від злочинних посягань прав і свобод людини і громадянина, власності та інших охоронюваних законом цінностей, а також запобігання злочинам.

При цьому, суд виходить з того, що каральна функція не є домінуючою, а обраний захід примусу має найбільше сприяти досягненню справедливого балансу між правами і свободами особи та захистом інтересів держави й суспільства. Відтак покарання має бути співмірним злочину, що передбачає врахування способу й об`єкту посягання, тяжкості його наслідків і потенційної суспільної небезпеки. Така домірність є необхідним проявом справедливості кримінальної відповідальності.

Виходячи із цілей та принципів права, справедливості й достатності обраного покарання, загальних засад судочинства, конкретних обставин справи, враховуючи тяжкість злочину, вищенаведені обставини справи, дані про особу обвинуваченого, враховуючи пом`якшуючу обставину, відсутність обтяжуючих обставин, суд дійшов висновків, що виправлення та перевихованнязасудженого не можливе без ізоляції від суспільства, а тому, вважає за необхідне призначити ОСОБА_5 покарання у виді позбавлення волі, в межах санкції статі за якою кваліфіковано дії обвинуваченого.

За переконанням суду, така міра покарання перебуває у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного, сприятиме досягненню справедливого балансу між правами та свободами обвинуваченого та інтересами держави і суспільства, а також буде необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та запобігання вчиненню ним нових кримінальних правопорушень.

Крім цього, встановлено, що ОСОБА_5 засуджений вироком Залізничного районного суду м. Львова від 05.04.2023 за ч. 4 ст. 185, ч.4 ст.70 КК України до покарання у виді 5 (п`яти) років 1 (одного) місяця позбавлення волі.

Оскільки даний злочин був вчинений обвинуваченим до постановлення попереднього вироку Залізничного районного суду м. Львова від 05.04.2023, то остаточне покарання ОСОБА_5 слід призначити за сукупністю злочинів, тобто за правилами, передбаченими ч.4 ст.70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання за цим вироком більш суворим за вироком Залізничного районного суду м. Львова від 05.04.2023.

Вирок Франківського районного суду м. Львова від 01.03.2023, за яким ОСОБА_5 засуджений за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 1 (один) рік та на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на 1 (один) рік, слід виконувати самостійно.

Цивільного позову у кримінальному провадженні не заявлено.

Запобіжний захід обвинуваченому по даній справі не обирався.

Початок строку відбування покарання засудженому слід рахувати з моменту звернення вироку до виконання.

Судові витрати по справі відсутні.

Керуючись ст.ст. 368, 370, 374 КПК України, суд, -

ухвалив:

ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15, ч.2 ст.185 Кримінального кодексу України та призначити йому покарання у виді 1 (одного) року позбавлення волі.

На підставі ч.4 ст.70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання за цим вироком більш суворим за вироком Залізничного районного суду м. Львова від 05.04.2023, остаточно призначити ОСОБА_5 покарання у виді 5 (п`яти) років 1 (одного) місяця позбавлення волі.

Початок строку відбуття покарання ОСОБА_5 рахувати з моменту звернення вироку до виконання.

Зарахувати ОСОБА_5 у строк покарання, покарання відбуте за вироком Залізничного районного суду м. Львова від 05.04.2023.

Вирок Франківського районного суду м. Львова від 01.03.2023, за яким ОСОБА_5 засуджено за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 1 (один) рік та на підставі ст. 75 КК України звільнено від відбування покарання з іспитовим строком на 1 (один) рік, виконувати самостійно.

Вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку, з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним, відповідно до положень частини 3 статті 349 КПК України.

З інших підстав вирок може бути оскаржений до Львівського апеляційного суду через Франківський районний суд м. Львова протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку чи ухвали (постанови) суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому, представнику юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, та прокурору.

Головуючий суддя ОСОБА_1