Номер провадження: 11-сс/813/273/24
Справа № 497/96/24, 1-кс/497/50/24
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31.01.2024 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

представника власника майна ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в режимі відеоконференції, апеляційну скаргу представника ОСОБА_8 , в інтересах власника майна ОСОБА_9 на ухвалу слідчого судді Болградського райсуду Одеської обл. від 17.01.2024 про накладення арешту на майно в межах к/п №0000010 від 14.01.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України

установив:

Зміст оскаржуваного судового рішення та встановлених судом 1-ої інстанції обставин.

Оскаржуваною ухвалою слідчого судді в межах к/п №0000010 від 14.01.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України було задоволено клопотання прокурора Болградської окружної прокуратури Одеської обл. ОСОБА_6 та накладено арешт на майно, із забороною його відчуження, розпорядження та/або користування, виявлене та вилучене під час огляду місця події 14.01.2024 в міжнародному пункті пропуску для автомобільного сполучення «Виноградівка», а саме на тимчасове посвідчення військовозобов`язаного серії НОМЕР_1 від 16.06.2023 та довідку військово-лікарської комісії за вих. №2415 від 16.06.2023, які видані на ім`я ОСОБА_9 .

Обґрунтовуючи прийняте рішення, слідчий суддя прийшов до переконання, що вилучене майно є речовими доказами у справі, відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України та незастосування заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна, може призвести до приховування та/або зникнення речових доказів, що позбавить можливості орган досудового розслідування провести усі необхідні слідчі дії, в тому числі експертизу на предмет встановлення дійсності вилучених документів.

Вимоги, наведені в апеляційній скарзі та узагальнення доводів особи, яка її подала.

В апеляційній скарзі представник власника майна ОСОБА_8 зазначив, що оскаржувана ухвала слідчого судді є незаконною та такою, що постановлена без урахування усіх обставин справи, з огляду на наступне:

- слідчий суддя розглянув клопотання прокурора про арешт тимчасово вилученого майна без його власника та представника, незважаючи на наявність клопотання про проведення судового засідання, призначеного на 17.01.2024 на 13:30 год., в режимі відеоконференції;

- слідчим суддею фактично не було розглянуто заперечення представника власника майна на клопотання прокурора про арешт майна;

- поза увагою слідчого судді залишилось те, що правоохоронними органами документи були вилучені без складення та надання відповідних протоколів ОСОБА_9 ;

- слідчим суддею не враховано того, що в матеріалах клопотання прокурора не міститься жодних доказів, що дають підстави стверджувати, що документи можуть бути підроблені чи що вони відповідають ознакам переліченим в ч. 2 ст. 167 КПК України.

Посилаючись на викладене, представник ОСОБА_8 просить скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову, якою відмовити у задоволенні клопотання прокурора про арешт майна.

Заслухавши доповідь судді, пояснення представника власника майна ОСОБА_7 , яка підтримав вимоги апеляційної скарги та просила її задовольнити, думку прокурора, який заперечував проти її задоволення, перевіривши матеріали провадження, апеляційний суд дійшов до висновків про таке.

Мотиви суду апеляційної інстанції.

Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду 1-ої інстанції в межах апеляційної скарги.

Частина 1 ст. 370 КПК України передбачає, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Пунктом 7 ч. 2 ст. 131 КПК України передбачено, що арешт майна є заходом забезпечення кримінального провадження.

Згідно з положеннями ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Відповідно до ч. 3 ст.170 КПК України, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 цього Кодексу, яка встановлює, які об`єкти, у відповідності до положень КПК України, можуть бути визнані речовими доказами у кримінальному провадженні.

На переконання апеляційного суду, слідчий суддя, розглядаючи клопотання прокурора про накладення арешту на майно, зазначених вимог закону дотримався.

Як вбачається із матеріалів, наданих апеляційному суду, Болградським РВП ГУНП в Одеській обл. проводиться досудове розслідування за фактом того, що 14.01.2024 о 16:50 год. на міжнародному пункті пропуску для автомобільного сполучення «Виноградівка» на виїзді з України гр. України ОСОБА_9 надав тимчасове посвідчення військовозобов`язаного та довідку військово-лікарської комісії, що містять ознаки підробки.

При цьому, зі змісту клопотання прокурора про накладення арешту на майно вбачається, що метою накладення арешту зокрема на тимчасове посвідчення військовозобов`язаного серії НОМЕР_1 від 16.06.2023; довідка військово-лікарської комісії за вих. №2415 від 16.06.2023, які видані на ім`я ОСОБА_9 , є забезпечення збереження речових доказів, проведення всебічного та повного досудового розслідування, призначення відповідної технічної та почеркознавчої експертизи.

Так, постановою начальника СД Болградського РВП ГУНП в Одеській обл. ОСОБА_10 від 14.01.2024 вищезазначені документи визнані речовими доказами у к/п №0000010.

При цьому, відповідно до положень ч. 1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Таким чином, на переконання апеляційного суду, зазначені в ухвалі слідчого судді майно має ознаки речових доказів, зокрема, вилучені під час огляду місця події документи, а саме посвідчення військовослужбовця та лікарські документи, є предметом кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України, щодо якого проводиться досудове розслідування.

Апеляційний суд критично оцінює посилання сторони захисту про розгляд клопотання прокурора без участі власника майна та його представника, незважаючи на наявність клопотання про проведення судового засідання в режимі відеоконференції, а також щодо не надання оцінки запереченням представника власника майна, з огляду на наступне.

Дійсно, розгляд клопотання прокурора про арешт майна в межах к/п 0000010 був призначений на 17.01.2024 на 13:30 год, при цьому, відповідно до телефонограми, учасники провадження були завчасно сповіщенні про дату, час та місце судового розгляду, зокрема, ще 15.01.2024.

Водночас, відповідно до штампу вхідної кореспонденції Болградського райсуду Одеської обл. представник власника майна ОСОБА_8 подав заперечення на клопотання прокурора та клопотання про проведення судового засідання в режимі відеоконференції лише о 14:53 год. 17.01.2024, тобто вже після проведення судового засідання. Зазначена обставнина також підтверджується наданим представником власника майна скріншотом з підсистеми «Електронного суду», з якого вбачається, що заяви були відправлені 17.01.2024 о 14:51год. та 14:55 год.

Окрім того, посилання представника власника майна щодо вилучення у ОСОБА_9 правоохоронними органами документи без складання відповідних протоколів є безпідставними та такими, що спростовується матеріалами справи.

Разом із тим, в судовому засіданні апеляційного суду учасники провадженні повідомили про те, що, як прокурором так і представниками ОСОБА_9 до РТЦК направлено запити щодо встановлення достовірності документів, проте до теперішнього часу не отримали офіційної відповіді.

За таких обставин, апеляційний суд приходить до переконання про те, що на даному етапі досудового розслідування застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна є обґрунтованим.

Водночас, колегія суддів звертає увагу на те, що відповідно до положень ст. 174 КПК України, власник майна має право на будь-якій стадії кримінального провадження звернутись до слідчого судді або суду із клопотанням про скасування арешту на майно.

Пунктом 1 ч. 3 ст. 407 КПК України передбачено, що за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвалу слідчого судді суд апеляційної інстанції має право залишати ухвалу без змін.

Отже, враховуючи все вищевикладене апеляційний суд вважає, що підстав для задоволення апеляційної скарги представника власника майна ОСОБА_8 , а також скасування законної ті обґрунтованої ухвали слідчого судді немає.

Керуючись ст.ст. 24, 98, 170-173, 370, 404, 405, 407, 419, 422, 532 КПК України, апеляційний суд

ухвалив:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_8 , в інтересах власника майна ОСОБА_9 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Болградського райсуду Одеської обл. від 17.01.2024 про накладення арешту на майно, яке належить ОСОБА_9 , перелік якого міститься в мотивувальній частині ухвали, в межах к/п №0000010 від 14.01.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4