УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 486/46/24

Провадження № 1-кс/486/6/2024

08 січня 2024 року Южноукраїнський міський суд Миколаївської області

у складі: слідчого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю: прокурора ОСОБА_3 ,

розглянувши клопотання прокурора Южноукраїнського відділу Вознесенської окружної прокуратури Миколаївської області ОСОБА_3 у кримінальному провадженні №0000003, внесеному 05.01.2024 року до ЄРДР, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 249 КК України, про арешт майна,

В С Т А Н О В И В:

08.01.2024 року до суду надійшло клопотання прокурора Южноукраїнського відділу Вознесенської окружної прокуратури Миколаївської області ОСОБА_3 у кримінальному провадженні №0000003, внесеному 05.01.2024 року до ЄРДР, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 249 КК України, про арешт майна.

Клопотання мотивоване тим, що Сектором дізнання відділення поліції № 3 Вознесенського районного управління поліції ГУНП в Миколаївській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000003, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 05.01.2024 року за ч. 1 ст. 249 КК України.

Під час досудового розслідування встановлено, що відповідно до преамбули Водного кодексу України усі води (водні об`єкти) на території України є національним надбанням Українського народу, однією з природних основ його економічного розвитку і соціального добробуту.

Статтею 3 Водного кодексу України визначено, що водний фонд України складається з усіх вод (водних об`єктів) на території України, котрі, відповідно до ст. 6 даного Кодексу є виключно власністю Українського народу і надаються тільки у користування, а Український народ здійснює право власності на води (водні об`єкти) через Верховну Раду України, Верховну Раду Автономної Республіки Крим і місцеві ради.

Так, 05.01.2024 року до чергової частини ВП № 3 Вознесенського РУП ГУНП в Миколаївській області надійшло усне телефонне повідомлення від старости Іванівського старостинського округу Южноукраїнської міської територіальної громади ОСОБА_4 про те, що 05.01.2024 року близько 12:50 год. на ставку в с. Панкратове двоє невідомих осіб здійснюють вилов риби сітками.

Виїздом СОГ на місце події та проведеною перевіркою встановлено, що 05.01.2024 року близько12:50 год. ОСОБА_5 , в порушення ст.ст. 27, 63 Закону України «Про тваринний світ», ст. 26 Закону України «Про рибне господарство, промислове рибальство та охорону водних біоресурсів», п.п.1 п.1 розділу 4, «Правил любительського та спортивного рибальства», затверджених наказом Міністерства аграрної політики та продовольства України від 19.09.2022 року № 700, із застосуванням заборонених знарядь лову (ліскових сіток), видобув з внутрішньої водойми (ставка), розташованої неподалік вулиці Набережної в с. Панкратове, Южноукраїнської ТГ Вознесенського району, Миколаївської області, велику кількість водних біоресурсів, а саме 51 особину товстолобика та 1 особину білого амура, чим спричинив матеріальну шкоду рибним запасам України на загальну суму 189 176 гривень, що є істотною шкодою.

Цього ж дня 05.01.2024 року приблизно о 13:10 год. співробітниками СРПП ВП № 3 Вознесенського РУП ГУНП в Миколаївській області, під час реагування на виклик про незаконний вилов риби, виявлено на вищевказаній внутрішній водоймі ОСОБА_5 та ОСОБА_6 із забороненими знаряддями лову (трьома лісковими сітками), великою кількістю водних біоресурсів, а саме 51 особиною товстолобика, 1 особиною білого амура, а також металевим бортовим човном та двома дерев`яними веслами, які у подальшому вилучені працівниками поліції.

Так, 05.01.2024 року у період з 16:22 год. до 17:04 год. слідчим проведено огляд місця події внутрішньої водойми (ставку), що неподалік вулиці Набережної в с. Панкратове Южноукраїнської ТГ Вознесенського району Миколаївської області, за GPS-координатами: 47.867268,31.151650, під час якого біля берегу з південної сторони ставка виявлено наступне майно: човен бортовий металевий (без номерних позначень) із двома дерев`яними веслами, який вилучено до ВП № 3 Вознесенського РУП ГУНП в Миколаївській області з подальшим переданням на зберігання довіреній особі ОСОБА_4 ; ліскову сітку синього кольору з вічком 70 мм, висотою 1,5 м, довжиною 50 м, яку опечатано до сейф-пакету № KIV 7100895 та вилучено до ВП № 3 Вознесенського РУП ГУНП в Миколаївській області; ліскову сітку білого кольору з вічком 50 мм, висотою 1,2 м, довжиною 30 м, яку опечатано до сейф-пакету № KIV 7100896 та вилучено до ВП № 3 Вознесенського РУП ГУНП в Миколаївській області; ліскову сітку білого кольору з вічком 50 мм, висотою 1,2 м, довжиною 30 м, яку опечатано до сейф-пакету № KIV 7100897 та вилучено до ВП № 3 Вознесенського РУП ГУНП в Миколаївській області; улов водного біоресурсу, а саме: особин риби виду «товстолобик» в кількості 51 шт. (розміром від 28 до 42 см) та «білий амур» в кількості 1 шт. (розміром 43 см), який опечатано до полімерного пакету, опломбованого пломбою № ХТМ А463355 та вилучено до ВП № 3 Вознесенського РУП ГУНП в Миколаївській області з подальшим переданням на зберігання головному державному інспектору відділу охорони водних біоресурсів «рибоохоронний патруль» Управління Державного агентства меліорації та рибного господарства у Миколаївській області.

05.01.2024 року дізнавачем винесено постанову про визнання вказаного вище майна речовими доказами.

Окрім вказаного, з огляду на пленум Верховного Суду України від 10.12.2004 №17, відповідальність за кримінальне правопорушення, передбачене ст. 249 КК України, настає лише за умови, що діями винної особи заподіяно істотну шкоду. На те, що шкода є істотною, можуть вказувати, зокрема, такі дані: знищення нерестовищ риби; вилов риби в період нересту, нечисленних її видів або тих, у відтворенні яких є труднощі; добування великої кількості риби, водних тварин чи рослин або риби чи тварин, вилов яких заборонено, у зв`язку з чим в діях ОСОБА_5 вбачається факт незаконного зайняття рибним промислом, що спричинило істотну шкоду.

Опитаний ОСОБА_5 пояснив, що дійсно 05.01.2024 року, не маючи відповідного передбаченого законодавством дозволу, використовуючи належні йому риболовні сіті та металевий човен, здійснив вилов риби, виявленої в човні під час проведення огляду місця події.

Опитаний ОСОБА_6 від дачі пояснень, відповідно до ст. 63 Конституції України, відмовився.

На підставі викладеного, враховуючи, що зазначене вище тимчасово вилучене майно: три ліскові сітки та металевий бортовий човен з двома веслами, які використовувалися ОСОБА_5 в якості знаряддя та засобів вчинення кримінального проступку, має значення речового доказу, то з метою забезпечення його збереження, як речового доказу, необхідно накласти на нього арешт.

У судовому засіданні прокурор підтримав клопотання та просив про його задоволення.

Власник майна ОСОБА_5 в судове засідання не з`явився, причину неявки суду не повідомив. Про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином.

Дослідивши матеріали клопотання та матеріали кримінального провадження, заслухавши прокурора, слідчий суддя приходить до наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 131 КПК України одним із заходів забезпечення кримінального провадження з метою досягнення його дієвості є арешт майна.

Згідно із ч.ч. 1, 2 ст. 172 КПК України клопотання про арешт майна розглядається слідчим суддею, судом не пізніше двох днів з дня його надходження до суду, за участю слідчого та/або прокурора, цивільного позивача, якщо клопотання подано ним, підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, і за наявності - також захисника, законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження. Неприбуття цих осіб у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання. Клопотання слідчого, прокурора, цивільного позивача про арешт майна, яке не було тимчасово вилучене, може розглядатися без повідомлення підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, їх захисника, представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо це є необхідним з метою забезпечення арешту майна.

Згідно ст. 84 КПК України, доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню. Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.

У відповідності до ч.1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Розглядаючи клопотання про накладення арешту на майно, в порядку статей 170-173 КПК України, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для арешту майна або відмови у задоволенні клопотання про арешт майна.

Відповідно до ч.2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Згідно ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу, тобто є речовим доказом. Так, ч.1 ст. 98 КПК України визначено, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

На підставі викладеного, слідчий суддя приходить до висновку, що надані прокурором матеріали містять достатньо розумних підстав і підозр вважати, що вилучені в ході огляду речі можуть бути використані, як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, що вказує на їх відповідність критеріям ст. 98 КПК України, а відтак вважає, що стороною обвинувачення доведено ті обставини, що вказане майно має ознаки речових доказів. Незастосування арешту може призвести до наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню.

У силу ч.ч. 2, 3 ст. 170 КПК України, майно, яке відповідає критеріям, визначеним у ст.98 КПК України повинно вилучатися, арештовуватися незалежно від того, хто являється його власником, у кого і де воно знаходиться, незалежно від того чи належить воно підозрюваному чи іншій зацікавленій особі, оскільки в протилежному випадку не будуть досягнуті цілі застосування цього заходу - запобігання можливості протиправного впливу (відчуження, знищення, приховання) на певне майно, що, як наслідок, перешкодить встановленню істини у кримінальному провадженні.

У даному кримінальному провадженні є всі підстави вважати, що вищевказане майно відповідає критеріям визначеним у ст. 98 КПК України (тобто є речовими доказами), а тому арешт на це майно слідчим суддею накладається обґрунтовано, за наявності для цього достатніх правових підстав.

Арешт майна з підстав передбачених ч.ч. 2, 3 ст. 170 КПК України по суті являє собою форму забезпечення доказів і є самостійною правовою підставою для арешту майна поряд із забезпеченням цивільного позову та конфіскацією майна та, на відміну від двох останніх правових підстав, не вимагає оголошення підозри у кримінальному провадженні і не пов`язує особу підозрюваного з можливістю арешту такого майна.

При цьому слід зауважити, що до завдань суду на даному етапі провадження не належить оцінювати, наскільки повно органом досудового розслідування зібрано докази, що стосуються зазначеного кримінального провадження. Його завдання полягає в тому, щоб дослідити ті обставини кримінального провадження, про які органу досудового розслідування відомо на даний час та, які дають достатньо обґрунтовані підстави для звернення до суду з відповідним клопотанням про арешт майна.

Враховуючи викладене, слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання прокурора підлягає задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 170, 171, 172, 173, 309 КПК України, слідчий суддя

У Х В А Л И В:

Клопотання прокурора Южноукраїнського відділу Вознесенської окружної прокуратури Миколаївської області ОСОБА_3 у кримінальному провадженні №0000003, внесеному 05.01.2024 року до ЄРДР, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 249 КК України, про арешт майна, задовольнити.

Накласти арешт у кримінальному проваджені №0000003 на вилучене 05.01.2024 року в ході огляду місця події майно, а саме: човен бортовий металевий (без номерних позначень) із двома дерев`яними веслами, який вилучено до ВП № 3 Вознесенського РУП ГУНП в Миколаївській області з подальшим переданням на зберігання довіреній особі ОСОБА_4 ; ліскову сітку синього кольору з вічком 70 мм, висотою 1,5 м, довжиною 50 м, яку опечатано до сейф-пакету № KIV 7100895 та вилучено до ВП № 3 Вознесенського РУП ГУНП в Миколаївській області; ліскову сітку білого кольору з вічком 50 мм, висотою 1,2 м, довжиною 30 м, яку опечатано до сейф-пакету № KIV 7100896 та вилучено до ВП № 3 Вознесенського РУП ГУНП в Миколаївській області; ліскову сітку білого кольору з вічком 50 мм, висотою 1,2 м, довжиною 30 м, яку опечатано до сейф-пакету № KIV 7100897 та вилучено до ВП № 3 Вознесенського РУП ГУНП в Миколаївській області, заборонивши відчуження, користування та розпоряджання даним майном.

Ухвала про арешт майна підлягає негайному виконанню прокурором.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги до Миколаївського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя Южноукраїнського міського суду ОСОБА_1