Провадження № 1-кс/686/1086/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 лютого 2024 року м. Хмельницький

Слідчий суддя Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , представника скаржника ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , прокурора ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду скаргу адвоката ОСОБА_3 , подану в інтересах ОСОБА_6 на постанову слідчого СУ ГУНП в Хмельницькій області ОСОБА_4 від 30.12.2023 року про закриття кримінального провадження № 0000766, відомості у якому внесено до ЄРДР 23.11.2023 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області із скаргою, поданою в інтересах ОСОБА_6 на постанову слідчого СУ ГУНП в Хмельницькій області ОСОБА_4 від 30.12.2023 року про закриття кримінального провадження № 0000766, відомості у якому внесено до ЄРДР 23.11.2023 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.

Скаржник у скарзі відобразив зміст постанови про закриття кримінального провадження та зазначив, що оскаржувана ним постанова є передчасною та підлягає скасуванню.

Вказує, що свідок ОСОБА_7 заздалегідь повідомив органу досудового розслідування неправдиві дані для подальшого уникнення від кримінальної відповідальності, оскільки фактично 23.11.2023 близько о 20.29 год., коли він керував автомобілем «Mercedes Benz Sprinter 416 CDI», д.н.з. НОМЕР_1 на автодорозі Т-23-11 сполученням «Хмельницький - Чорний Острів - Наркевичі - Купіль Волочиськ», останній здійснив наїзд не на велосипедиста, а на пішохода який рухався в попутному напрямку разом з велосипедом. Виходячи з пояснень ОСОБА_7 він, побачивши пішохода ОСОБА_8 на відставні від 40, 37 та мінімум 23.9 м. не виконав вимоги п. 12.2 та 12.3 ПДР, не здійснив заходи зменшення швидкості аж до зупинки та не здійснив об`їзд перешкоди, як наслідок здійснив наїзд на пішохода ОСОБА_8 , який загинув на місці події в наслідок отриманих травм.

Слідчим здійснено огляд речового доказу автомобіля «Mercedes Benz Sprinter 416» д.н.з. НОМЕР_2 , в ході його проведення на даному транспортному засобі виявлено механічні пошкодження, однак експертизи для визначення того, внаслідок чого автомобіль отримав механічні ушкодження, чи є наявні на автомобілі механічні ушкодження наслідком ДТП, в якому водій ОСОБА_7 , керуючи автомобілем, здійснив наїзд на пішохода, чи залишилися сліди одягу чи біоматеріалу загиблого ОСОБА_8 на пошкоджених частинах автомобіля не проводилася, а також не встановлено ні слідчим експериментом, ні з показів водія ОСОБА_7 , як саме рухався ОСОБА_8 з велосипедом, а саме з якого боку від ОСОБА_8 знаходився велосипед.

В судовому засіданні представник скаржника скаргу підтримав, наполягав на її задоволенні.

Слідчий та прокурор у судовому засіданні заперечили проти задоволення скарги, вважаючи, що складена слідчим постанова є законною та обґрунтованою, а досудове розслідування проведено повно.

Заслухавши думку учасників судового засідання, дослідивши матеріали кримінального провадження № 0000766, вважаю, що скарга підлягає задоволенню, а постанову слідчого про закриття кримінального провадження слід скасувати з наступних підстав.

СУ ГУНП в Хмельницькій області здійснювалось досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000766, відомості у якому внесено до ЄРДР 23.11.2023 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.

У кримінальному провадженні розслідувалися обставини ДТП, яка відбулася 23.11.2023 близько 20:29 год. на автодорозі Т-23-11 сполученням «Хмельницький-Чорний Острів-Наркевичі, Купіль-Волочиськ» поблизу с. Сергіївка Наркевицького ТГ Хмельницького району, де водій автомобіля «Mercedes-Benz Sprinter 416» д.н.з. НОМЕР_3 , рухаючись у напрямку с. Бубнівка допустив наїзд на велосипедиста, неповнолітнього ОСОБА_8 , 2006 р.н., від яких останній загинув на місці події.

Постановою слідчого СУ ГУНП в Хмельницькій області ОСОБА_4 від 30.12.2023 вказане кримінальне провадження було закрито на підставі п.2 ч.1 ст.284 КПК України у зв`язку із відсутністю складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України.

Статтею 2 КПК України визначено, що завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Ст. 22 КПК України передбачає, що кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

Статтею 91 КПК України визначені обставини, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні. Доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження, а ст. 92 даного кодексу обов`язок доказування покладається на слідчого, прокурора. На виконання даних вимог сторона обвинувачення в силу ст. 93 КПК України здійснює збирання доказів.

Виходячи зі змісту ст. ст. 2, 284 КПК України, закриття кримінального провадження є одним із способів його остаточного вирішення, а тому провадження має закриватися після всебічного, повного та об`єктивного дослідження всіх обставин справи та оцінки всіх зібраних та перевірених доказів.

П. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України установлено, що кримінальне провадження закривається у разі, що встановлена відсутність у діянні складу кримінального правопорушення.

Ч. 3 ст. 110 КПК України визначено, що рішення слідчого, дізнавача, прокурора приймається у формі постанови. Постанова слідчого, дізнавача, прокурора складається з: 1) вступної частини, яка повинна містити відомості про місце і час прийняття постанови; прізвище, ім`я, по батькові, посаду особи, яка прийняла постанову; 2) мотивувальної частини, яка повинна містити відомості про: зміст обставин, які є підставами для прийняття постанови; мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування та посилання на положення цього Кодексу; 3) резолютивної частини, яка повинна містити відомості про: зміст прийнятого процесуального рішення; місце та час (строки) його виконання; особу, якій належить виконати постанову; можливість та порядок оскарження постанови.

Таким чином, постанова слідчого, прокурора про закриття кримінального провадження має бути мотивованою, її зміст повинен відповідати фактичним обставинам справи.

Слідчий суддя, на якого КПК України покладає обов`язок здійснювати судовий контроль за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні, під час досудового розслідування, зобов`язаний перевірити законність прийнятої слідчим постанови. Зокрема, якщо кримінальне провадження за відсутністю в діях особи складу злочину, то слідчий суддя має звернути увагу на те, чи містить постанова детальний виклад усіх обставин, за яких заявник вважав, що особою вчинено злочин, та чи усі ці обставини перевірені та їм надана належна правова оцінка.

Досудове розслідування цього кримінального провадження проводилося за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, диспозиція якої передбачає кримінальну відповідальність за порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілого.

Досліджені матеріали кримінального провадження дозволяють дійти висновку про неповноту досудового розслідування у зв`язку із наступним.

23.11.2023 було допитано як свідка ОСОБА_7 , водія автомобіля «Mercedes-Benz Sprinter 416» д.н.з. НОМЕР_3 , який, з-поміж іншого, зазначив, що 23.11.2023 рухався автодорогою між селами Бубнівка та Сергіївка у темну пору доби із швидкістю біля 80 км./год. У момент, коли він почав рухатися на підйом, виявив в світлі фар велосипедиста, який рухався у попутному із ним напрямку руху поряд із правим краєм дороги. У цей момент ОСОБА_7 з метою об`їзду велосипедиста одразу вивернув кермо ліворуч, однак все одно відбулося зіткнення із правим боковим дзеркалом керованого ним транспортного засобу. Після того ОСОБА_7 , не змінюючи напрямку свого руху, зупинив автомобіль в межах своєї смуги руху.

При цьому слід констатувати дещо поверхневий характер проведеного слідчим допиту, оскільки у свідка не були з`ясовані питання щодо: бокового інтервалу керованого ним транспортного засобу у момент зіткнення відносно краю проїзної частини та місця зіткнення автомобіля із велосипедистом; відстані, на якій велосипедист рухався відносно краю проїзної частини дороги та його швидкості; із якою частиною тіла ОСОБА_7 відбулося контактування у момент наїзду автомобіля «Mercedes-Benz Sprinter 416» на ОСОБА_8 ; чи рухалися зустрічні транспортні засоби перед та у момент наїзду автомобіля «Mercedes-Benz Sprinter 416» на ОСОБА_8 ; чи вдалося ОСОБА_7 вивернути кермо тощо.

У подальшому, 24.11.2023 із свідком ОСОБА_7 було проведено слідчий експеримент, у ході якого останній, серед іншого, вказав місце, де відбувся наїзд, розмістивши велосипед на проїзній частині та замірами було встановлено, що боковий інтервал від заднього колеса велосипеда до правого краю асфальтобетонного узбіччя становить 0,4 м. та від переднього колеса до правого краю асфальтобетонного узбіччя становить 0,4 м. Також свідок вказав боковий інтервал, з яким він рухався, керуючи автомобілем та проведеними замірами було встановлено, що відстань від осі передніх правих колес автомобіля до правого краю проїзної частини становить 0,7 м., відстань від осі заднього правого колеса становить 0,7 м.

П. 1.10 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10 жовтня 2001 року визначено, що велосипедистом є особа, яка керує велосипедом.

Однак, з незрозумілих причин, залучений до слідчої дії статист, який діяв у ролі велосипедиста, рухався на узбіччі дороги, ведучи велосипед праворуч від себе, що слідує із ілюстративної таблиці до протоколу проведення слідчого експерименту від 24.11.2023, хоча жодного разу ОСОБА_7 , даючи слідчому показання, не зазначив про те, що ОСОБА_8 вів велосипед у руках, навпаки послідовно називав його саме велосипедистом.

Окрім того, слід звернути і на суперечність у повідомлених свідком відомостях із тими, які були об`єктивно встановлені у ході огляду місця події та зафіксовані протоколом огляду місця події. Так, оглядом місця події було зафіксовано положення автомобіля «Mercedes-Benz Sprinter 416» на проїзній частині дороги у смузі руху, призначеній у напрямку до с. Бубнівка Хмельницького району, на відстані 0,25 від осі правих задніх колес до правого краю проїзної частини та на відстані 0,25 від осі правих передніх колес, розташований прямолінійно.

Ураховуючи повідомлені ОСОБА_7 у ході його допиту 23.11.2023 відомості про те, що після зіткнення він не змінював напрямок свого руху та повідомлену у ході слідчого експерименту інформацію щодо місця наїзду (боковий інтервал від заднього колеса велосипеда до правого краю асфальтобетонного узбіччя становить 0,4 м. та від переднього колеса до правого краю асфальтобетонного узбіччя становить 0,4 м), зафіксовані у протоколі слідчого експерименту показання ОСОБА_7 щодо руху керованого ним автомобіля із дотриманням бокового інтервалу 0,7 м. є очевидно не спроможними та указують на зміщення автомобіля безпосередньо перед ДТП у бік велосипедиста, що не узгоджується із наданими ним показаннями.

Однак слідчий на вказані розбіжності у доказах увагу не звернув та оцінки таким доказам взагалі не надав, а суперечності не усунув, зазначивши у вихідних даних постанови про призначення судової транспортно-трасологічної експертизи обставин та механізму дорожньо-транспортної пригоди від 11.12.2023 як обставини, встановлені у ході огляду місця події, так і повідомлені свідком ОСОБА_9 у ході допиту показання та відомості, здобуті у ході проведення слідчого експерименту за участю свідка ОСОБА_7 , які не узгоджуються між собою та є взаємосуперечливими.

У цьому контексті слід зазначити, що п. 3.2 Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень та Науково-методичних рекомендацій з питань підготовки та призначення судових експертиз та експертних досліджень,затвердженої наказом №53/5 від 08.10.1998 року передбачено, що до експертної установи (експерту) надаються: документ про призначення експертизи (залучення експерта) або інші документи, які відповідно до законодавства є підставою для проведення експертизи (дослідження), об`єкти, зразки для порівняльного дослідження та за клопотанням експерта - матеріали справи (протоколи оглядів з додатками, протоколи вилучення речових доказів тощо).

П. 2.3. зазначеної Інструкції передбачено, що експертові забороняється самостійно збирати матеріали, що підлягають дослідженню, а також самостійно вибирати вихідні дані для проведення експертизи, якщо вони відображені в наданих йому матеріалах неоднозначно.

П. 1.3, 1.5. розділу ІІ Інструкції передбачено, що у документі про призначення автотехнічної експертизи (залучення експерта) повинні бути зазначені дані про параметри і стан дорожньої обстановки, дорожнього покриття та обставини щодо дій учасників події, з яких має виходити експерт при проведенні досліджень (вихідні дані). При призначенні експертизи обставин ДТП необхідно, зокрема, вказувати: тип покриття дороги (асфальт, ґрунтова тощо), його стан (сухе, мокре, ожеледиця тощо), ширину проїзної частини, наявність і величину ухилів, наявність дорожніх знаків і розміток у районі ДТП, технічний стан ТЗ та його завантаженість; видимість і оглядовість дороги з місця водія, а в умовах обмеженої видимості - ще й видимість перешкоди; розташування ТЗ по ширині дороги, швидкість його руху (швидкість руху вказується, якщо немає сліду гальмування); момент виникнення небезпеки для руху; відстань, яку подолав пішохід з моменту виникнення небезпеки для руху до моменту наїзду, швидкість руху пішохода або час його руху з моменту виникнення небезпеки до моменту наїзду; чи застосовував водій термінове гальмування і якщо застосовував, то яка довжина сліду гальмування до задніх коліс автомобіля (якщо сліди розташовані на ділянках дороги з різним покриттям, наприклад на проїзній частині й узбіччі, потрібно зазначити довжину сліду окремо на кожній з ділянок); місце наїзду відносно слідів гальмування (яку відстань пройшов ТЗ у стані гальмування до наїзду чи після наїзду на пішохода; якою частиною ТЗ контактував з пішоходом або якими частинами зіткнулись транспортні засоби; якщо ТЗ після залишення сліду гальмування до його остаточної зупинки рухався накатом, то яку відстань він пройшов у цьому стані). Якщо до моменту призначення експертизи (залучення експерта) органу (особі), що її призначає, не вдалося усунути протиріччя у вихідних даних, що були в справі, він (вона) може зазначити в документі про призначення експертизи (залучення експерта) варіанти їх значень і отримати висновки щодо кожного з них.

У порушення зазначених норм, слідчим не були зазначені вихідні норми варіативно відносно суперечливих вихідних даних, внаслідок чого відсутні підстави вважати, що висновок експерта № СЕ-19/102-23/21536-ІТ є повним та ясним, позаяк не зрозуміло, якими саме вихідними даними: тими, які зафіксовані протоколом огляду місця події, чи здобутими у ході допиту свідка та проведення із ним слідчого експерименту, він керувався, даючи висновок.

Слідча суддя звертає увагу і на те, що протокол огляду транспортного засобу від 20.12.2023 також складений слідчим неповно. Проводячи заміри як самого автомобіля «Mercedes-Benz Sprinter 416», так і його конструктивних елементів, слідчий не виміряв відстані від правого дзеркала заднього виду (від його нижньої та верхньої межі) до поверхні дороги, що має виключне значення, оскільки водій ОСОБА_9 показав, що контактування велосипедиста відбулося саме із правим боковим дзеркалом, а у подальшому указав на ОСОБА_8 як на пішохода (зростом 169 см згідно висновку судово-медичної експертизи № 94 від 22.12.2023).

Отримані відомості слід проаналізувати та співвіднести із висновком судово-медичної експертизи № 94 від 22.12.2023, згідно із п. 3,4 якого первинний контакт автомобіля з потерпілим ОСОБА_8 міг відбутися у задню поверхню тіла, зокрема грудну клітку, із подальшим співвіднесенням та дослідженням можливості контактування правого дзеркала заднього виду із ОСОБА_8 як пішоходом, та ОСОБА_8 як велосипедистом.

Окрім того, Інструкцією про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень та Науково-методичних рекомендацій з питань підготовки та призначення судових експертиз та експертних досліджень,затвердженої наказом №53/5 від 08.10.1998 року передбачено, що одним із питань, яке може бути вирішене експертним шляхом, є визначення швидкості ТЗ з урахуванням пошкоджень, які він отримав при зіткненні (п.1.1.3 розділу ІІ Інструкції).

А тому, враховуючи що швидкість руху автомобіля «Mercedes-Benz Sprinter 416» під керуванням ОСОБА_9 досудовим слідством встановлена виключно з його ж показань, вважаю за доцільне перевірити її спроможність експертним шляхом.

Згідно з ч. 4 ст. 38 КПК України орган досудового розслідування зобов`язаний застосовувати всі передбачені законом заходи для забезпечення ефективності досудового розслідування.

При цьому, приймаючи процесуальне рішення, зокрема постанову про закриття кримінального провадження, слідчий зобов`язаний мотивувати прийняте нею рішення, дати правову оцінку зібраним та дослідженим обставинам справи, чого зроблено не було.

Згідно з правовою позицією Європейського суду з прав людини, відображеною у п.67 рішення від 4 квітня 2006 року у справі «Шевченко проти України» розслідування не буде ефективним доти, доки всі докази не будуть детально вивчені, а висновки не будуть обґрунтовані.

Слідчим вищевказаних вимог закону не було дотримано. Отже, відсутні підстави вважати, що досудове розслідування проведене всебічно і повно.

В ході досудового розслідування належить виконати необхідні слідчі дії щодо з`ясування обставин про наявність чи відсутність події та складу кримінального правопорушення та, в залежності від встановленого, прийняти законне та обґрунтоване рішення, яке у будь-якому випадку має бути належним чином мотивованим.

За таких обставин, прихожу до переконання, що постанова слідчого СУ ГУНП в Хмельницькій області ОСОБА_4 від 30.12.2023 року про закриття кримінального провадження № 0000766, відомості у якому внесено до ЄРДР 23.11.2023 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, є незаконною, винесена передчасно, без з`ясування та перевірки всіх обставин кримінального провадження, у зв`язку з чим підлягає скасуванню.

Керуючись ст.ст.2, 9, 284, 303-307 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Скаргу задовольнити.

Скасувати постанову слідчого СУ ГУНП в Хмельницькій області ОСОБА_4 від 30.12.2023 року про закриття кримінального провадження № 0000766, відомості у якому внесено до ЄРДР 23.11.2023 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідча суддя