Провадження № 1-кп/947/1363/23
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.11.2023 року Київський районний суд м. Одеси у складі:

Головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

потерпілої ОСОБА_5 ,

розглянувши в залі суду у відкритому судовому засіданні в м. Одесі кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000643 від 06.10.2023 року, відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Одеси, громадянки України, офіційно не працевлаштована, зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , тел: НОМЕР_1 , раніше не судима,

обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Так, в період часу з 16.07.2023 по 03.10.2023 року, обвинувачена ОСОБА_7 знаходячись по місцю свого проживання, що за адресою: АДРЕСА_1 , систематично вчиняла по відношенню до своєї матері ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , психологічне насильство, яке виразилось у словесних образах, погрозах, висловлюваннях нецензурною лайкою в її бік, приниженні та призвело до психологічних страждань та суттєвого погіршення якості життя потерпілої ОСОБА_5 та фізичне насильство, що виразилось у штовханні потерпілої.

Так 16.07.2023, приблизно о 04 годині 30 хвилин, ОСОБА_7 , знаходячись за адресою: АДРЕСА_1 погрожувала своїй матері - ОСОБА_5 фізичною розправою, висловлювалася на її адресу нецензурною лайкою, ображала, тобто вчиняла психологічне насильство по відношенню до ОСОБА_5 , за що була притягнута до адміністративної відповідальності за вчинення домашнього насильства за ч.1 ст.173-2 КУпАП постановою Київського районного суду міста Одеси від 22.09.2023 у справі №947/23556/23.

Крім того, продовжуючи свої умисні дії, спрямовані на вчинення домашнього насильства, 17.07.2023, приблизно о 03 годині, 00 хвилин знаходячись за адресою: АДРЕСА_1 погрожуваласвоїй матері - ОСОБА_5 фізичною розправою, висловлювалася на її адресу нецензурною лайкою, ображала, тобто вчиняла психологічне насильство, за що була притягнута до адміністративної відповідальності за вчинення домашнього насильства за ч.1 ст.173-2 КУпАП постановою Київського районного суду міста Одеси від 19.09.2023 у справі №947/23554/23.

Крім того, продовжуючи свої умисні дії, спрямовані на вчинення домашнього насильства, 19.07.2023, приблизно о 12 годині, 30 хвилин, знаходячись за адресою: АДРЕСА_1 погрожувала своїй матері - ОСОБА_5 фізичною розправою, висловлювалася на її адресу нецензурною лайкою, ображала, тобто вчиняла психологічне насильство, за що була притягнута до адміністративної відповідальності за вчинення домашнього насильства за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП постановою Київського районного суду міста Одеси від 27.10.2023 у справі №947/23491/23.

Крім того, продовжуючи свої умисні дії, спрямовані на вчинення домашнього насильства, ОСОБА_5 03.10.2023, приблизно о 09 годині 00 хвилин, знаходячись за адресою: АДРЕСА_1 , висловлювалася нецензурною лайкою, принижувала, штовхала, кусала та ображала свою матір - ОСОБА_5 тобто вчинила психологічне та фізичне насильство відносно потерпілої. Конвенція Ради Європи про запобігання насильству стосовно жінок і домашньому насильству та боротьбу з цими явищами (CETS №210) Стамбул, 11 травня 2011 рік (далі Стамбульська конвенція), п. b ст. 3 встановлює, що «домашнє насильство» означає всі акти фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, які відбуваються в лоні сім`ї чи в межах місця проживання або між колишніми чи теперішніми подружжями або партнерами, незалежно від того, чи проживає правопорушник у тому самому місці, що й жертва, чи ні або незалежно від того, чи проживав правопорушник у тому самому місці, що й жертва, чи ні; також, згідно ст. 35 Стамбульської конвенції, Україна як держава учасник, вжила необхідних законодавчих заходів для забезпечення того, щоб умисну поведінку, яка полягає у вчиненні актів фізичного насильства проти іншої особи, було криміналізовано, а саме здійснено криміналізацію систематичного домашнього насильства.

Як вбачається із вказаного, кожного разу окремо, а саме: 16.07.2023 приблизно о 04 годині 30 хвилин, 17.07.2023 о 03 годині 00 хвилин, 18.07.2023 приблизно о 12 годині 30 хвилин, 03.10.2023 приблизно о 09 годині 00 хвилин, перебуваючи за місцем мешкання потерпілої ОСОБА_5 за адресою: АДРЕСА_1 на ґрунті особистих неприязних відносин, провокувала словесний конфлікт, в ході якого, діючи систематично, умисно та цілеспрямовано, усвідомлюючи характер своїх протиправних дій, вчиняла відносно своїй матері ОСОБА_5 психологічне насильство у вигляді словесних образ, погроз, висловлюваннях нецензурною лайкою в її бік, приниженні останньої, та фізичного насильства у вигляді штовханні потерпілої, тому ОСОБА_7 було визнано винною у скоєнні ряду адміністративних правопорушень передбачених ч. 1 ст. 173-2 КУпАП -психологічного та фізичного домашнього насильства відносно ОСОБА_5 , що з огляду на кількість вчинених правопорушень впродовж певного періоду часу, виразилось в систематичному домашньому насиллі психологічного характеру ОСОБА_7 по відношенні до матері своєї матері - ОСОБА_5 . Та окрім цього, ОСОБА_7 вчинила психологічне та фізичне насильство стосовно своєї матері.

Своїми умисними діями, обвинувачена ОСОБА_7 вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ст. 126-1 КК України за кваліфікуючими ознаками: вчинення умисного систематичного психологічного та фізичного насильства щодо особи, з якою перебуває у сімейних відносинах, що призвело до психологічних страждань та погіршення якості потерпілої особи (домашнє насильство).

У судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_7 свою вину у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України, визнала повністю, та пояснила, що вона дійсно вчинила інкримінований їй злочин при обставинах викладених в обвинувальному акті, і вони повністю відповідають фактичним обставинам скоєних нею злочину, фактичні обставини справи не оспорювала та підтвердила вищеописані та встановлені судом обставини справи, а саме: вона мешкає разом зі своєю матір`ю, та періодично, коли повертається до дому між ними виникають сварки і вона кричить на свою матір нецензурною лайкою, штовхає її. У скоєному щиро кається, просила суворо її не карати.

Враховуючи те, що обвинувачена ОСОБА_7 повністю визнала свою вину у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України, та у відповідності до ч. 3 ст. 349 КПК України за згодою учасників судового провадження, судом визнано недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин, які ніким з учасників не оспорюються. При цьому судом з`ясовано, що обвинувачена ОСОБА_7 та інші учасники правильно розуміють зміст цих обставин, сумніву у добровільності їх позицій немає, роз`яснивши, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити фактичні обставини справи в апеляційному порядку, суд користуючись правом, наданим ч. 3 ст. 349 КПК України і відсутністю заперечень учасників судового провадження, вважає достатнім обмежитись допитом обвинуваченої ОСОБА_7 та дослідженням матеріалів характеризуючи її особу.

Зазначене повністю узгоджується з вимогами п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, розділу ІІІ Рекомендації № 6 R (87) 18 Комітету міністрів Ради Європи «Відносно спрощеного кримінального правосуддя» та практики Європейського Суду з прав людини щодо їх застосування, згідно яким суд повинен забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних проваджень шляхом спрощеного і скороченого розгляду.

Судовий розгляд проведено в межах висунутого обвинувачення відповідно до ч. 1 ст. 337 КПК України.

Таким чином, суд, приходить до висновку, що вина ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого їй кримінального правопорушення, знайшла своє підтвердження і кваліфікує її дії заст. 126-1 КК України - вчинення умисного систематичного психологічного та фізичного насильства щодо особи, з якою перебуває у сімейних відносинах, що призвело до психологічних страждань та погіршення якості потерпілої особи (домашнє насильство).

Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» суд призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку зобов`язаний врахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини справи, що пом`якшують і обтяжують покарання, необхідні і достатні для її виправлення та попередження нових злочинів.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченої ОСОБА_7 згідно ст. 66 КК України, суд визнає визнання вини, щире каяття у скоєному, активне сприяння розкриттю злочину.

Обставини, що обтяжують покарання обвинуваченої ОСОБА_7 згідно ст. 67 КК України, судом не встановлено.

З огляду на вищенаведене, враховуючи сукупність вищезазначених обставин, характер, обставини та тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, дані про особу обвинуваченої ОСОБА_7 , яка раніше не судима, на обліку у психіатра та нарколога не значиться, та враховуючи обставини які пом`якшують покарання обвинуваченої, а саме: визнання вини, щире каяття у скоєному, активне сприяння розкриттю злочину, відсутність обставин які обтяжують покарання, приймаючі до уваги обставини скоєного злочину, відсутність у потерпілої вимог морального характеру, враховуючи вищезазначені обставини, та реалізуючи принцип законності, справедливості та індивідуалізації покарання, суд приходить до переконання, що виправлення і перевиховання обвинуваченої ОСОБА_7 можливе в умовах без ізоляції від суспільства із застосуванням ст. 75 КК України із звільненням його від відбування покарання з випробуванням, бо вважає це покарання є необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченої та попередження скоєння нею кримінальних правопорушень у майбутньому.

Крім того, призначення покарання обвинуваченій ОСОБА_7 з застосуванням вимог ст. 75 КК України, буде відповідати принципу необхідності і достатності для виправлення обвинуваченого і є дотриманням судом принципів «рівних можливостей» та «справедливого судового розгляду», встановлених ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та не суперечить практиці Європейського Суду з прав людини та нормам кримінального законодавства України.

Питання щодо вирішення речових доказів вирішити в порядку ст. 100 КПК України.

Відповідно до ст. 124 КПК України процесуальні витрати відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 349, 369, 370, 371, 373, 374, 392, 393, 395 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Визнати ОСОБА_7 винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України та призначити їй покарання у вигляді обмеження волі на строк 1 (один) рік.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_7 від відбування покарання у вигляді обмеження волі з випробуванням з встановленням іспитового строку тривалістю 1 (один) рік.

На підставі ч. 1 ст. 76 КК України покласти на засуджену ОСОБА_7 наступні обов`язки: 1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; 2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Вирок може бути оскаржено до Одеського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Київський районний суд м. Одеси протягом 30 діб з дня його проголошення. Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Копія вироку негайно після проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1