справа №642/7520/23
провадження № 1-кп/642/138/24
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 січня 2024 року м. Харків

Ленінський районний суд м. Харкова у складі:

судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участю:

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Харкові обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001392 від 12.09.2023 у відношенні

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, українця, громадянина України, непрацюючого, неодруженого, з середньою спеціальною освітою, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , без фактичного місця мешкання, раніше неодноразово судимий:

1) 21.12.2007 Жовтневим районним судом м. Харкова за ч. 3 ст. 185, ст. 395 КК України до 3-х років позбавлення волі. 17.04.2008 перегляд вироку Апеляційним судом Харківської області, вважати винним за ч. 3 ст. 185, ст. 395, ст. 70 КК України до 3-х років позбавлення волі. Звільнений 01.06.2009 на підставі ст. 81 КК України. Невідбутий строк 2 місяці 18 днів;

2) 12.01.2011 Жовтневим районним судом м. Харкова за ч. 3 ст. 185, ст. 71 КК України до 3-х років 1-го місяця позбавлення волі. Звільнений 25.09.2012 на підставі відбуття строку покарання;

3) 05.04.2013 Ленінським районним судом м. Харкова за ч. 3 ст. 185 КК України до 3-х років позбавлення волі.?

4) 01.08.2013 Жовтневим районним судом м. Харкова за ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 70, ч. 4 ст. 70, ч. 1 ст. 71 КК України до 4-х років позбавлення волі.

5) 14.10.2014 Жовтневим районним судом м. Харкова за ч. 2 ст. 185, ч. 1 ст. 71, ч. 1 ст. 72 КК України до 4-х років 1-го місяця позбавлення волі. Звільнений 19.07.2018 по відбуттю строку покарання,

який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого

ч. 4 ст. 185 КК України, -

У Х В А Л И В :

ОСОБА_4 , будучи достеменно обізнаним про введення воєнного стану по всій території України, починаючи з 05 години 30 хвилин 24.02.2022, строк дії якого в подальшому продовжувався, у зв`язку із військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до п. 20 частини 1 статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» від 12.05.2015, будучи раніше судимим за вчинення умисних, корисливих злочинів, відповідних висновків для себе не зробив та повторно вчинив новий умисний корисливий злочин проти власності за наступних обставин:

05.09.2023 в період часу з 18:00 по 20:00 год., точний час в ході досудового розслідування встановити не надалось за можливе, ОСОБА_4 прийшов до квартири АДРЕСА_2 , в якій проживає його знайомий ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з метою переночувати.

Постукавши в двері вказаної квартири, доступ до якої не обмежувався користувачем, та скориставшись тим, що вони були не зачинені, а мешканці відсутні, ОСОБА_4 пройшов у середину квартири, після чого в одній із кімнат побачив мобільний телефон «Хіаоmі Rеdmі 4х 3/32 gb чорного кольору, який належить потерпілій ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та лежав на столі, на зарядці.

В цей момент, у ОСОБА_4 виник прямий умисел, направлений на таємне викрадення мобільного телефону «Хіаоmі Rеdmі 4х 3/32 чорного кольору, що належав раніше йому не знайомій потерпілій ОСОБА_7 на праві власності.

У подальшому, ОСОБА_4 , діючи повторно, умисно, переслідуючи корисливі мотиви, з метою незаконного збагачення, суб`єктивно усвідомлюючи протиправність свого діяння, використовуючи ту обставину, що за його діями ніхто зі сторонніх осіб не спостерігає, передбачаючи та бажаючи настання суспільно-небезпечних наслідків у вигляді завдання майнової шкоди, заволодів залишеним без нагляду мобільним телефоном марки Хіаоті Яебті 4х 3/32 gb чорного кольору, вартістю, згідно висновку судово-товарознавчої експертизи №23213 від 19.09.2023, 2288 гривень 00 копійок, чим спричинив матеріальний збиток потерпілій ОСОБА_7 на зазначену суму.

Після цього, ОСОБА_4 , звернувши на свою користь викрадене майно, з місця скоєння злочину зник, щоб в подальшому розпорядитися ним на власний розсуд.

Органом досудового слідства ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч. 4 ст.185 КК України, тобто таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, в умовах воєнного стану.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у скоєні кримінального правопорушення злочину визнав повністю. У скоєному розкаявся, дав пояснення як викладено в обвинувальному акті. Просив суд його строго не карати.

Потерпіла ОСОБА_7 в судове засідання не з`явилась. Надала до суду заяву про розгляд справи без її участі. Цивільний позов не заявляла.

Враховуючи те, що обвинувачений в повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованих йому органом досудового слідства кримінальних правопорушень при обставинах, викладених в обвинувальному акті, та беручи до уваги, що інші учасники судового розгляду не заперечували проти не дослідження доказів щодо тих обставин, що ніким не оспорюються, та судом встановлено, що учасники судового розгляду, в тому числі обвинувачений, правильно розуміють зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності та істинності їх позиції, роз`яснивши їм про те, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати зазначені обставини у апеляційному порядку, вислухавши думку учасників судового розгляду, суд визнає недоцільним дослідження доказів стосовно тих обставин, які ніким не оспорюються, відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України.

За таких обставин суд визнає доказаними фактичні обставини справи щодо дати, часу, місця, способу скоєння кримінальних правопорушень, форми умислу, а також інші обставини, визначені ч. 1 ст. 91 КПК України.

Суд кваліфікує дії обвинуваченого ОСОБА_4 за ч. 4 ст. 185 КК України, тобто таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, в умовах воєнного стану.

Підстав у відповідності до ч. 3 ст. 337 КПК України, для виходу за межі висунутого обвинувачення, чи його зміни, суд не вбачає, оскільки в ході судового розгляду обставин, які б перешкоджали ухваленню справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод не встановлено.

Відповідно до ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного, які підлягають обов`язковому врахуванню.

Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд, згідно з вимогами статей 65-67 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винної, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Суд при призначенні покарання визначає тяжкість кримінального правопорушення, враховуючи характер, обставини вчинення, цінність суспільних відносин, на які вчинено посягання, тяжкість наслідків, спосіб посягання, форму і ступінь вини, мотивацію кримінального правопорушення, наявність або відсутність кваліфікуючих ознак, поведінку особи до вчинення кримінального правопорушення і після його вчинення.

Вчинене обвинуваченим ОСОБА_4 кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 185 КК України, згідно ст. 12 КК України, відноситься до категорії тяжких злочинів.

Судом враховується, що ОСОБА_4 вчинив крадіжку, від вчинення якої настали наслідки у виді завдання матеріальної шкоди потерпілої.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 згідно ст. 66 КК України, суд визнає визнання вини та щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення;

Обтяжуючих обставин відповідно до ст. 67 КК України судом не встановлено.

Під особою обвинуваченого розуміється сукупність фізичних, соціально-демографічних, психологічних, правових, морально-етичних та інших ознак особи, щодо якої ухвалюється обвинувальний вирок, які існують на момент прийняття такого рішення та мають важливе значення для вибору покарання з огляду мети та засад його призначення.

Про особу обвинуваченого ОСОБА_4 встановлено, що він офіційно не працевлаштований, має постійне місце проживання, за місцем проживання на обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває, раніше був засуджений за кримінальні правопорушення, пов`язані проти власності.

Суд бере до уваги, що ОСОБА_4 страждає на ряд тяжких захворювань (гепатит С, цироз печінки, туберкульоз).

При обранні виду та міри покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд враховує характер і ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, а також пом`якшуючу покарання обставину, вважає, що обвинуваченому ОСОБА_4 слід призначити покарання у вигляді позбавлення волі в межах санкції ч. 4 ст. 185 КК України, оскільки його виправлення неможливе без ізоляції від суспільства. Саме покарання у вигляді позбавлення волі, на думку суду, буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Долю речових доказів суд вирішує відповідно до ст. 100 КПК України.

Запобіжний захід ОСОБА_4 залишити без змін тримання під вартою в умовах ДУ «Харківський слідчий ізолятор».

Стягнути з ОСОБА_4 судові витрати за проведення судової товарознавчої експертизи №23213 від 19.09.2023 у розмірі 1911 грн. 84 коп.

На підставі викладеного, керуючись ч. 3 ст. 349, ст. ст. 369, 370, 373, 374 КПК України, суд

У Х В А Л И В :

ОСОБА_4 визнати винуватим у скоєні кримінального правопорушення передбаченого ч.4 ст. 185 КК України та призначити покарання у вигляді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

Міру запобіжного заходу ОСОБА_4 до вступу вироку законної сили залишити без змін, тримання під вартою в ДУ «Харківський слідчий ізолятор».

Строк відбуття покарання ОСОБА_4 рахувати з часу його затримання тобто з 26.10.2023 року. з дня фактичного затримання.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави 1911 грн. 84 коп. (одну тисячу дев`ятсот одинадцять грн. 84 коп.) в рахунок відшкодування судових витрат за проведення товарознавчої експертизи.

Речові докази по справі інформацію надану «ТОВ КЛИМКО і компанія «Ломбард Капитал» зберігати в матеріалах кримінального провадження.

Вирок може бути оскаржений в порядку статті 394 КПК України до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Ленінський районний суд м. Харкова протягом 30 (тридцяти) днів з дня його оголошення.

Судове рішення суду першої інстанції не може бути оскаржене в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.

Вирок суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя ОСОБА_1