Олевський районний суд Житомирської області
Справа № 287/243/24
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 лютого 2024 року м. Олевськ

Слідчий суддя Олевського районного суду Житомирської області ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши в судовому засіданні клопотання користувача майна ОСОБА_3 про скасування арешту майна, -

ВСТАНОВИВ:

До слідчого судді Олевського районного суду Житомирської області надійшло клопотання користувача майна ОСОБА_3 про скасування арешту майна. У вказаному клопотанні ОСОБА_3 просить скасувати арешт на вантажний автомобіль марки ГАЗ, синього кольору, державний номерний знак НОМЕР_1 та дров`яну деревину породи граб, об`ємом 5 м.куб., який накладено ухвалою слідчого судді Олевського районного суду Житомирської області від 07.11.2023 року у справі №287/2426/23.

На обґрунтування клопотання зазначає, що 07.11.2023 року ухвалою слідчого судді Олевського районного суду Житомирської області у справі №287/2426/23 накладено арешт на вантажний автомобіль марки ГАЗ, синього кольору, державний номерний знак НОМЕР_1 та дров`яну деревину породи граб, об`ємом 5 м.куб. З початку досудового розслідування минув термін більше 3-х місяців, проте жодних слідчих дій пов`язаних з арештованим вантажним автомобілем марки ГАЗ, синього кольору, державний номерний знак НОМЕР_1 в рамках кримінального провадження проведено не було. Враховуючи наведене, на переконання заявника, потреба у подальшому застосуванні заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна відпала.

В судове засідання користувач майна ОСОБА_3 не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку, що стверджується матеріалами справи.

Прокурор ОСОБА_4 подав до суду письмову заяву з проханням розглядати клопотання без його участі.

Від слідчого ОСОБА_5 надійшла письмова заява з проханням розглянути клопотання без його участі у зв`язку із службовою зайнятістю. Проти задоволення клопотання заперечує.

Власник майна ОСОБА_6 та користувач майна ОСОБА_7 в судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, що стверджується матеріалами справи.

Відповідно до ч. 4 ст. 107 КПК України у разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

Слідчий суддя, ознайомившись з документами та матеріалами клопотання, які надані до суду, дійшов наступних висновків.

З матеріалів клопотання вбачається, що СВ відділення поліції № 2 Коростенського районного управління поліції ГУНП в Житомирській області здійснювалося досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000220 від 05.10.2023 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 246 КК України.

Ухвалою слідчого судді Олевського районного суду Житомирської області від 07.11.2023 року клопотання прокурора Олевського відділу Коростенської окружної прокуратури ОСОБА_4 про арешт майна у кримінальному провадженні, внесеному в ЄРДР за № 0000220 від 05.10.2023 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 246 КК України задоволено. Накладено арешт на майно, вилучене у ході огляді місця події від 04.10.2023 року, а саме: вантажний автомобіль марки ГАЗ, державний номерний знак НОМЕР_1 , синього кольору, який згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 належить ОСОБА_6 та фактичним користувачем якого є ОСОБА_7 шляхом тимчасового позбавлення права на відчуження та розпорядження вказаним майном, а також дров`яну деревину породи граб об`ємом близько 5 м.куб. шляхом заборони на відчуження, розпорядження та користування ОСОБА_7 та ОСОБА_3 вказаним майном. Передано деревину на відповідальне зберігання до території Білокоровицького лісопереробного комплексу філії «Білокоровицьке лісове господарство» ДП «Ліси України».

Слідчий суддя задовольняючи клопотання прокурора про накладення арешту на майно вказував на те, що майно про арешт якого заявлено клопотання є речовим доказом по кримінальному провадженню, а метою арешту є саме збереження речових доказів для проведення органом досудового розслідування слідчих дій, оскільки воно має суттєве значення для встановлення важливих обставин у кримінальному провадженні.

Постановою заступника начальника СВ відділення поліції № 2 Коростенського районного управління поліції ГУНП в Житомирській області ОСОБА_8 від 23.01.2024 року про закриття кримінального провадження кримінальне провадження № 0000220 від 05.10.2023 року закрите.

Отже, на час розгляду слідчим суддею клопотання про скасування арешту майна постанова слідчого про закриття кримінального провадження не скасована та є чинною.

Разом з тим, у встановленому законом порядку, питання про скасування арешту в ході досудового розслідування не вирішено.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Статтями 8, 9 КПК України до основних із засад кримінального провадження віднесені законність та верховенство права, зміст яких полягає у тому, що кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Статтями 7, 16 КПК України встановлено, що загальною засадою кримінального провадження є недоторканість права власності. Позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Одним із методів державної реакції на порушення, що носять кримінально-правовий характер, є заходи забезпечення кримінального провадження, передбачені ст. 131 КПК України, які виступають важливим елементом механізму здійснення завдань кримінального провадження при розслідуванні злочинів.

Згідно ч. 1 ст. 131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження. Арешт майна є одним із видів заходів забезпечення кримінального провадження.

Під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.

Згідно положень ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Ісмаїлов проти Росії» від 06.11.2008, де вказувалися порушення ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод людини, зазначено, що кожна фізична та юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше, як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права».

Відповідно до Постанови Європейського Суду від 24 березня 2005 року по справі «Фрізен проти Росії», судом наголошується на тому, що перша та найбільш важлива вимога статті 1 Протоколу № 1 до Конвенції полягає у тому, що будь-яке втручання публічної влади у право на повагу до власності має бути законним, держави уповноважені здійснювати контроль за використанням власності шляхом виконання законів. Більше того, верховенство права, одна з засад демократичної держави, втілюється у статтях Конвенції. Питання у тому, чи було досягнуто справедливої рівноваги між вимогами загального інтересу та захисту фундаментальних прав особи, має значення для справи лише за умови, що спірне втручання відповідало вимогам законності і не було свавільним.

Відповідно до ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Частиною 2 статті 170 КПК України визначено, що арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Згідно статті 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Слід звернути увагу, що реалізація права на звернення до слідчого судді з клопотанням про скасування арешту майна обумовлена тим, що відповідний суб`єкт не погоджується із застосованим заходом забезпечення кримінального провадження протягом його дії. Інститут скасування арешту пов`язаний з наявністю двох умов, закріплених у ст. 174 КПК України - необґрунтованістю його накладення та відсутності подальшої потреби в ньому.

Слідчий суддя враховує, що із закриттям кримінального провадження втрачається легітимна мета арешту майна, як втручання у право особи на мирне володіння ним збереження речей і матеріальних цінностей для забезпечення можливості виконання завдань кримінального провадження.

Крім того, Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові від 30 червня 2020 року у справі № 727/2878/19 зробила висновок про те, що спори про звільнення майна з-під арешту, накладеного за правилами КПК України 1960 року та не знятого за цим Кодексом після закриття кримінальної справи слід розглядати за правилами цивільного судочинства. Натомість питання про скасування арешту майна, накладеного за правилами КПК України 2012 року та не скасованого після закриття слідчим кримінального провадження, має вирішувати слідчий суддя за правилами кримінального судочинства.

Отже, враховуючи, що на час розгляду даного клопотання кримінальне провадження № 0000220 від 05.10.2023 року закрито, постанова слідчого оскаржена чи скасована не була, слідчий суддя дійшов висновку про те, що відпала потреба у подальшому застосуванні арешту майна зазначеного в клопотанні, а відтак наявні достатні підстави для скасування арешту майна, накладеного ухвалою слідчого судді Олевського районного суду Житомирської області від 07.11.2023 року.

За таких обставин, слідчий суддя дійшов висновку про необхідність зняття арешту з вищевказаного майна, що відповідає усталеній практиці Європейського суду з прав людини в контексті дотримання Статті 1 Протоколу Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод щодо права мирного володіння майном, викладеної в рішеннях у справах «Іатрідіс проти Греції», «Кушоглу проти Болгарії» та «Спорронг та Льон рот проти Швеції».

Враховуючи вищевикладене, подане заявником клопотання підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.174, 309, 372 КПК України, слідчий суддя, -

УХВАЛИВ:

Клопотання користувача майна ОСОБА_3 про скасування арешту майна - задоволити.

Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Олевського районного суду Житомирської області від 07.11.2023 року на вантажний автомобіль марки ГАЗ, синього кольору, державний номерний знак НОМЕР_1 та дров`яну деревину породи граб, об`ємом 5 м.куб.

Зобов`язати відповідальну особу відділення поліції № 2 Коростенського районного управління поліції ГУНП в Житомирській області повернути вантажний автомобіль марки ГАЗ, синього кольору, державний номерний знак НОМЕР_1 та дров`яну деревину породи граб, об`ємом 5 м.куб. власнику або фактичному володільцю.

Ухвала апеляційному оскарженню не підлягає.

Суддя: ОСОБА_1