В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 грудня 2023 року м.Павлоград

Павлоградський міськрайонний суд

Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретаря ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Павлограді кримінальне провадження, зареєстрованого у Єдиному реєстрі досудових розслідувань за № 0002058 від 20.11.2023 року за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Павлоград, Дніпропетровської

області, громадянина України, не одруженого, працюючого в ШУ «Тернівське» ПрАТ «ДТЕК Павлоградвугілля» на посаді електрослюсар, має середню спеціальну освіту, зареєстрованого за адресою:

АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого у силу ст. 89 КК України,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України,

за участі прокурора ОСОБА_4 ,

потерпілої ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 , спільно проживаючи у будинку АДРЕСА_2 зі своєю співмешканкою ОСОБА_5 , у період часу з 31 травня 2023 року по 20 листопада 2023 року, систематично та наполегливо, з мотивів явної неповаги до норм моралі та здоров?я, існуючих норм співжиття, вчинював домашнє насильство, тобто неодноразово та безпричинно провокував вдома конфлікти, в ході яких висловлював словесні образи, погрози на адресу своєї співмешканки ОСОБА_5 , чим призвів її до психологічних страждань та спровокував у ОСОБА_5 почуття незахищеності, що призвело до погіршення якості життя, оскільки остання не мала змоги вести звичайний уклад життя.

Так, 31 травня 2023 року о 23 год. 43хв. ОСОБА_3 , перебуваючи за адресою: АДРЕСА_1 , вчинив відносно своєї співмешканки ОСОБА_5 , домашнє насильство в сім?ї, а саме: виражався в її адресу грубою нецензурною лайкою, погрожував фізичною розправою, внаслідок чого останній могла бути завдана шкода психічному здоров?ю.

Постановою Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 27 липня 2023 року ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого 4.2 ст. 173-2 КУПАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу розміром 340 (триста сорок) гривень у дохід держави.

Крім того, 12 серпня 2023 року о 20 год. 00 хв. ОСОБА_3 перебуваючи в стані алкогольного сп?яніння за адресою спільного проживання: АДРЕСА_2 , вчинив домашнє насильство щодо своєї співмешканки ОСОБА_5 , а саме: ображав нецензурною лайкою, внаслідок чого могла бути завдана шкода психологічному здоров?ю ОСОБА_5 ..

Постановою Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 12.09.2023 ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 173-2 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу розміром 680 (шістсот вісімдесят) гривень.

Крім того, 31 серпня 2023 близько 22 год. 00 хв. ОСОБА_3 перебуваючи за адресою спільного проживання: АДРЕСА_2 , вчинив домашнє насильство щодо своєї співмешканки ОСОБА_5 , а саме: виражався на її адресу грубою нецензурною лайкою, вчинені особою, яку протягом року було піддано адміністративному стягненню за аналогічне адміністративне правопорушення.

Постановою Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 20.09.2023 ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 173-2 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу розміром 340 (триста сорок) гривень на користь держави.

Таким чином, ОСОБА_3 , протягом року три рази притягувався до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.173-2 КУПАП відносно своєї співмешканки ОСОБА_5 , що свідчить про вчинення останнім домашнього насильства, тобто умисного систематичного вчинення психологічного насильства щодо іншої особи, з якою винний перебуває у сімейних відносинах, що призвело до психологічних страждань та погіршення якості життя потерпілої.

Так, 20 листопада 2023 року о 12 год. 00 хв. ОСОБА_3 , перебуваючи за адресою: АДРЕСА_3 , маючи злочинний умисел, направлений на вчинення систематичного домашнього насильства щодо своєї співмешканки ОСОБА_5 , з якою проживає в одному будинку та пов?язаний спільним побутом, діючи умисно, з мотивів явної неповаги до існуючих норм співжиття, на ґрунті неприязних відносин, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх протиправних дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання вчинив психологічне насильство щодо ОСОБА_5 , що виразилось у безпричинному висловлюванні образ на адресу останньої, морального та психологічного тиску, що принизило її гідність, спричинило емоційну невпевненість та психологічні страждання.

Отже, ОСОБА_3 у порушення вимог ст. 28 Конституції України, згідно якої кожен має право на повагу до його гідності, а також у порушення вимог Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», умисно систематично вчиняє психологічне насильство по відношенню до своєї співмешканки ОСОБА_5 , що призводить до психологічних страждань останньої. Внаслідок систематичних протиправних дій з боку ОСОБА_3 його співмешканка ОСОБА_5 зазнала психологічного насильства, яке виразилось в словесних образах, погрозах, залякуванні, які викликали у останньої психологічні страждання та погіршення якості її життя.

Умисні дії ОСОБА_3 кваліфіковано як домашнє насильство, тобто умисне систематичне вчинення психологічного насильства щодо іншої особи, з якою винний перебуває у сімейних відносинах, що призводить до психологічних страждань та погіршення якості життя потерпілої особи.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 вину у пред`явленому обвинуваченні визнав у повному обсязі, та на запитання суду пояснив, що з обставинами, які зазначені в обвинувальному акті, він повністю згоден. Додав, що дійсно він систематично здійснював сварки з дружиною, та на момент скоєння кримінального правопорушення перебував в стані алкогольного сп`яніння. У скоєному він щиро кається.

Потерпіла ОСОБА_5 у судовому засіданні пояснила, що з обставинами, які зазначені в обвинувальному акті вона згодна, та додала, що з боку обвинуваченого на неї було здійснено психологічне насильство, яке виразилось в словесних образах, погрозах, залякуванні, та викликали у неї психологічні страждання та погіршення якості її життя. Обвинувачений під час вказаних подій перебував в стані алкогольного сп`яніння. На даний час з обвинуваченим сварки припинилися, претензій вона до нього не має, та просить суд його суворо не карати.

Допитавши обвинуваченого, потерпілу, суд вважає, що ОСОБА_3 винний у домашньому насильстві, тобто систематичному вчиненні психологічного насильства щодо подружжя, що призводить до психологічних страждань та погіршення якості життя потерпілої особи.

Його дії кваліфікуються за ст. 126-1 КК України.

На підставі ч.3 ст. 349 КПК України за згодою учасників судового провадження суд вважає недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин які ніким не оспорюються.

Під час визначення покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного, обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання.

Згідно ст. 66 КК України, обставиною, яка пом`якшує покарання, є щире каяття обвинуваченого у скоєнні кримінального правопорушення.

Згідно ст. 67 КК України, обставиною, яка обтяжує покарання обвинуваченого є скоєння кримінального правопорушення в стані алкогольного сп`яніння. Даний факт був установлений в суді з показів потерпілої та самого обвинуваченого.

Обвинувачений вчинив кримінальне правопорушення яке відноситься до категорії нетяжких злочинів, раніше судимий на підставі ст.89 КК України, працює, не одружений, на обліку у лікаря-нарколога не перебуває, за місцем проживання характеризується задовільно, вину визнав у повному обсязі, штрафи сплачені в повному обсязі.

Як витікає з вимог ст. 65 КК України, суд призначає покарання з урахуванням ступеню тяжкості скоєного кримінального правопорушення, особи винного та обставин, які пом`якшують або обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Відповідно до положень ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженим, так і іншими особами, а також не має на меті фізичних страждань або принизити людську гідність.

Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому ОСОБА_3 покарання у межах санкції ст. 126-1 КК України у вигляді обмеження волі.

Враховуючи дані про особу обвинуваченого ОСОБА_3 , ступінь тяжкості вчиненого злочину, відношення останнього до того, що сталося, а також те, що потерпіла претензій до обвинуваченого не має, суд вважає, що його виправлення можливе без ізолювання від суспільства, та вважає можливим відповідно до ст.75 КК України звільнити від відбування призначеного покарання з іспитовим строком, протягом якого він не скоїть нового злочину, та виконає покладені на нього обов`язки, передбачені п. 1,2 ч.1, п.2 ч.3 ст. 76 КК України, та обов`язки передбачені п.5 ст. 91-1 КК України .

Така позиція відповідає практиці Європейського суду з прав людини, яка відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» при розгляді справ застосовується як джерело, зокрема у справі «Скоппола проти Італії» від 17 вересня 2009 року (заява № 10249/03), де зазначено, що складовим принципом верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним.

У справі «Бакланов проти Росії» (рішення від 09 червня 2005 року), так і у справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 року) суд зазначив, що «досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значним, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним. А у справі «Ізмайлов проти Росії» (п.38 рішення від 16 жовтня 2008 року) суд встановив, що для того, щоб втручання вважалось пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не ставити «особистий і надмірний тягар для особи».

Цивільний позов не заявлений.

Процесуальні витрати на залучення експерта відсутні .

Речові докази відсутні.

Керуючись ст. 370, 374 КПК України, суд

У Х В А Л И В :

ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України та призначити йому покарання у виді 1 (одного) року обмеження волі.

Відповідно до ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування призначеного покарання з іспитовим строком на 1 (один) рік, з виконанням обов`язків, передбачених п. 1,2 ч.1, п.2 ч.3 ст. 76 КК України, а саме: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації, та відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 91-1 КК України зобов`язати ОСОБА_3 пройти програму для кривдників строком на 1 місяць.

Процесуальні витрати на залучення експерта відсутні .

Цивільний позов не заявлений.

Речові докази у кримінальному провадженні відсутні.

Запобіжний захід ОСОБА_3 до набрання вироку законної сили залишити у вигляді особистого зобов`язання.

На вирок може бути подана апеляційна скарга з підстав, передбачених ст. 394 КПК України до Дніпровського апеляційного суду через Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається сторонам кримінального провадження. Копія вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя ОСОБА_1