Справа № 309/5334/23
Закарпатський апеляційний суд
У Х В А Л А

І м е н е м У к р а ї н и

08.01.2024 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі :

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

суддів - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю секретарки судових засідань ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали судового провадження № 11-сс/4806/628/23, за апеляційною скаргою, яку подала прокурорка Хустської окружної прокуратури ОСОБА_5 ,

В С Т А Н О В И В:

Ухвалою слідчого судді Хустського районного суду Закарпатської області від 03 листопада 2023 року, відмовлено у задоволенні погодженого прокурором клопотання слідчого СВ Хустського РУП ГУНП України в Закарпатській області ОСОБА_6 (далі - слідчий) у кримінальному провадженні № 0000538 внесеному 03.09.2023 до Єдиного реєстру досудових розслідувань, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України,

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає в АДРЕСА_1 , одруженого, маючого на утриманні одну малолітню дитину, не працюючого, не судимого.

Цією ухвалою щодо підозрюваного ОСОБА_7 обрано запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту із забороною залишати житло за місцем фактичного проживання за адресою: АДРЕСА_1 до 03 січня 2024 року включно з покладенням на підозрюваного таких процесуальних обов`язків: прибувати до визначеної службової особи - слідчого, прокурора суду за першою вимогою; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання, залежно від стадії кримінального провадження; при наявності здати на зберігання слідчому у кримінальному провадженні свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну, утриматися від спілкування з потерпілим та свідками у кримінальному провадженні.

З матеріалів за клопотанням убачається, що до слідчого судді Хустського районного суду Закарпатської області звернувся слідчий з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України, ОСОБА_7 . У клопотанні слідчий вказує на те, що ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, - у порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому тяжкі тілесні ушкодження. В обґрунтування доводів клопотання слідчий зазначає, що 06.10.2022, ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, яке, відповідно до ст. 12 КК України, відноситься до категорії тяжких злочинів і за яке підозрюваному ОСОБА_7 може бути призначено покарання у виді позбавлення волі на строк до восьми років. У клопотанні слідчий посилається на наявність доказів, які слугували підставою для висунення підозри, на існування передбачених п. п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України ризиків, а саме: перебуваючи на волі, підозрюваний ОСОБА_7 , з метою уникнення кримінальної відповідальності, може: переховуватися від органів досудового розслідування та суду; незаконно впливати на свідків та потерпілого у кримінальному провадженні; вчинити інше кримінальне правопорушення та перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином зокрема, шляхом залучення інших осіб з метою направлення органу слідства на хибний шлях. З огляду на наведене, слідчий вважає, що інші, більш м`які, запобіжні заходи, окрім як тримання під вартою, не забезпечать належну процесуальну поведінку підозрюваного, що є всі підстави для застосування відносно підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

В ухвалі слідчий суддя зазначає, що ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, у порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому тяжке тілесне ушкодження, за вчинення якого передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до 8 років. Слідчий суддя вважає, що органом досудового розслідування не доведено, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України. Так, у судовому засіданні встановлено, що подія мала місце 03 вересня 2023 року, з клопотанням слідчий звернувся до суду лише 02 листопада 2023 року, тобто майже через два місяці після події. Матеріали клопотання не містять жодних доказів щодо зупинення кримінального провадження у зв`язку з переховуванням ОСОБА_7 від органів досудового розслідування та суду, при цьому, жодних відомостей про те, що підозрюваний іншим чином перешкоджав досудовому розслідуванню, у матеріалах за клопотанням немає. Також з матеріалів справи вбачається, що у кримінальному провадженні допитані свідки, які попереджені про кримінальну відповідальність за ст. ст. 384 та 385 КК України. З огляду на наведене, слідчий суддя доходить висновку про те, що клопотання не містить чіткого обґрунтування неможливості запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні, шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів. Також слідчим суддею взято до уваги дані про особу підозрюваного - ОСОБА_7 має постійне місце проживання, одружений, на його утриманні малолітня дитина, раніше не судимий. Тому, з огляду на вищевказане, і те, що стороною обвинувачення доведено наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, та безумовної недоведеності факту того, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, не може запобігти доведених під час розгляду клопотання ризиків, слідчий суддя вважає за необхідне у задоволенні клопотання про обрання відносно підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, - відмовити та обрати щодо підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту з покладенням обов`язків передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.

В апеляційній скарзі прокурорка вказує на незаконність та необґрунтованість ухвали слідчого судді, просить її скасувати. Зазначає, що слідчий суддя при обранні відносно підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не взяв до уваги ті обставини, що розрив у часі між подією та поданням клопотання про обрання запобіжного заходу зумовлено тим, що у кримінальному провадженні проводились судові експертизи з метою встановлення складу злочину та наслідково-причинного зв`язку між подією та наслідками отримання потерпілим тяжких тілесних ушкоджень. Крім того, ОСОБА_7 жодними діями та поясненнями не сприяв розкриттю злочину. Вважає, що слідчим суддею взято до уваги надані стороною захисту свідоцтво про шлюб та свідоцтво про народження дитини, однак слідчий суддя не надав оцінки характеристиці з місця проживання підозрюваного, відповідно до якої ОСОБА_7 розлучений, ніде не працює, проживає разом із батьками. Твердження суду про те, що свідки у кримінальному провадження допитані не відповідають дійсності, оскільки всі свідки - очевидці події, які знаходились на тротуарі поруч із потерпілим, наразі не допитані. Вважає, що слідчий суддя під час розгляду клопотання залишив поза увагою наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, не врахував вищенаведене дані про особу підозрюваного ОСОБА_7 та обставини вчиненого ним кримінального правопорушення. Апелянтка вказує на те, що наведені слідчим ризики підтверджені належними та достовірними доказами, які слідчим суддею проігноровані. На підставі вищенаведеного, прокурорка просить ухвалу слідчого судді скасувати, постановити нову, якою відносно підозрюваного ОСОБА_7 застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів.

Судове провадження розглядається за відсутності сторін кримінального провадження, неявка яких, з огляду на положення ч. 4 ст. 405 КПК України, не перешкоджає його розгляду. Приймаючи рішення про розгляд судового провадження за відсутності сторін кримінального провадження береться до уваги те, що вони належним чином повідомлені про час та місце розгляду апеляційної скарги, однак заяв чи клопотань про відкладення його розгляду на інший день до апеляційного суду не надходило.

Заслухавши доповідь судді про суть ухвали слідчого судді, повідомлення про те, ким і в якому обсязі вона оскаржена, перевіривши матеріали судового провадження, колегія суддів вважає, що підстав для задоволення апеляційної скарги не має.

Доводи апеляційної скарги про незаконність та необґрунтованість судового рішення задоволенню не підлягають з таких підстав.

Відповідно до ст. 177 КПК України запобіжні заходи застосовуються з метою забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобіганню спробам: переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку з речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста в цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою статті 177 КПК України. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності передбачених Кримінальним процесуальним кодексом України для цього підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби, а відповідно до ч. 6 даної статті строк дії ухвали слідчого судді про тримання особи під домашнім арештом не може перевищувати двох місяців. У разі необхідності строк тримання особи під домашнім арештом може бути продовжений за клопотанням прокурора в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому статтею 199 цього Кодексу. Сукупний строк тримання особи під домашнім арештом під час досудового розслідування не може перевищувати шести місяців. По закінченню цього строку ухвала про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту припиняє свою дію, і запобіжний захід вважається скасованим.

Відповідно до ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно в разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти передбаченим статтею 177 цього Кодексу ризикам, крім випадків, передбачених частиною п`ятою ст. 176 цього Кодексу.

Колегія суддів вважає, що висновок слідчого судді місцевого суду про те, що клопотання про застосування запобіжного заходу щодо підозрюваного ОСОБА_7 подано до суду в межах територіальної юрисдикції якого здійснюється досудове розслідування й відповідає приписам ст. 184 КПК України, ґрунтується на вимогах закону та змісті викладених у ньому доводів.

Із журналу судового засідання вбачається, що у розгляді клопотання брали участь як підозрюваний ОСОБА_7 , так і його захисниця адвокатка ОСОБА_8 , що свідчить про дотримання права підозрюваного ОСОБА_7 на захист.

Обґрунтованим є й висновок слідчого судді про те, що органом досудового розслідування доведено наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення. Указаний висновок підтверджується приєднаними до клопотання доказами, зокрема протоколами огляду місця ДТП та автомобіля від 03.09.2023, допиту свідків ОСОБА_9 та ОСОБА_10 від 04.09.2023, огляду відеозаписів з камер відеоспостереження, висновками експертиз від 25.09.2023, 26.09.2023 та 29.09.2023 та іншими матеріалами кримінального провадження, на підставі яких ОСОБА_7 повідомлено про підозру в скоєнні передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України кримінального правопорушення. Погоджуючись з указаним висновком, колегія суддів також бере до уваги позицію Європейського суду з прав людини, відображену в п. 175 рішення від 21.04.2011 у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», відповідно до якої термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30.08.1990, п. 32, Series A, N 182). При цьому, колегія суддів доходить висновку про те, що додані до клопотання докази підтверджують причетність ОСОБА_7 до скоєного кримінального правопорушення, а також підтверджують існування фактів та інформації, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що підозрюваний міг учинити кримінальне правопорушення. Разом із тим, колегія суддів зазначає, що висловлені в ухвалі слідчого судді, суду за результатами розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу висновки щодо будь-яких обставин, які стосуються суті підозри, обвинувачення, не мають преюдиціального значення для суду під час судового розгляду або для слідчого чи прокурора під час цього або іншого кримінальних проваджень. Крім того, колегія суддів бере до уваги і те, що обґрунтованість підозри ОСОБА_7 сторонами кримінального провадження не оспорюється.

Разом із тим, на переконання апеляційного суду, обґрунтованим є і висновок слідчого судді про те, що ОСОБА_7 , усвідомлюючи тяжкість та невідворотність покарання за вчинення тяжкого злочину, перебуваючи на волі, може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на потерпілого, свідків та інших учасників кримінального провадження, вчинити інші кримінальні правопорушення з метою уникнення кримінальної відповідальності. Наявність цих ризиків сторонами кримінального провадження також не оспорюється.

Разом із тим, апеляційний суд погоджується і з висновками слідчого судді про те, що слідчим та прокурором не доведено, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою, не зможе запобігти будь-яким із передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України ризикам. При цьому, апеляційний суд бере до уваги і те, що стороною обвинувачення не надано доказів, які б свідчили про те, що інший, більш м`який, запобіжний захід, ніж тримання під вартою, буде недостатнім для забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного ОСОБА_7 у кримінальному провадженні.

Погоджуючись із цим висновком, апеляційний суд вважає, що слідчий суддя дав обґрунтовану оцінку відомостям про особу підозрюваного, зокрема те, що підозрюваний раніше не судимий, має постійне місце проживання, за яким характеризується позитивно, одружений, має на утриманні малолітню дитину, постійно з`являється на виклики до слідчого, прокурора та суду.

При цьому, апеляційний суд бере до уваги те, що слідчий суддя дав належну оцінку тим фактам, що подія мала місце 03 вересня 2023 року, з клопотанням слідчий звернувся до суду лише 02 листопада 2023 року, тобто майже через два місяці після події, а матеріали клопотання не містять жодних доказів щодо зупинення кримінального провадження у зв`язку з переховуванням підозрюваного ОСОБА_7 від органів досудового розслідування та суду, при цьому, жодних відомостей про те, що підозрюваний іншим чином перешкоджав досудовому розслідуванню, у матеріалах за клопотанням немає.

Тому, доводи слідчого та прокурора про те, що інші, більш м`які, запобіжні заходи, ніж тримання під вартою, будуть недостатніми для забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного ОСОБА_7 , апеляційний суд вважає такими, що ґрунтуються на припущеннях, які не підтверджені будь-якими доказами як під час розгляду клопотання, так і апеляційним судом під час розгляду апеляційної скарги.

Апеляційний суд також вважає, що клопотання слідчого та доводи апеляційної скарги прокурора не містять переконливого обґрунтування про наявність у підозрюваного наміру перешкоджати досудовому розслідуванню у такий спосіб, що застосування більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, буде недостатнім для запобігання будь-яким із передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України ризикам.

Разом із тим, до апеляційної скарги прокурором не додано доказів, які б із певною вірогідністю свідчили, що обрання щодо підозрюваного ОСОБА_7 менш суворого запобіжного заходу, ніж взяття під варту, не забезпечить його належну процесуальну поведінку, а також про те, що підозрюваний ОСОБА_7 з моменту обрання йому запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту не виконував покладені на нього процесуальні обов`язки.

З огляду на вищенаведене, колегія суддів вважає, що слідчим та прокурором не доведено, що інший, більш м`який запобіжний захід, ніж тримання під вартою, зокрема цілодобовий домашній арешт, буде недостатнім для забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного та виконання покладених на нього обов`язків як підозрюваного, а також запобігання передбаченим ч. 1 ст. 177 КПК України ризикам.

Приймаючи судове рішення беруться до уваги положення, які містяться у п. п. 3 і 4 ст. 5 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод і практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, колегія суддів зазначає, що сама по собі тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_7 , не може бути безумовною підставою для застосування щодо нього найбільш суворого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки ця обставина повинна враховуватись у сукупності разом з іншими обставинами.

За таких обставин, колегія суддів дійшла висновку про те, що при розгляді клопотання слідчий суддя, взявши до уваги вищенаведені обставини, вимоги кримінального процесуального закону та дані про особу підозрюваного, дійшов до належних висновків про відмову в задоволенні клопотання про застосування щодо підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та про можливість і необхідність застосування щодо ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту, які ґрунтуються на вимогах закону й доданих до клопотання матеріалах, у зв`язку із чим, визнаються апеляційним судом обґрунтованими й належним чином вмотивованими. При цьому, колегія суддів вважає, що запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту буде достатнім для забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного ОСОБА_7 у кримінальному провадженні.

Доводи апеляційної скарги про те, що домашній арешт не зможе забезпечити належної процесуальної поведінки підозрюваного та запобігти ризикам, наведеним у клопотанні, апеляційний суд із урахуванням наведеного вище відхиляє як такі, що не підтверджені жодними доказами, ґрунтуються виключно на припущеннях, а відтак і жодним чином не спростовують висновків слідчого судді про можливість застосування щодо підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту.

Із цих підстав, як такі, що жодним чином не спростовують висновків слідчого судді про можливість і необхідність застосування щодо підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту апеляційний суд не бере до уваги і доводи апеляційної скарги про те, що: слідчий суддя при обранні відносно ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не взяв до уваги ті обставини, що розрив у часі між подією та поданням клопотання про обрання запобіжного заходу зумовлено тим, що у кримінальному провадженні проводились судові експертизи з метою встановлення складу злочину та наслідково-причинного зв`язку між подією та наслідками отримання потерпілим тяжких тілесних ушкоджень; ОСОБА_7 жодними діями та поясненнями не сприяв розкриттю злочину; слідчий суддя не надав оцінки характеристиці з місця проживання підозрюваного, відповідно до якої ОСОБА_7 розлучений, ніде не працює, проживає разом із батьками; твердження суду про те, що свідки у кримінальному провадження допитані не відповідають дійсності, оскільки всі свідки - очевидці події, які знаходились на тротуарі поруч з потерпілим, наразі не допитані.

Із цих підстав, як такі, що не знаходять свого підтвердження, спростовуються наведеними вище судженнями, а відтак визнаються безпідставними та необґрунтованими, апеляційний суд не бере до уваги і доводи апеляційної скарги про те, що слідчий суддя під час розгляду клопотання залишив поза увагою наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, не врахував дані про особу підозрюваного ОСОБА_7 та обставини вчиненого ним кримінального правопорушення.

При оцінці доводів апеляційної скарги про те, що наведені слідчим ризики підтверджені належними та достовірними доказами, які слідчим суддею проігноровані, апеляційний суд звертає увагу на те, що наведені ризики, передбачені п. п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, слідчим суддею визнані доведеними і стороною захисту не оспорюються, однак слідчий суддя дійшов обґрунтованого висновку про те, що запобіганню їх настанню буде достатнім застосування щодо підозрюваного запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту, із цим погоджується і апеляційний суд.

На інші доводи в обґрунтування незаконності судового рішення в апеляційній скарзі не вказується, і таких даних у ході розгляду апеляційної скарги колегією суддів не встановлено.

Разом із тим, слідчим суддею встановлено строк дії запобіжного заходу відповідно до вимог ч. 6 ст. 181 КПК України, а також обґрунтовано, відповідно до ч. 5 ст. 194 КПК України, покладено на підозрюваного такі процесуальні обов`язки: цілодобового не залишати житло за місцем фактичного проживання за адресою: АДРЕСА_1 , без дозволу слідчого, прокурора, суду; прибувати до визначеної службової особи - слідчого, прокурора, суду за першою вимогою; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання, залежно від стадії кримінального провадження; при наявності здати на зберігання слідчому у кримінальному провадженні свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну; утриматися від спілкування з потерпілим та свідками у даному кримінальному провадженні, - до 03 січня 2024 року включно.

Процесуальних порушень, які б могли слугувати підставами для скасування ухвали слідчого судді, колегією суддів не встановлено.

За таких обставин, колегія суддів доходить висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, а ухвала слідчого судді, відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 407 КПК України, як законна та обґрунтована, підлягає залишенню без зміни.

Приймаючи рішення колегія суддів також бере до уваги положення ст. 26 КПК України, зокрема, те, що сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та в спосіб, передбачених цим Кодексом; положення ст. 404 цього Кодексу в частині перегляду судового рішення в межах апеляційної скарги; що під час апеляційного розгляду не встановлено фактів, які б могли вплинути на висновки слідчого судді чи спростувати їх, і на такі стороною обвинувачення не вказується; що строк дії оскаржуваної ухвали на момент розгляду апеляційної скарги сплив, що свідчить про те, що така втратила чинність у часі.

Керуючись ст. ст. 176-183, 194, 404, 405, 407, 418, 419, 422 КПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу, яку подала прокурорка ОСОБА_5 , залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Хустського районного суду Закарпатської області від 03 листопада 2023 року, якою відмовлено у задоволенні погодженого прокурором клопотання слідчого у кримінальному провадженні № 0000538, внесеному 03.09.2023 до Єдиного реєстру досудових розслідувань, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України, ОСОБА_7 та обрано відносно ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту із забороною залишати житло за місцем фактичного проживання за адресою: АДРЕСА_1 до 03 січня 2024 року включно з покладенням на підозрюваного відповідних процесуальних обов`язків, - залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною й відповідно до ч. 4 ст. 424 КПК України оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді: