Подільський районний суд міста Києва
У Х В А Л А

09 листопада 2023 року м. Київ

Подільський районний суд міста Києва у складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

за участю :

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

представника КНП «Клінічна лікарня «ПСИХІАТРІЯ» ОСОБА_5 ,

особи, щодо якої вирішується питання про зміну примусових заходів медичного характеру ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві заяву директора КНП «Клінічна лікарня «Психіатрія» про зміну застосування примусових заходів медичного характеру у вигляді надання стаціонарної допомоги у психіатричному відділенні зі звичайним режимом нагляду на амбулаторну примусову допомогу ОСОБА_6 ,

В С Т А Н О В И В:

До Подільського районного суду в м. Києві надійшла заява директора КНП «Клінічна лікарня «Психіатрія» про зміну застосування примусових заходів медичного характеру у вигляді надання стаціонарної допомоги у психіатричному відділенні зі звичайним режимом нагляду на амбулаторну примусову допомогу ОСОБА_6 .

В обґрунтування поданої заяви посилається на те, що за час лікування поведінкові порушення значно зменшились та ступінь суспільної небезпечності пацієнта мінімальна, тому пацієнт потребує зміну примусових заходів медичного характеру.

Представник КНП - лікар-психіатр у судовому засіданні заяву підтримав та просив її задовольнити.

ОСОБА_6 у судовому засіданні повідомив, що не вважає себе хворим, заперечив, що вчинив суспільно небезпечне діяння, не вважає, що йому потрібно продовжувати лікування.

Захисник ОСОБА_6 - адвокат ОСОБА_4 просив задовольнити клопотання та змінити примусові заходи медичного характеру.

Прокурор у судовому засіданні заперечувала проти задоволення заяви, зазначивши що підстав для її задоволення немає, оскільки ОСОБА_6 нетривалий час перебуває під наглядом лікарів, суду пояснив, що вважає себе здоровим, заперечує вчинення ним суспільно-небезпечного діяння, передбаченого ч. 2 ст. 156 КК України, що не узгоджується з його поясненнями про намір продовжити лікування самостійно, а тому заява подана передчасно.

Суд, заслухавши думку учасників, дослідивши висновок комісії лікарів-психіатрів, вважає, що у задоволенні заяви про припинення примусових заходів медичного характеру слід відмовити з огляду на таке.

Ухвалою Подільського районного суду м. Києва від 09.06.2023 ОСОБА_6 продовжено примусові заходи медичного характеру зі звичайним режимом нагляду строком на 6 місяців.

Відповідно до ч. 1 ст. 514 КПК України продовження, зміна або припинення застосування примусових заходів медичного характеру здійснюється на підставі ухвали суду, в межах територіальної юрисдикції якого застосовується цей захід чи відбувається лікування.

Частиною першою статті 95 КК України та частиною третьою статті 19 Закону України «Про психіатричну допомогу» регламентовано, що продовження застосування примусових заходів медичного характеру здійснюється судом за заявою представника закладу з надання психіатричної допомоги (лікаря-психіатра), який надає особі психіатричну допомогу.

Зі змісту ч. 2 ст. 95 КК України та ч. 3 ст. 19 Закону України «Про психіатричну допомогу» вбачається, що у разі необхідності продовження застосування примусового заходу медичного характеру понад 6 місяців представник закладу з надання психіатричної допомоги (лікар-психіатр), який надає особі таку психіатричну допомогу, повинен направити до суду за місцем знаходження закладу з надання психіатричної допомоги заяву про продовження застосування примусового заходу. До заяви додається висновок комісії лікарів-психіатрів, який містить обґрунтування про необхідність продовження надання особі такої психіатричної допомоги.

Як убачається із поданого в обґрунтування заяви висновку комісії лікарів-психіатрів від 20 жовтня 2023 року, у даних психологічного дослідження ОСОБА_6 вказано, що на перший план виступає порушення мислення у вигляді: паралогічне, непослідовне, різнопланове, аморфне, з елементами асоціативних розривів з емоційно-вольовою нестійкою, сплощеністю, підозрілістю, інтровертованістю, античністю, зворотливістю, скритністю, на фоні несформованої критики ВКХ, процеси оперативної сторони мислення узагальнення та абстрагування викривлені у вигляді актуалізації мало суттєвих, вторинних «латентних» ознак, відстороненості, байдужості, формальності, тип пристосувальної поведінки недостатній, рівень адаптивних ресурсів особистості низький, мотиваційно-вольової поведінки недостатній, рівень адаптивних ресурсів особистості низький.

З огляду на викладене, відсутні підстави вважати, що рівень суспільної небезпеки внаслідок вчинення суспільно-небезпечного діяння, відповідальність за яке передбачена ч. 2 ст. 156 КК України, взагалі зменшився від дати судового рішення про застосування примусових заходів медичного характеру.

Враховуючи ступінь суспільно небезпечного діяння, обставини та спосіб його вчинення, а також психічний стан ОСОБА_6 , ставлення до скоєного, можливі непередбачувані наслідки його перебування поза наглядом лікарів-психіатрів, суд доходить висновку про передчасність подання заяви про зміну примусових заходів медичного характеру ОСОБА_6 .

Керуючись ст. 95 КК України, ст. 514 КПК України, ст. 19 Закону України «Про психіатричну допомогу», суд

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні заяви директора КНП «Клінічна лікарня «Психіатрія» про зміну застосування примусових заходів медичного характеру у вигляді надання стаціонарної допомоги у психіатричному відділенні зі звичайним режимом нагляду на амбулаторну примусову допомогу ОСОБА_6 - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Подільський районний суд міста Києва протягом 7 днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1