Роздільнянський районний суд Одеської області
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 511/786/22

Номер провадження: 1-кс/511/1486/23

09.10.2023 року слідчий суддя Роздільнянського районного суду Одеської областіОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , старшого дізнавача ОСОБА_3 , користувача майна ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Роздільна Одеської області, клопотання представника ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_5 про скасування арешту майна, -

ВСТАНОВИВ:

На адресу Роздільнянського районного суду Одеської області надійшло вищевказане клопотання, згідно якого адвокат ОСОБА_5 просить скасувати повністю арешт, накладений ухвалою Роздільнянського районного суду Одеської області від 4 травня 2022 року (справа №511/786/22) на автомобіль марки «Volkswagen Transporter», 2008 року випуску, державний номер НОМЕР_1 , номер кузова: НОМЕР_2 , та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 , видане ТСЦ 4643 від 13 грудня 2019 року на ім`я ОСОБА_6 .

Стисле обгрунтування клопотання.

4 травня 2022 року Роздільнянським районним судом Одеської області накладено арешт у вигляді заборони користування та відчуження на вищевказане майно за результатами розгляду клопотання, подане в рамках кримінального провадження №0000067 від 3 травня 2022 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого статтею 290 КК України.

В подальшому, вказаний арешт було скасовано в частині заборони користування (в порядку статті 174 КПК України).

Далі, кримінальне провадження №0000067 від 3 травня 2022 року було закрито у зв`язку з встановленням відсутності в діянні складу кримінального правопорушення.

Адвокат ОСОБА_5 звернувся з клопотанням про скасування арешту майна, однак, до проведення судового розгляду вказаного клопотання, прокурором було скасовано постанову дізнавача про закриття кримінального провадження та слідчим суддею відмовлено в задоволенні клопотання про скасування арешту майна.

Поряд з цим, наразі жодні слідчі дії з транспортним засобом не проводяться, що у свою чергу вказує на відсутність потреби в подальшому арешті майна та обмежені права користуватись та розпоряджатись транспортним засобом.

Позиція учасників справи.

ОСОБА_4 клопотання підтримав, просив задовольнити.

Адвокат ОСОБА_5 надіслав на адресу суду заяву, згідно якої просив розгляд клопотання проводити без його участі, клопотання підтримує та просить задовольнити.

Старший дізнавач СД Роздільнянського РВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 заперечував проти задоволення вказаного клопотання, оскільки наразі не відпала потреба у застосуванні вказаного заходу забезпечення кримінального провадження.

Прокурор Роздільнянської окружної прокуратури ОСОБА_7 та дізнавач СД Роздільнянського РВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_8 в судове засідання не з`явились, належним чином повідомлялись про дату, час та місце розгляду клопотання.

Висновки слідчого судді за результатами розгляду клопотання.

Сектором дізнання Роздільнянського РВП ГУНП в Одеській області проводиться досудове розслідування по матеріалам кримінального провадження №0000067 від 3 травня 2022 року, за ознаками злочину, передбаченого статтею 290 КК України.

4 травня 2022 року слідчим суддею Роздільнянським районним судом Одеської області ОСОБА_1 було накладено арешт на вищевказане майно у вигляді заборони відчуження та використання.

В подальшому, 29 червня 2022 року вказаний арешт був скасований в частині заборони користування, в іншій частині арешт залишено у силі.

Як вбачається з матеріалів клопотання, 30 грудня 2022 року дізнавач СД Роздільнянського РВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_8 прийняв постанову про закриття кримінального провадження, яку в подальшому прокурор Роздільнянської окружної прокуратури ОСОБА_7 скасував.

З диспозиції частини першої статті 174 КПК України вбачається, що арешт може бути скасовано повністю чи частково, якщо буде доведено, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Відповідно до частини 1 статті 131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Пункт 7 частини другої статті 131 КПК України визначає, що заходами забезпечення кримінального провадження є арешт майна.

Як встановлено слідчим суддею, після скасування постанови про закриття кримінального провадження прокурором Роздільнянської окружної прокуратури ОСОБА_9 було надано дізнавачу вказівка щодо проведення слідчих дій, про виконання яких останній зобов`язаний повідомити процесуального керівника в строк 20 жовтня 2023 року.

Стаття 2 КПК України визначає, що завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до положень статті першої Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Проте попередні положення жодним чином не обмежують право держави вводити в дію такі закони, які вона вважає за необхідне, щоб здійснювати контроль за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів.

Обтяження відповідного майна арештом становить втручання держави у право на мирне володіння майном у значенні другого речення першого пункту статті 1 Першого протоколу. Таке втручання має відбуватись із чітким, послідовним дотриманням вимог національного закону та забезпеченням гарантій захисту основоположних прав особи, має бути законним та пропорційним.

У своїх висновках ЄСПЛ неодноразово нагадував, що перша та найважливіша вимога статті 1 Протоколу 1 полягає в тому, що будь-яке втручання публічної влади в право на мирне володіння майном має бути законним, п. 1 дозволяє позбавлення власності лише «на умовах, передбачених законом», а п. 2 визначає, що держави мають право здійснювати контроль за користуванням майном шляхом ведення в дію «законів». Більше того, верховенство права, один з фундаментальних принципів демократичного суспільства, є наскрізним принципом усіх статей конвенції (рішення у справах «Амюр» проти Франції», «Колишній король Греції та інші проти Греції» та «Малама проти Греції»).

У рішенні Європейського суду з прав людини від 07.06.2007 року по справі «Смирнов проти Росії» було висловлено правову позицію про те, що при вирішенні питання про можливість утримання державою речових доказів належить забезпечувати справедливу рівновагу між, з одного боку, суспільним інтересом та правомірною метою, а з іншого боку вимогами охорони фундаментальних прав особи. Для утримання речей державою у кожному випадку має існувати очевидна істотна причина.

Відповідно до пункту 42 рішення Європейського Суду з прав людини від 13 січня 2011 року у справі «Михалкова та інші проти України» розтлумачено, що за статтею 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод держава зобов`язана «гарантувати кожному, хто перебуває під її юрисдикцією, права і свободи, визначені у Конвенції», що також опосередковано вимагає наявності будь-якої форми ефективного розслідування. Розслідування має бути ретельним, безстороннім і сумлінним. Розслідування повинне забезпечити встановлення винних осіб та їх покарання. Органи державної влади повинні вжити всіх заходів для отримання всіх наявних доказів, які мають відношення до події, показань очевидців, доказів, експертиз. Будь-які недоліки у розслідуванні, які підривають його здатність встановити відповідальну особу, створюють ризик недодержання такого стандарту.

На підставі викладеного, оскільки наразі триває досудове розслідування по вказаному кримінальному провадженню, слідчий суддя прийшов до висновку, що адвокатом ОСОБА_5 не доведено, що наразі відпала потреба у накладенні арешту в частині заборони відчуження на вищевказане майно.

При цьому, слідчий суддя критично ставиться до тверджень адвоката ОСОБА_5 відносно наявності обмеження права користування транспортним засобом, оскільки арешт у вказаній частині скасовано та транспортний засіб перебуває у користанні ОСОБА_4 .

Керуючись статтями 131, 132, 167, 174, 309 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити в задоволенні клопотання представника ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_5 про скасування повністю арешту майна, який було накладено 4 травня 2022 року слідчим суддею Роздільнянського районного суду Одеської області ОСОБА_1 на автомобіль марки «Volkswagen Transporter», 2008 року випуску, державний номер НОМЕР_1 , номер кузова: НОМЕР_2 , та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 , видане ТСЦ 4643 від 13 грудня 2019 року на ім`я ОСОБА_6 (справа № 511/786/22, номер провадження: 1-кс/511/274/22).

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя: ОСОБА_1