ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 листопада 2023 року Дніпровський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря ОСОБА_5 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_6 ,

підозрюваного ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні у м. Дніпрі, матеріали з кримінального провадження №0001459 за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_8 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 , на ухвалу слідчого судді Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 19 листопада 2023 року, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, стосовно

ОСОБА_7 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,-

підозрюваного за ч.2 ст. 307 КК України,

В С Т А Н О В И В:

Ухвалою слідчого судді від 19 листопада 2023 року застосовано стосовно ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 15 січня 2024 року включно,та визначено заставу в сумі 161 040 грн.

Своє рішення слідчий суддя мотивував обґрунтованою підозрою стосовно ОСОБА_7 та встановив наявність ризиків, що останній може переховуватися від суду та слідства, впливати на свідків у кримінальному провадженні, вчинити інше кримінальне правопорушення, а також слідчий суддя врахував обставини зазначені в ст. 178 КПК України, тому дійшов висновку про необхідність застосування виключного запобіжного заходу. На підставі статті 182 КПК України, слідчий суддя визначив заставу.

В апеляційній скарзі захисник просить скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову ухвалу, якою застосувати до ОСОБА_7 домашній арешт або зменшити заставу.

Вимоги апеляційної скарги обгрунтовані тим, що рішення слідчого судді незаконне, так як прокурор не довів наявність ризиків, і вони спростовуються поведінкою ОСОБА_7 який не приховував отримані посилки, і надав їх працівнику поліції. При цьому, підозрюваний визнає винну і в разі застосування домашнього арешту, виконання ухвали покладається на орган Національної поліції за місцем мешкання підозрюваного. Захисник вказує, що перебуваючи під домашнім арештом у м. Харкові підозрюваний не зможе впливати на свідків, які проживають у м. Дніпрі. Крім цього, ОСОБА_7 є раніше не судимою особою, закінчив програму біблійної школи, навчався у Центрі професійно-технічної освіти у м. Харків, де позитивно характеризувався. Визначений розмір застави для підозрюваного є непомірним.

В апеляційному суді захисник та ОСОБА_7 підтримали вимоги апеляційної скарги.

Прокурор заперечував проти задоволення апеляційної скарги.

Заслухавши головуючого суддю, пояснення учасників процесу, перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали клопотання про застосування запобіжного заходу, апеляційний суд вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення.

Висновки слідчого судді про застосування до ОСОБА_7 міри запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою апеляційний суд вважає правильними.

Згідно до ч.1 ст.177 КПК України метою застосування запобіжних заходів є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим, покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобіганням спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування чи/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

У відповідності до ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Так, наданими до клопотання слідчого матеріалами підтверджується, що ВП №3 Дніпровського РУП ГУНП в Дніпропетровській області здійснюється досудове розслідування кримінального провадження, яке внесене до ЄРДР під № 0001759 від 11 листопада 2023 року, за ознаками злочину, передбаченого ч.2 ст. 307 КК України(а.с.7)

17 листопада 2023 року ОСОБА_7 затримано в порядку ст. 208 КПК України та повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.307 КК України. (а.с.18-20, 87-93)

Слідчий суддя встановив обґрунтованість підозри стосовно ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення за ч.2 ст. 307 КК України, яка не оскаржується в апеляційній скарзі, тому на підставі ч.1 ст. 404 КПК України, не перевіряється.

Апеляційний суд також вважає обґрунтованими висновки слідчого судді про наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч.1ст. 177 КПК України, що підозрюваний ОСОБА_7 може: переховуватися від досудового розслідування або суду; впливати на свідків у кримінальному провадженні; вчинити інше кримінальне правопорушення; оскільки ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину, не має постійного офіційного місця роботи, не одружений, малолітніх та неповнолітніх дітей, а також непрацездатних осіб на утриманні не має. Разом з цим, ОСОБА_7 зареєстрований та проживає в Харківській області, а квартиру де був проведений обшуку підозрюваний орендував. При цьому, апеляційний суд враховує встановлену КПК України, процедуру отримання показань від осіб, які є свідками у кримінальному провадженні, відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 23, ст. 224, ч. 4 ст. 95 КПК України, оскільки покази свідків, які станом на даний час ще не допитані в судовому засіданні, мають істотне значення для проведення повного, всебічного та неупередженого досудового розслідування. Разом з цим, стосовно підозрюваного до суду І інстанції направлено обвинувальні акти за ч.3 ст. 185, ч.2 ст. 186 КК України за вчинення корисливих кримінальних правопорушень.

Оцінюючи вищевказані обставини, апеляційний суд зважає на практику ЄСПЛ, що тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» № 33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів», а в справі «Москаленко проти України», зазначено, що обґрунтована підозра щодо вчинення заявником тяжкого злочину могла первісно виправдовувати його тримання під вартою. Необхідність забезпечити належний хід провадження (зокрема, для отримання показань свідків) також була достатньою підставою для первісного тримання заявника під вартою. Суд визнає, що, враховуючи серйозність висунутих щодо заявника обвинувачень, державні органи могли виправдано вважати, що такий ризик існує.

Слідчий суддя, оцінив всі обставини справи, у зв`язку з чим, дійшов до вірного висновку, що підстав для застосування стосовно ОСОБА_7 більш м`якого запобіжного заходу не має, так як він не зможе забезпечити запобіганню встановлених слідчим суддею ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч.1 ст. 177 КПК України. Домашній арешт про який просить захисник в апеляційній скарзі на переконання апеляційного суду, враховуючи обставини вчинення злочину, який був вчинений ОСОБА_7 в іншій області, не за місцем проживання останнього, а також, що підозрюваний проживає в Харківській області не забезпечить належну поведінку останнього.

Стосовно доводів апеляційної скарги про характеризуючі дані щодо ОСОБА_7 , то апеляційний суд вважає, що вони також не дають підстав для застосування іншого більш м`якого запобіжного заходу, за наявності обґрунтованої підозри та встановлених ризиків.

Слідчий суддя визначаючи розмір застави ОСОБА_7 врахував вказані норми закону, які дають підстави для обрання застави в розмірі в межах норм п.3 ч.5 ст. 182 КПК України, а також врахував характер вчинення кримінального правопорушення, тому слідчий суддя обґрунтовано визначив заставу у розмірі 60 прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 161 040 грн., і узгоджується з вимогами зазначених положень КПК України, якими передбачено обов`язок слідчого судді визначити розмір застави достатньої для виконання підозрюваним обов`язків, передбачених цим Кодексом. Апеляційний суд вважає, що такий розмір застави є правильним беручи до уваги наявність ризиків та дані про особу підозрюваного ОСОБА_7 .

Таким чином, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді без змін.

Керуючись ст.ст. 405, 407, 419, 422 КПК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 19 листопада 2023 року, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, стосовно ОСОБА_7 , підозрюваного за ч.2 ст. 307 КК Українизалишити без змін.

Ухвала набирає чинності з моменту її проголошення і оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4