ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/821/510/23 Справа № 703/4796/23 Категорія: ст.183 КПК УкраїниГоловуючий у І інстанції ОСОБА_1 Доповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 жовтня 2023 року Черкаський апеляційний суд в складі суддів:

суддя-доповідач ОСОБА_2

судді ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретар ОСОБА_5

за участі:

прокурора ОСОБА_6

підозрюваного ОСОБА_7

захисника адвоката ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_8 захисника підозрюваного ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 03.10.2023, якою відносно

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Суходольск

Луганської області, громадянина України, військовослужбовця, одруженого, на утриманні

малолітніх чи неповнолітніх дітей не має, проживаючого за адресою:

АДРЕСА_1 , раніше неодноразово судимого:

- 26.11.1997 Краснодонським міським судом Луганської області за ч.1 ст.106, ч.2 ст.140 КК України до 6 років позбавлення волі;

- 24.01.2001 Краснодонським міським судом Луганської області за ч.3 ст.140 КК України до 4 років 6 місяців позбавлення волі з конфіскацією майна;

- 16.03.2004 Краснодонським міським судом Луганської області за ч.2 ст.186, ст.69, ст.71 КК України до 3 років 3 місяців позбавлення волі;

- 31.10.2008 Свердловським міським судом Луганської області за ч.2 ст.186, ч.1 ст.187, ч.2 ст.190, ст.70 КК України до 4 років позбавлення волі;

- 18.03.2009 Краснодонським міським судом Луганської області за ч.3 ст.185, ч.4 ст.70 КК України до 4 років 3 місяців позбавлення волі;

- 05.06.2012 Краснодонським міським судом Луганської області за ч.2 ст.15, ч.2 ст.186, ст.69, ст.71 КК України до 1 року 1 місяця позбавлення волі; звільнився 08.02.2013 року по відбуттю строку покарання;

- 05.08.2016 Буринським районним судом Сумської області за ч.2 ст.187, ч.1 ст.350 КК України, із застосуванням ч.1 ст.70 КК України остаточно до покарання у виді 7 років позбавлення волі; зі слів - звільнився 24.02.2022 по відбуттю строку покарання,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15, ч.4 ст.185 КК України,

застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою на строк 60 днів до 28.11.2023 включно з визначенням розміру застави,

в с т а н о в и в :

ухвалою слідчого судді Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 03.10.2023 задоволено клопотання слідчого СВ ВП №2 Черкаського районного управління поліції ГУНП в Черкаській області ОСОБА_9 , погоджене прокурором Смілянської окружної прокуратури ОСОБА_6 , та застосовано до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у виді тримання під вартою на строк 60 днів, в межах строку досудового розслідування, який обчислювати з 30.09.2023по 28.11.2023 року включно, з визначенням розміру застави у розмірі 50 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 134200 гривень.

Вирішуючи питання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя виходив з наявності обґрунтованої підозри у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст. 185 КК України, даних про особу підозрюваного, який, зокрема, неодноразово був засуджений за вчинення злочинів проти власності та доведеність стороною обвинувачення обставин щодо наявності ризиків, передбачених ст.177 КПК України.

Не погоджуючись з такою ухвалою слідчого судді, захисник підозрюваного подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову ухвалу, якою застосувати запобіжний захід відносно ОСОБА_7 у вигляді цілодобового домашнього арешту з покладенням на обвинуваченого обов`язків (за визначенням суду за місцем подальшого проходження служби останнього).

В обґрунтування апеляційної скарги захисник вказує, що прокурор не обґрунтував того, чому не можливо застосувати більш м`який (альтернативний) запобіжний захід до підозрюваного, ризики, на які вказує прокурор, перебільшені, початкові ризики на початку розслідування з часом зменшились.

Також адвокат зазначає, що сам ОСОБА_7 вказує, що має постійне місце проживання у м. Суми, з його слів раніше притягувався до кримінальної відповідальності, але покарання відбув і судимості погашені; був призваний за мобілізацією через в/ч НОМЕР_1 та надалі проходить військову службу із захисту територіальної цілісності України в лавах ЗСУ у в/ч НОМЕР_2 , НОМЕР_3 бригада; за місцем проживання та проходження служби характеризується позитивно.

Вважають, що на даний час ОСОБА_7 потрібен країні у виконанні і проходженні подальшої служби у лавах ЗСУ, де зможе принести більше користі .

Крім того, ОСОБА_7 свою вину в інкримінованому діянні визнав повністю, щиросердно розкаявся, свої дії засуджує, попросив у всіх вибачення, вказує, що буде співпрацювати зі слідством , буде на зв`язку з слідчим і прокурором, за першим викликом та вимогою слідчого буде прибувати до органу досудового розслідування та суду, братиме активну участь у розслідуванні справи, на свідків та інших учасників справи не тиснув і тиснути не буде, надав вичерпні покази по справ чим сприяє розслідуванню; майно вилучене і повернуто власнику.

Вважають тримання підозрюваного під вартою до завершення розгляду вказаного провадження в суді надмірним, обтяжливим, негуманним.

Заслухавши доповідь судді, думку захисника, підозрюваного, які просили задовольнити апеляційну скаргу, думку прокурора, який просив відмовити у задоволенні апеляційної скарги, вивчивши матеріали клопотання та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає наступне.

Розглядаючи питання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, слідчий суддя для прийняття законного й обґрунтованого рішення відповідно до ст.ст. 178, 199 КПК України та практики ЄСПЛ, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки. При цьому наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Відповідно до вимог ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь ймовірності того, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству.

Крім того, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, суд повинен врахувати обставини, передбачені ст. 178 КПК України, зокрема, тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа та дані, які її характеризують і можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Згідно з ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Як вбачається з представлених в апеляційний суд матеріалів, СВ відділом поліції №2 Черкаського РУП ГУНП в Черкаській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000750 від 30.09.2023 року, за підозрою ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 185 КК України.

Згідно витягу з ЄРДР внесено відомості про вчинення кримінального правопорушення з правовою кваліфікацією за ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 185 КК України з фабулою: «30.09.2023 до відділу поліції №2 Черкаського РУП ГУНП в Черкаській області надійшло повідомлення про те, що 30 вересня 2023 року близько 15 години 10 хвилин невідома особа, під час дії воєнного стану, проникла на територію Шевченківської дирекції електропостачання, що по АДРЕСА_2 , де з приміщення майстерні намагалася викрасти майно, однак в подальшому була затримана працівниками охорони».

30.09.2023 ОСОБА_7 затримано в порядку ст. 208 КПК України.

01.10.2023 року ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 185 КК України.

Причетність ОСОБА_7 до вчинення кримінального правопорушення підтверджується: рапортом інспектора-чергового ЧЧ СМ відділу поліції №2 Черкаського РУП ГУНП в Черкаській області ОСОБА_10 від 30.09.2023; протоколом прийняття заяви про кримінальне правопорушення та іншу подію від 30.09.2023; протоколом допиту потерпілого ОСОБА_11 від 30.09.2023; протоколом огляду місця події від 30.09.2023; протоколом затримання ОСОБА_7 за підозрою у вчиненні злочину від 30.09.2023; протоколом допиту свідка ОСОБА_12 від 30.09.2023; протоколом допиту свідка ОСОБА_13 від 30.09.2023; протоколом допиту свідка ОСОБА_14 від 30.09.2023.

Слідчий звернувся до слідчого судді з клопотанням, яким просив застосувати відносно підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в межах строку досудового розслідування, що не перевищує 60 діб, з утриманням у Черкаському СІЗО, з можливістю визначення застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, у розмірі 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Крім того, з вироку Буринського районного суду Сумської області від 05 серпня 2016 року, ОСОБА_7 визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.187 та ч.1 ст.350 КК України, та, з урахуванням ч.1 ст.70 КК України, йому призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 7 років з конфіскацією всього належного йому майна.

При цьому, у вказаному вироку зазначено, що ОСОБА_7 раніше неодноразово був засуджений, а саме: 26 листопада 1997 року Краснодонським міським судом Луганської області за ч.1 ст.106, ч.2 ст.140 КК України до 6 років позбавлення волі; 24 січня 2001 року Краснодонським міським судом Луганської області за ч.3 ст.140 КК України до 4 років 6 місяців позбавлення волі з конфіскацією майна; 16 березня 2004 року Краснодонським міським судом Луганської області за ч.2 ст.186, ст.69, ст.71 КК України до 3 років 3 місяців позбавлення волі; 31 жовтня 2008 року Свердловським міським судом Луганської області за ч.2 ст.186, ч.1 ст.187,ч.2 ст.190, ст.70 КК України до 4 років позбавлення волі; 18 березня 2009 року Краснодонським міським судом Луганської області за ч.3 ст.185, ч.4 ст.70 КК України до 4 років 3 місяців позбавлення волі; 05 червня 2012 року Краснодонським міським судом Луганської області за ч.2 ст.15, ч.2 ст.186, ст.69, ст.71 КК України до 1 року 1 місяця позбавлення волі, звільнений 08 лютого 2013 року по відбуттю строку покарання.

За наслідками розгляду клопотання слідчий суддя зазначив, що ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст. 185 КК України, взято до уваги особу підозрюваного та доведеність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, вказаних слідчим у клопотанні.

З такими висновками слідчого судді повністю погоджується й апеляційний суд.

Розглядаючи дане клопотання, слід врахувати позицію Європейського суду з прав людини з приводу того, що серйозність пред`явленого обвинувачення і ризик втечі може бути аргументом при обранні запобіжного заходу і відповідно до п.3 ст.5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод тримання під вартою може бути виправданим тільки за наявності конкретного суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості переважає принцип поваги до свободи особистості.

Оцінюючи вищевказані обставини, апеляційний суд також зважає на практику ЄСПЛ, зокрема, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте, таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26.07.2001 ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Також ЄСПЛ неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням конкретних обставин. Тримання особи під вартою може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які незважаючи на існування презумпції невинуватості переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи. При розгляді питання про доцільність тримання особи під вартою судовий орган повинен брати до уваги фактори, які можуть мати відношення до справи: характер (обставини) і тяжкість передбачуваного злочину; підвищена суспільна небезпечність інкримінованого обвинуваченому злочину; обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила злочин; покарання, яке можливо буде призначено в результаті засудження; ризик переховування від суду; можливість вчинення іншого правопорушення особою; характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки з суспільством (п. 79 рішення ЄСПЛ у справі «Харченко проти України» від 10.02.2011, рішення «Лабіта проти Італії» від 06.04.2000, рішення «Летельє проти Франції» від 26.06.1991).

В противагу посиланням в апеляційній скарзі захисника на позитивні характеристики підозрюваного, його щире каяття, бажання проходити службу у лавах ЗСУ та інше, з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, позитивні характеристики про які вказано в апеляційній скарзі у матеріалах справи відсутні, захисник посилається на них зі слів підозрюваного. Натомість, згідно витягу із наказу командира військової частини НОМЕР_2 (по стройовій частині) від 01.05.2023 №121 солдат ОСОБА_7 , старший стрілець оператор 3 механізованого відділення 2 механізованого взводу 1 механізованої роти 1 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_2 знятий з грошового забезпечення 30.04.2023, знятий з продовольчого забезпечення з 02.05.2023 в зв`язку з самовільним залишенням частини (а.с.49).

Крім того, підозрюваний неодноразово засуджений за вчинення численних злочинів проти власності, із застосуванням насильства, про що свідчить, зокрема, копія вироку Буринського районного суду Сумської області від 05.08.2016 (а.с.45-48), а також надана прокурором інформаційна довідка про наявність судимостей.

Вказане свідчить про стійке неприйняття підозрюваним загальновизнаних у суспільстві правил поведінки та моральності і характеризує його як особу, яка становить підвищену суспільну небезпеку.

Як вбачається з оскаржуваної ухвали слідчого судді, при розгляді питання щодо обрання підозрюваному запобіжного заходу у виді тримання під вартою вищезазначених вимог кримінального процесуального закону дотримано належним чином.

Так, слідчим суддею були заслухані пояснення прокурора, слідчого, підозрюваного та його захисника для з`ясування обставин, що мають значення при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, які були оцінені слідчим суддею в сукупності та стали підставою для прийняття відповідного судового рішення, кожен з доводів захисника в апеляційній скарзі був предметом розгляду слідчого судді під час вирішення клопотання слідчого у даному провадженні.

Посилання сторони захисту щодо можливості обрання ОСОБА_7 запобіжного заходу не пов`язаного із триманням під вартою були предметом розгляду слідчим суддею та їм дана належна процесуальна оцінка, що спростовує їх і в апеляційній скарзі.

З огляду на викладене, доводи апеляційної скарги правильності висновків слідчого судді не спростовують.

Апеляційний суд вважає, що слідчим суддею об`єктивно встановлено існування обставин, які виправдовують тримання підозрюваного ОСОБА_7 під вартою, оскільки стороною обвинувачення доведено існування ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, які на час розгляду питання про обрання запобіжного заходу обґрунтовано існують і в сукупності з даними про його особу підтверджують на даному етапі кримінального провадження потребу в триманні останнього під вартою з можливістю внесення застави, а даних щодо неможливості застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою слідчому судді не надано.

Підстав вважати, що інші, менш суворі запобіжні заходи, передбачені ст. 176 КПК України, можуть забезпечити виконання підозрюваним процесуальних обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, апеляційний суд не вбачає.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Згідно п. 1 ч. 3 ст. 407 КПК України за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвалу слідчого судді суд апеляційної інстанції має право залишити ухвалу без змін.

З урахуванням викладеного, рішення слідчого судді є законним та обґрунтованим, ухваленим на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені достатніми доказами, дослідженими та оціненими судом, а тому апеляційна скарга захисника підозрюваного ОСОБА_7 задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 183, 193, 194, 199, 405, 407, 418, 419, 422 КПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в :

ухвалу слідчого судді Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 03.10.2023 про застосування відносно ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів до 28.11.2023 включно з визначенням розміру застави залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника підозрюваного залишити без задоволення.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач

Судді