Справа № 495/129/24
№ провадження 1-кс/495/35/2024
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 січня 2024 року м. Білгород - Дністровський

Слідчий суддя Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області ОСОБА_1 ,при секретарі ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Білгород-Дністровському клопотання слідчого СВ Білгород-Дністровського РВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 про накладення арешту на майно, -

В С Т А Н О В И В:

До Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області 05.01.2024 року надійшло клопотання слідчого СВ Білгород-Дністровського РВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 про накладення арешту на майно, яке було надано в рамках кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000030 від 03.01.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

Виклад обставин, зазначених у клопотанні.

03.01.2024 до Білгород-Дністровського РВП ГУНП в Одеській області надійшла заява від ОСОБА_4 про те, що 30.12.2023 невстановлена особа, здійснила викрадення товару в приміщенні магазину «Аврора», який розташований за адресою: вул. Першотравнева, буд. 78, м. Білгород-Дністровський, Одеська область, чим завдала матеріальний збиток ТОВ «Вигідна покупка».

В ході проведення досудового розслідування, 04.01.202 в приміщенні службового кабінету №211 Білгород-Дністровського РВП ГУНП в Одеській області було здійснено огляд за участі ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який добровільно видав для проведення огляду майно, котрий останній викрав в приміщенні магазину «Аврора» ТОВ «Вигідна покупка», за адресою: вул. Першотравнева, буд. 78, м. Білгород-Дністровський, Одеська область, а саме: степлер монтажний BELT зі скобами в кількості 2 одиниці; флеш-накопичувач APACER AH333 типу USB чорного кольору, об`ємом 32 GB; флеш-накопичувач Touch & GO типу MicroSD UHS-1, об`ємом 32 GB в кількості 2 одиниці; флеш-накопичувач Touch & GO Veg. 121 типу USB чорного кольору, об`ємом 16 GB в кількості 3 одиниці; флеш-накопичувач Touch & GO типу MicroSD UHS-1, об`ємом 64 GB в кількості 3 одиниці. Після проведення огляду вказані предмети було вилучено та упаковано в полімерний сейф-пакет INZ 2106185.

Постановою слідчого СВ Білгород-Дністровського РВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 степлер монтажний BELT зі скобами в кількості 2 одиниці; флеш-накопичувач APACER AH333 типу USB чорного кольору, об`ємом 32 GB; флеш-накопичувач Touch & GO типу MicroSD UHS-1, об`ємом 32 GB в кількості 2 одиниці; флеш-накопичувач Touch & GO Veg. 121 типу USB чорного кольору, об`ємом 16 GB в кількості 3 одиниці; флеш-накопичувач Touch & GO типу MicroSD UHS-1, об`ємом 64 GB в кількості 3 одиниці, які було вилучено та упаковано в полімерний сейф-пакет INZ 2106185 - визнано речовими доказами.

Слідчий зазначає, що з метою забезпечення наявності в кримінальному провадженні доказової бази, застосування заходу по його забезпеченню, а саме арешту майна, яке є на даний час тимчасово вилученим відповідно і в подальшому використанні відповідно ст.ст.84, 91 КПК України для встановлення наявності чи відсутності фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження виникла необхідність у накладенні арешту на майно, на підставі чого просив клопотання задовольнити.

Позиції сторін та явка учасників.

В судове засідання слідчий не з`явився, надав заяву у якій просив клопотання розглядати за його відсутності.

Згідно з ч.1 ст.172 КПК України клопотання про арешт майна розглядається слідчим суддею, судом не пізніше двох днів з дня його надходження до суду, за участю слідчого та/або прокурора, цивільного позивача, якщо клопотання подано ним, підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, і за наявності - також захисника, законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження. Неприбуття цих осіб у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.

Мотивація суду.

З матеріалів клопотання вбачається, що досудове розслідування здійснюється у кримінальному провадженні, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000030 від 03.01.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, тобто крадіжка, вчинена в умовах воєнного стану.

Відповідно до ч.1 ст.131 КПК України, заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження. Пунктом 7 ч.2 ст.131 КПК України передбачено такий вид заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт майна.

Частиною 1 ст.170 КПК України передбачено, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому КПК України порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Відповідно до ч.2 ст.170 КПК України слідчий суддя або суд під час судового провадження накладає арешт на майно, якщо є достатні підстави вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ч.2 ст.167 КПК України, а саме: є достатні підстави вважати, що предмети, зокрема, підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберігали на собі його сліди.

Згідно з ч.2 ст.173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому п.1 ч.2 ст.170 КПК України); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність; 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна; 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою; 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Як вбачається з наданого до клопотання протоколу огляду від 04.01.2024 у період часу з 16 год. 05 хв. по 16 год. 35 хв. ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , добровільно видав для проведення огляду майно, котрий останній викрав в приміщенні магазину «Аврора» ТОВ «Вигідна покупка», за адресою: вул. Першотравнева, буд. 78, м. Білгород-Дністровський, Одеська область, а саме: степлер монтажний BELT зі скобами в кількості 2 одиниці; флеш-накопичувач APACER AH333 типу USB чорного кольору, об`ємом 32 GB; флеш-накопичувач Touch & GO типу MicroSD UHS-1, об`ємом 32 GB в кількості 2 одиниці; флеш-накопичувач Touch & GO Veg. 121 типу USB чорного кольору, об`ємом 16 GB в кількості 3 одиниці; флеш-накопичувач Touch & GO типу MicroSD UHS-1, об`ємом 64 GB в кількості 3 одиниці. Після проведення огляду вказані предмети було вилучено та упаковано в полімерний сейф-пакет INZ 2106185.

Вилучене майно постановою слідчого СВ Білгород-Дністровського РВП ГУНП в Одеській області від 03.01.2024 на підставі положень ст. 84, ч.1 ст.98, ст. 110 КПК України визнано речовими доказами.

У поданому клопотанні метою накладення арешту дізнавачем визначено мету - необхідність збереження речового доказу.

В ході дослідження клопотання не встановлено як саме зазначене майно співвідноситься із завданням арешту майна, тобто запобіганню можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Зазначені у клопотанні слідчим предмети є об`єктом слідової інформації, які у встановленому ст. 98 КПК України визнані речовими доказами та зберігаються у передбаченому чинним законодавством порядку.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року зазначено, що право на вмотивованість судового рішення є складовою права на справедливий суд та процесуальною гарантією доступу до суду. Виходячи зі змісту цієї статті справедливість судового рішення вимагає, аби такі рішення достатньою мірою висвітлювали мотиви, на яких вони ґрунтуються. В клопотанні дізнавачем зазначено, що необхідно накласти арешт на майно з метою збереження речових доказів, які мають суттєве значення для кримінального провадження.

Враховуючи те,що орган досудового розслідування у розумінні ст.132 КПК України не надав достатніх і належних доказів тих обставин, на які послався у клопотанні, зокрема щодо необхідності збереження речового доказу, а також не надав оцінку правовим підставам арешту майна, не врахував ймовірний розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, слідчий суддя прийшов до висновку про необхідність відмовити у задоволенні клопотання.

Керуючись ст.ст. 98, 132, 170, 171, 172, 173 КПК України, суд,-

У Х В А Л И В

У задоволенні клопотання слідчого СВ Білгород-Дністровського РВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 про накладення арешту на майно, яке було надано в рамках кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000030 від 03.01.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду протягом п`яти діб з дня проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1