Справа № 307/406/24
Провадження № 1-кс/307/55/24
УХВАЛА
02 лютого 2024 року м.Тячів
Слідчий суддя Тячівського районного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , секретар судового засідання ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , підозрюваного ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Тячів, клопотання слідчого СВ Тячівського РВП ГУНП в Закарпатській області капітана поліції ОСОБА_4 погоджене прокурором Тячівської окружної прокуратури ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно:
Слідчий СВ Тячівського РВП ГУНП в Закарпатській області капітан поліції ОСОБА_4 звернувся до слідчого судді з клопотанням, погодженим прокурором Тячівської окружної прокуратури Закарпатської області ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286-1 КК України.
Досудовим розслідуванням встановлено, що 01 лютого 2024 року близько 18 години 30 хвилин, водій ОСОБА_6 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, керуючи автомобілем марки Toyota моделі LAND CRUISER PRADO 150, номерний знак НОМЕР_1 , проїжджаючи по вулиці Лазівська в м. Тячів, рухаючись по правій смузі руху у напрямку вул. Армійська, біля будинку №129, не забезпечив безпеку дорожнього руху, проявив неуважність до дорожньої обстановки що склалася, порушуючи вимоги п. п. 1.5, 1.7, 2.3 «б», 12.3, 10.1, 13.1, 13.3 та 1.10 (в частині поняття «перешкода для руху» та «безпечний інтервал») Правил дорожнього руху України, не впоравшись з керуванням допустив наїзд на пішохода ОСОБА_7 , що рухався в попутному напрямку.
Внаслідок даної дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_7 отримав тілесні ушкодження у вигляді: закритого багатоуламкового перелому дистального метаепідіафіза обох кісток правої гомілки зі зміщенням, забійної рани верхньої повіки, забійного садна, навколоочна гематома зліва, які викликають розлад здоров`я більше 21-го дня і відносяться до тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості.
Посилаючись на ці обставини, слідчий вказує, що ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286-1 КК України, тобто у порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, у стані алкогольного сп`яніння, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесні ушкодження.
Вина ОСОБА_6 , повністю підтверджується зібраними в кримінальному провадженні доказами, а саме: протоколом огляду місця дорожньо-транспортної пригоди, протоколом огляду місця події, висновком щодо результатів медичного огляду з метою виявлення алкогольного чи наркотичного сп`яніння, протоколом допиту потерпілої ОСОБА_7 , протоколом пред`явлення особи для впізнання, протоколом допиту свідка ОСОБА_8 , протоколом допиту свідка ОСОБА_9 , протоколом допиту свідка ОСОБА_10 , повідомленням про підозру ОСОБА_6 та іншими матеріалами кримінального провадження.
2.02.2024 року ОСОБА_6 , було повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286-1 КК України.
За твердженням слідчого, відповідно до вимог п. 4 ч. 1 ст. 184 КПК України, під час досудового розслідування встановлено наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 2, 3, 4, ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме ОСОБА_6 , може переховуватися від органів досудового розслідування та суду з метою уникнення кримінальної відповідальності за вчинене ним кримінальне правопорушення, незаконно впливати на потерпілого та свідків, з метою зміни ними показів та може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином. Отже, ОСОБА_6 перебуваючи на волі, може перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні, і вище наведені ризики та обставини є реальними і триваючими, об`єктивно існують, тому тримання під вартою підозрюваного буде виправданим та необхідним.
Інший запобіжний захід, окрім тримання під вартою, не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного. Альтернативні запобіжні заходи не забезпечать належний рівень гарантії доброчесної поведінки підозрюваного.
На підставі наведеного, слідчий просить застосувати до підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286-1 КК України, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою із визначенням розміру застави строком шістдесят днів.
Прокурор у судовому засіданні клопотання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою підтримав та просив задовольнити, посилаючись на обставини, викладені у клопотанні та додані до нього матеріали кримінального провадження.
Слідчий в судовому засіданні підтримав подане ним клопотання.
Захисник підозрюваного просив застосувати до підозрюваного запобіжний захід у вигляді домашнього арешту. Ствердив, що прокурором не доведено, що перебуваючи на волі, підозрюваний переховувався від органу досудового розслідування чи суду, перешкоджав кримінальному провадженню або йому повідомлено про вчинення іншого злочину.
Підозрюваний у судовому засіданні підтримав свого захисника. Визнав факт керування ним транспортного засобу того дня та вчинення наїзду на потерпілого. При цьому пояснив, що вже частково відшкодував завдані ним збитки в зв`язку з цим потерпілий не має до нього претензій. Зауважив, що бажає відшкодувати завдану ним матеріальну шкоду в повному обсязі та не збирається переховуватися від органу досудового розслідування та суду.
Заслухавши позицію прокурора, слідчого з приводу внесеного клопотання, пояснення підозрюваного та його захисника, дослідивши клопотання та додані до нього матеріали кримінального провадження, слідчий суддя дійшов наступного висновку.
У рамках даного кримінального провадження, 02.02.2024 року ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 оголошено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286-1 КК України.
Відповідно до вимог п. 9 ч. 2 ст. 131 КПК України запобіжний захід є заходом забезпечення кримінального провадження.
Статтею 177 КПК України регламентовано, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.
Згідно ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що в разі обрання іншого більш м`якого запобіжного заходу підозрюваний, обвинувачений може ухилитися від слідства або суду, знищити речові докази, перешкоджати встановленню істини у справі або продовжувати злочинну діяльність. При цьому суд повинен врахувати обставини, які вказані в ст.178 КПК України.
Згідно зі ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: 1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; 3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; 4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; 5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; 6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого; 7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; 8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; 9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; 10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; 11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.
Як роз`яснено у п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами запобіжного заходу у вигляді взяття під варту та продовження строків тримання під вартою на стадіях дізнання і досудового слідства» від 25.04.2003 року № 4, запобіжні заходи застосовується за наявності підстав вважати, що підозрюваний, обвинувачений буде намагатись ухилятися від слідства або суду, перешкоджати встановленню істини по кримінальній справі або продовжити злочинну діяльність, а також для забезпечення виконання процесуальних рішень. Разом з тим взяття під варту є найбільш суворим запобіжним заходом, у зв`язку з чим такий обирається лише за наявності підстав вважати, що інші (менш суворі) запобіжні заходи можуть не забезпечити виконання підозрюваним, обвинуваченим процесуальних обов`язків, що випливають з норм КПК України, і його належної поведінки. У п. 13.3 даної постанови зазначено, що обов`язковою умовою взяття під варту (виходячи з його правової природи) має бути обґрунтована впевненість судді в тому, що більш м`які запобіжні заходи можуть не забезпечити належної поведінки підозрюваного, обвинуваченого. Це можливо, коли особа немає постійного місця проживання, зловживає спиртними напоями чи вживає наркотичні засоби, продовжує вчиняти злочини, підтримує соціальні зв`язки негативного характеру, порушила умови запобіжного характеру, не пов`язаного з позбавленням волі, раніше ухилялася від слідства, суду чи виконання судових рішень.
Відповідно до ч. 3 ст. 176 КПК України слідчий суддя, суд відмовляє у застосуванні запобіжного заходу, якщо слідчий, прокурор не доведе, що встановлені під час розгляду клопотання про застосування запобіжних заходів обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених частиною першою цієї статті, не може запобігти доведеним під час розгляду ризику або ризикам. При цьому найбільш м`яким запобіжним заходом є особисте зобов`язання, а найбільш суворим тримання під вартою.
За приписами ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Згідно з ч. 4 ст. 194 КПК України якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.
Під час розгляду клопотання встановлено, що органом досудового розслідування ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286-1 КК України, який відноситься до категорії невеликої тяжкості та за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до трьох років з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк від трьох до п`яти років.
Слідчий суддя приходить до висновку, що обґрунтованість підозри ОСОБА_6 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286-1 КК України, підтверджується зібраними у кримінальному провадженню доказами, а саме:
рапортом старшого інспектора Тячівського РВП ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_11 з якого вбачається, що 01.02.2024 року о 19 год. 01 хв. надійшло повідомлення зі служби 102 про те, що 01.02.2024 року о 19 год. 01 хв. за адресою: Тячівський район, м. Тячів, вул. Леонтовича, 130, невідомий автомобіль здійснив наїзд на пішохода, внаслідок чого пішохід отримав тілесні ушкодження. Автомобіль поїхав в невідомому напрямку. Встановлено, що це був автомобліь марки "Тойота" білого кольору д/з НОМЕР_2 (іноземної реєстрації), за кермом був водій в стані алкогольного сп`яніння, автомобіль поїхав в напрямку залізничного переїзду. Потерпілий отримав травми ноги та голови (а.с.1-4),
протоколом огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 02.02.2024 року (а.с.5-13),
довідкою КНП «Тячівська районна лікарня» (а.с.14),
згодою ОСОБА_12 від 01.02.2024 року згідно якої дана особа надала добровільну згоду працівникам поліції, для огляду автомобіля марки Toyota моделі Land Cruiser Prado державний номерний знак НОМЕР_1 (а.с.15),
протоколом огляду місця події від 01.02.2024 року (а.с.16-18),
висновком щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (а.с.21),
письмовими поясненнями ОСОБА_6 від 01.02.2024 року (а.с.22-23),
протоколом затримання особи від 02.02.2024 року (а.с.28-31),
протоколом допиту потерпілого ОСОБА_7 від 02.02.2024 року, згідно якого вбачається, що ОСОБА_6 приходив до потерпіллого в лікарню, вибачався за вчинене та пропонував допомогу в лікуванні. Разом з тим з даного протоколу вбачається, що потерпілий немає жодних претензій до водія ОСОБА_6 (а.с.33-36),
протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 02.02.2024 року (а.с.37-38),
постановою про визнання предмету речовим доказом (а.с.39-41),
протоколом допиту свідка ОСОБА_9 від 02.02.2024 року (а.с.42-44),
протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 02.02.2024 року (а.с.45-46),
протоколом допиту свідка ОСОБА_10 від 02.02.2024 року (а.с.47-53),
протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 02.02.2024 року (а.с.54-56),
повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення від 02.02.2024 року (а.с.57-60), тим самим встановлена достатність доказів для підозри ОСОБА_6 у вчиненні ним кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 286-1 КК України.
Перевіряючи обґрунтованість підозри, слідчий суддя виходить з практики Європейського суду з прав людини та вважає, що дані, які вказують на обґрунтовану підозру в частині вчинення ним кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 286-1 КК України, та навіть в сторонньої людини не можуть викликати розумних сумнівів щодо можливого вчинення підозрюваним ОСОБА_6 інкримінованого йому злочину, містяться в їх сукупності в матеріалах, здобутих в ході проведення досудового розслідування у кримінальному провадженні та долучених до клопотання.
Приймаючи вказані дані з точки зору належності, допустимості, достовірності, а їх сукупність з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, слідчий суддя вважає їх достатніми для визначення поняття обґрунтованої підозри ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого йому злочину, в частині вчинення ним кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 286-1 КК України на даній стадії досудового розслідування.
Водночас, слідчий суддя констатує, що під час вирішення питання щодо застосування запобіжних заходів оцінка наданих слідчому судді доказів здійснюється не в контексті доведення чи не доведення винуватості особи, з метою досягнення таких висновків, які необхідні суду при постановленні вироку, а з тією метою, щоб встановити чи є підозра обґрунтованою, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення.
Вирішуючи клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя враховує тяжкість покарання за ч. 1 ст. 286-1 КК України, дані про особу підозрюваного ОСОБА_6 який раніше не судимий, його вік та стан здоров`я, наявність у нього постійного місця проживання та роботи, сімейний стан підозрюваного, який є одруженим, має на утриманні трьох неповнолітніх дітей та в судовому засіданні пояснював, що не буде ухилятися від органу досудового розслідування та суду та на їх першу вимогу з`явиться на виклик, а також відсутність претензій з боку потерпілого, що вбачається з письмових пояснень останнього, доданих до матеріалів клопотання.
Крім того, вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_6 слідчий суддя також враховує вимоги п. п. 3, 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення.
Оцінюючи доводи сторони кримінального провадження з боку обвинувачення про необхідність застосування відносно ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою слідчий суддя констатує, що стороною обвинувачення не доведено, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.
Разом з цим доводи сторони обвинувачення про існування, зазначеного у клопотанні ризику, щодо можливості перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, не знайшли свого підтвердження у судовому засіданні, у зв`язку з цим цей ризик не враховується слідчим суддею при обранні запобіжного заходу.
Виходячи з встановлених слідчим суддею обставин, з урахуванням даних про особу підозрюваного, слідчий суддя вважає, що в силу характеру діяння, в якому підозрюється ОСОБА_6 та потреби у встановлені істини у кримінальному провадженні, прокурором доведено обставини, передбачені п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 194 КПК України, зокрема обґрунтованість підозри у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 286-1 КК України на даному етапі досудового розслідування, необхідність запобігання ризику переховування від органів досудовго розслідування та суду, але не доведено обставини, передбаченої п.п. 3, ч. 1 цієї статті, а тому в задоволенні клопотання про застосування відносно ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під варту слід відмовити.
Приймаючи до уваги наявність ризику, передбаченого п.1-3 ч. 1 ст. 177 КПК України, а також враховуючи тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_6 у разі визнання його винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286-1 КК України, слідчий суддя вважає за можливе застосувати відносно підозрюваного запобіжний захід у виді домашнього арешту із забороною залишати житло за адресою: АДРЕСА_1 , у нічний час, без застосування електронних засобів контролю, оскільки саме такий запобіжний захід буде достатнім та зможе забезпечити виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків та запобігти вищезазначеному ризику.
Відповідно до ч. 1 ст. 181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби.
Згідно з ч. 2 ст. 181 КПК України домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.
Разом з тим, слідчий суддя вважає за необхідне покласти на підозрюваного ОСОБА_6 обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України, а саме: прибувати до слідчого, прокурора, слідчого судді або суду на їх першу вимогу; не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований та проживає без дозволу слідчого, прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора або суд про зміну свого місця проживання; з метою уникнення будь-якого тиску на свідків у кримінальному провадженні спілкуватися з такими лише з дозволу слідчого, прокурора, слідчого судді та суду; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти, якщо їх декілька) для виїзду за кордон, інші документи, що надають право на виїзд із України та в`їзд в Україну.
Керуючись ст. ст. 177, 178, 181, 186, 194, 196, 309, 376 КПК України, слідчий суддя,
П О С Т А Н О В И В:
Клопотання слідчого СВ Тячівського РВП ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_4 погодженого прокурором Тячівської окружної прокуратури ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою із визначенням розміру застави, задовольнити частково.
Застосувати відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 286-1 КК України, запобіжний захід у виді домашнього арешту із забороною залишати житло за місцем фактичного проживання за адресою: АДРЕСА_1 , в період часу з 20.00 год. до 07.00 год. наступної доби, без застосування електронних засобів контролю.
Покласти на підозрюваного ОСОБА_6 , відповідно до ч. 5 ст. 194 КПК України наступні процесуальні обов`язки:
прибувати до слідчого, прокурора, слідчого судді або суду на їх першу вимогу;
не відлучаться із населеного пункту, в якому він зареєстрований та фактично проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду;
повідомляти слідчого, прокурора або суд про зміну свого місця проживання;
з метою уникнення будь-якого тиску на потерпілого та свідків у кримінальному провадженні, спілкуватися з такими лише з дозволу слідчого, прокурора, слідчого судді та суду;
здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти, якщо їх декілька) для виїзду за кордон, інші документи, що надають право на виїзд із України та в`їзд в Україну.
Встановити строк дії ухвали про обрання запобіжного заходу у виді домашнього арешту до 1 квітня 2024 року включно.
Підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , якого згідно з протоколом затримання, було затримано 2.02.2024 року, негайно звільнити з-під варти.
Роз`яснити підозрюваному ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про необхідність негайного вибуття до місця проживання за адресою АДРЕСА_1 .
Згідно з ч. 7 ст. 194 КПК України обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, можуть бути покладені на підозрюваного, обвинуваченого на строк не більше двох місяців. У разі необхідності цей строк може бути продовжений за клопотанням прокурора в порядку, передбаченому статтею 199 цього Кодексу. Після закінчення строку, в тому числі продовженого, на який на підозрюваного, обвинуваченого були покладені відповідні обов`язки, ухвала про застосування запобіжного заходу в цій частині припиняє свою дію і обов`язки скасовуються.
Роз`яснити підозрюваному ОСОБА_6 , що відповідно до ч. 5 ст. 181 КПК України, працівники органу Національної поліції з метою контролю за його поведінкою, мають право з`являтися в житло, під арештом в якому він перебуває, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього зобов`язань.
Ухвалу про обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту передати для виконання органу Національної поліції за місцем проживання підозрюваного.
Ухвала слідчого судді щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Контроль за виконанням даної ухвали покласти на прокурора Тячівської окружної прокуратури Закарпатської області ОСОБА_3 .

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Визначити час проголошення повного тексту ухвали 2 лютого 2024 року о 16 год. 50 хв.

Слідчий суддя ОСОБА_1