Справа 752/3558/23 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/824/1095/2024 Доповідач ОСОБА_2
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

Іменем України

16 січня 2024 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду в складі:

головуючого судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі - ОСОБА_5 ,

за участю:

прокурора - ОСОБА_6 ,

захисника - адвоката ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві кримінальне провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_8 - адвоката ОСОБА_9 на вирок Голосіївського районного суду м. Києва від 27 липня 2023 року щодо

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Виноградне Болградського району Одеської області, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

обвинуваченого у вчиненні злочин, передбаченого ч.1 ст. 111 КК України,

ВСТАНОВИЛА:

Вироком Голосіївського районного суду м. Києва від 27 липня 2023 року ОСОБА_8 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 111 КК України, та призначено йому покарання у виді позбавлення волі строком на 15 років з конфіскацією всього майна, що належить йому на праві власності.

За вироком суду ОСОБА_8 визнаний винним в державній зраді, тобто діянні, умисно вчиненому громадянином України на шкоду суверенітету, територіальній цілісності та недоторканності України, а саме в наданні іноземній державі та її представникам допомоги у проведенні підривної діяльності проти України, тобто у вчиненні злочину, передбаченому ч.1 ст. 111 КК України за наступних обставин.

Так, в порушення ч. 3 ст. 2, ст. 5, 6, 65, ст. 72, ст. 73, п. 2 ч. 1 ст. 85, ст. 132 Конституції України та п. 2 ч. 3 ст. 3, ст.ст. 18, 27 Закону України «Про всеукраїнський референдум» 06.03.2014 року у приміщенні Верховної Ради АР Крим депутатами Верховної Ради АР Крим прийнято незаконну постанову № 1702-6/14 «О проведении общекрымского референдума», в якій визначено дату такого волевиявлення - 16.03.2014 року, на яке виносилося питання про входження АР Крим до складу російської федерації на правах суб`єкта федерації.

16.03.2014 року на території АР Крим проведено незаконний референдум, результатом якого стала тимчасова окупація території АР Крим і міста Севастополя, а також їх входження до складу російської федерації на правах суб`єкта федерації.

Результати «референдуму» не визнані жодною країною світу, крім російської федерації. Відповідно до п. 5 Резолюції Генеральної Асамблеї ООН 68/262 від 27.03.2014 року «Територіальна цілісність України», проведений 16.03.2014 року в АР Крим та м. Севастополі референдум не маючи законної сили не може бути основою для будь-якої зміни статусу АР Крим або м. Севастополя.

У подальшому, 17.03.2014 року депутатами Верховної Ради АР Крим прийнято постанову № 1745-6/14 «О независимости Крыма», згідно з якою на підставі, так званої, «Декларації про незалежність Республіки Крим», прийнятої на позачерговому пленарному засіданні Верховної Ради АР Крим 11.03.2014 та позачерговому пленарному засіданні Севастопольської міської ради 11.03.2014, створено нелегітимне державне утворення «Республика Крым».

Надалі, 18.03.2014 між російською федерацією та представниками нелегітимного державного утворення «Республика Крым» ОСОБА_10 , ОСОБА_11 і ОСОБА_12 підписано договір про входження території АР Крим та м. Севастополя до складу російської федерації.

В подальшому з метою забезпечення режиму окупації та придушення спротиву проукраїнського населення Криму прийнято ряд «законів та підзаконних нормативних актів», відповідно до яких слідчі, прокурори та судді підпорядковуються своїм керівникам по висхідній лінії відповідної гілки влади так званої «Республіки Крим», що входить у склад російської федерації. Крім того, федеральним законом рф №154-Ф3 від 23.06.2014 «О создании судов российской федерации на территориях Республики Крым и города федерального значения Севастополя и о внесении изменений в отдельные законодательные акты российской федерации» створено систему судів на території Республіки Крим, зокрема, незаконно створено «Алуштинский городской суд».

ОСОБА_8 , перебуваючи у м. Севастополі упродовж березня-квітня 2014 року, будучи громадянином України, достовірно знаючи про тимчасову окупацію російською федерацією з 20 лютого 2014 року території Автономної Республіки Крим та м. Севастополя, займаючи посаду судді Алуштинського міського суду Автономної Республіки Крим відповідно до Указу Президента України №702/2011 від 22.06.2011 року та маючи тривалий стаж роботи суддею, а тому розуміючи та усвідомлюючи незаконність дій Верховної Ради АР Крим та російської федерації щодо приєднання територій АР Крим та м. Севастополя до складу російської федерації, усвідомлюючи, що так званий «Алуштинский городской суд», відповідно до положень ст. 64 Конвенції Про захист цивільного населення під час війни від 12.08.1949 року, є незаконно створеним органом, порушуючи присягу судді, діючи добровільно та умисно на шкоду суверенітету, територіальній цілісності України, бажаючи допомогти іноземній державі та її представникам у проведенні підривної діяльності проти України, з метою зміцнення та посилення заходів тимчасової окупації території АР Крим, діючи в інтересах російської федерації, продовжив роботу у складі незаконного органу судової влади російської федерації на території АР Крим на посаді так званих «громадян, які заміщають посади суддів судів, що діють на територіях Республіки Крим та міста федерального значення Севастополя». Внаслідок чого у подальшому указом президента російської федерації №786 від 19.12.2014 року був призначений на посаду судді незаконно утвореного «Алуштинского городского суда», чим надав допомогу представникам іноземної держави у переході судової системи України, яка діяла на території півострова Крим, на відправлення правосуддя відповідно до ч. 5 ст. 9 «федерального конституційного закону» російської федерації №6-ФКЗ «Про прийняття в російську федерацію Республіки Крим та утворення в складі російської федерації нових суб`єктів Республіки Крим та міста федерального значення Севастополя» та на підставі законодавства іноземної держави - російської федерації.

Після цього, ОСОБА_8 добровільно та умисно на шкоду суверенітету, територіальній цілісності України, в порушення вимог Конституції України та законів України, розуміючи незаконність дій окупаційної влади та незаконність застосування на території України законодавства російської федерації, перебуваючи в приміщенні так званого «Алуштинского городского суда» за адресою: Автономна Республіка Крим, м. Алушта, вул. Леніна, буд. 23, діючи в інтересах російської федерації, керуючись нормами законодавства російської федерації виніс процесуальні рішення, зокрема, з початку окупації АР Крим з 20.02.2014 року по день звільнення з посади судді 30.01.2016 ухвалив/постановив 500 судових рішень.

В подальшому за проявлену вірність, прихильність до окупаційної влади російської федерації, прийняття багаточисельних рішень у статусі судді у незаконно створеному суді, ОСОБА_8 було підвищено, зокрема, указом президента російської федерації від 02.01.2017 року №1 призначено на посаду заступника голови незаконно створеного «Алуштинского городского суда» та в подальшому указом президента російської федерації від 16.03.2021 року № 147 призначено на посаду голови незаконно створеного «Алуштинского городского суда», на якій ОСОБА_8 здійснював «правосуддя» та приймав незаконні рішення, останнє з яких 23.11.2022 року.

Допомога ОСОБА_8 іноземній державі та її представникам у переході судів АР Крим на відправлення правосуддя на підставі законодавства іноземної держави - російської федерації, сприяння окупаційним органам влади у придушенні спротивів окупації півострова з боку громадян України на території Автономної Республіки Крим та допомога у впровадженні практики переслідування осіб, що перебувають під захистом призвели до забезпечення належного функціонування незаконно створених судових органів та посилили заходи тимчасової окупації півострова.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_9 просить вирок скасувати в частині призначеного ОСОБА_8 покарання внаслідок його суворості. Вказує, що призначене судом покарання не відповідає особі обвинуваченого, і за своїм розміром є явно несправедливим через суворість, висновок суду щодо призначення саме такої міри покарання не вмотивований.

Заслухавши доповідь судді, думку захисника, який підтримав апеляційну скаргу, думку прокурора, який заперечував проти апеляційної скарги, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Відповідно до ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Висновки суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_8 в державній зраді, тобто діянні, умисно вчиненому громадянином України на шкоду суверенітету, територіальній цілісності та недоторканності України, а саме в наданні іноземній державі та її представникам допомоги у проведенні підривної діяльності проти України, тобто у вчиненні злочину, передбаченому ч.1 ст. 111 КК України, за обставин, викладених у вироку, обґрунтовані сукупністю досліджених в судовому засіданні й наведених у вироку доказів, яким суд дав належну оцінку, в апеляційній скарзі не оспорюються, а тому апеляційним судом не переглядаються.

Перевіряючи доводи апеляційної скарги захисника щодо суворості призначеного ОСОБА_8 покарання, колегія суддів враховує наступне.

Відповідно до ст.ст. 50, 65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання необхідне й достатнє для її виправлення і попередження нових кримінальних правопорушень. Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного.

Дотримання загальних засад призначення покарання є гарантією обрання винній особі необхідного й доцільного заходу примусу, яке би ґрунтувалося на засадах законності, гуманізму, індивідуалізації та сприяло досягненню справедливого балансу між правами і свободами людини та захистом інтересів держави й суспільства.

Призначаючи ОСОБА_8 покарання, суд першої інстанції повністю дотримався вимог вищезазначених норм кримінального закону. Зокрема, суд врахував тяжкість вчиненого злочину, який відноситься відповідно до вимог ст. 12 КК України до особливо тяжких злочинів, обставини вчинення злочину, поведінку обвинуваченого після вчинення злочину, дані про особу обвинуваченого, який маючи правовий зв`язок з Україною, що знаходить свій вияв у взаємних правах та обов`язках, будучи особою, що склала присягу судді, відповідно до якої зобов`язана об`єктивно, безсторонньо, неупереджено, незалежно, справедливо та кваліфіковано здійснювати правосуддя від імені України, керуючись принципом верховенства права, підкорятись лише закону, чесно і сумлінно здійснювати повноваження та виконувати обов`язки судді, дотримуватися етичних принципів і правил поведінки судді, не вчиняти дій, що порочать звання судді або підривають авторитет правосуддя, в порушення зазначених зобов`язань здійснив злочин проти основ національної безпеки України. Також суд врахував, що ОСОБА_8 раніше не судимий, дані про притягнення до адміністративної відповідальності відсутні, має постійне місце проживання та реєстрації на тимчасово окупованій території країною агресором, та відсутність обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Врахувавши зазначені обставини, суд першої інстанції дійшов висновку, що необхідним й достатнім для виправлення та попередження вчинення обвинуваченим нових злочинів буде покарання у виді позбавлення волі в максимальних межах санкції ч.1 ст. 111 КК України, із застосуванням додаткового покарання у виді конфіскації всього майна, що належить обвинуваченому, з яким погоджується і колегія суддів, оскільки саме таке покарання перебуває у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами вчиненого і особою винного.

Переконливих доводів, які б спростовували висновки суду першої інстанції щодо призначеного обвинуваченому покарання та свідчили б про наявність підстав для пом`якшення покарання в апеляційній скарзі не наведено та за матеріалами кримінального провадження не встановлено.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, невідповідності призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого внаслідок суворості, які були б безумовними підставами для скасування чи зміни судового рішення, в апеляційній скарзі не наведено, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а вирок суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_9 - залишити без задоволення.

Вирок Голосіївського районного суду м. Києва від 27 липня 2023 року щодо ОСОБА_8 - залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Суддя Суддя Суддя