Справа № 203/4424/23
Провадження № 1-кп/0203/787/2023
В И Р О К

іменем України

02 жовтня 2023 року Кіровський районний суд м. Дніпропетровська в складі:

головуючої судді - ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Дніпро кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000113 від 05.05.2021 року, відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Токмак Запорізької області, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, неодруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , військовослужбовця військової служби за мобілізацією в/ч НОМЕР_1 , у військовому званні «сержант», перебуваючого в розпорядженні командира НОМЕР_1 , раніше не судимого, обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 407 КК України,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 , будучи військовослужбовцем військової служби за контрактом, перебуваючи на посаді майстер-номер обслуги 2 артилерійського взводу 2 артилерійської батареї артилерійського дивізіону бригадної артилерійської групи військової частини НОМЕР_1 , в порушення вимог ст.ст. 17, 65 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ч. 1 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст.ст. 11, 12, 16, 127, 128, 129, 130, 199, 216 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст.ст. 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, 23 березня 2021 року о 08 год. 30 хв., тобто в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, з метою тимчасово ухилитися від військової служби та з мотивів небажання переносити труднощі військової служби, через особисту недисциплінованість та несумлінне ставлення до виконання своїх службових обов`язків, без відповідних дозволів командирів та начальників, вчинив самовільне залишення підрозділу військової частини НОМЕР_1 , який на той час дислокувався за адресою: АДРЕСА_3 , а вільний час використовував на власний розсуд за місцем постійного проживання за адресою: АДРЕСА_1 , не пов`язуючи його із виконанням обов`язків з військової служби, до моменту самостійного прибуття 30 квітня 2021 року сержанта ОСОБА_4 до пункту постійної дислокації військової частини НОМЕР_1 , який на той час дислокувався за адресою: АДРЕСА_3 , тим самим фактично припинивши вчинення ним зазначеного кримінального правопорушення.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений свою вину у вчиненні інкримінованого злочину визнав повністю та підтвердив обставини вчиненого ним злочину, вказані в обвинувальному акті. У вчиненому щиро розкаявся, просив не позбавляти його волі, оскільки бажає проходити військову службу в Збройних Силах України в зв`язку з введенням на території України воєнного стану.

На підставі ч. 3 ст. 349 КПК України за згодою учасників судового провадження судом визнано недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин, які ніким не оспорюються. При цьому судом з`ясовано, що учасники правильно розуміють зміст цих обставин, сумніву у добровільності та істинності їх позицій немає.

Суд визнає правильною кваліфікацію дій обвинуваченого за ч.4 ст. 407 КК України, оскільки він, будучи військовослужбовцем (крім строкової служби) вчинив самовільне залишення військової частини, вчинене в умовах особливого періоду, крім воєнного стану.

Суд вважає, що згідно зі ст.66 КК України обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого, є його щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину.

Обставини, які обтяжують покарання обвинуваченого, вказані в ст.67 КК України, відсутні.

Враховуючи вищенаведене, беручи до уваги дані про обвинуваченого, який є особою середнього віку, раніше не судимий, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, за місцем проходження служби характеризується негативно, а також те, що він самостійно з`явився до військової частини та бажає продовжити військову службу та й надалі захищати незалежність та територіальну цілісність держави, суд дійшов висновку, що виправлення обвинуваченого можливе без ізоляції від суспільства та вважає за необхідне призначити покарання у виді позбавлення волі на строк, ближчий до мінімальної межі санкції ч.4 ст.407 КК України, та на підставі ст. 75 КК України звільнити обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням та покладенням на нього певних обов`язків.

Згідно з ч. 4 ст.76 КК України нагляд за військовослужбовцями, звільненими від відбування покарання з випробуванням, здійснюється командирами військових частин.

Процесуальні витрати у кримінальному провадженні відсутні.

Заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі, запобіжні заходи, не застосовувалися.

На підставі наведеного та, керуючись ст.ст.370, 373, 374, 376 КПК України, суд -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст. 407 КК України, і призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання з випробуванням та встановити йому іспитовий строк тривалістю 2 (два) роки.

Згідно з п.п.1,2 ч.1, п.2 ч.3 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 наступні обов`язки: повідомляти уповноважений орган державної установи центру пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу державної установи центру пробації, не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

На підставі ч. 4 ст.76 КК України нагляд за засудженим ОСОБА_4 покласти на командира військової частини, де засуджений проходитиме військову службу, а в разі його звільнення з військової служби на орган пробації за місцем проживання засудженого.

Запобіжний захід ОСОБА_4 не застосовувався.

Вирок може бути оскаржений до Дніпровського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги через Кіровський районний суд м. Дніпропетровська.

Вирок з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним, відповідно до положень ч.3 ст. 349 КПК України оскарженню в апеляційному порядку не підлягає.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції, якщо його не буде скасовано.

Суддя ОСОБА_1