08.11.2023
справа № 642/5415/21
провадження № 1кп/642/225/23
УХВАЛА

Іменем України

06 листопада 2023 року м. Харків

Ленінський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1

при секретарі - ОСОБА_2 ,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

представника потірпілої - ОСОБА_6 ,

розглянувши у судовому засіданні кримінальне провадження №0000403 від 17.06.2021 за обвинуваченням ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

за ч. 3 ст. 15, ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 187 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Ленінського районного суду м. Харкова знаходиться вказане кримінальне провадження.

Щодо обвинуваченого ОСОБА_5 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, термін дії якого спливає 13.11.2023 року.

Прокурор заявив клопотання про продовження обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, посилаючись на існування ризиків, передбачених ст.177 КПК України.

Обвинувачений ОСОБА_5 вказав, що він вже неодноразово посилався на те, що ризики на які посилається прокурор не доведені, більше йому нічого додати, та просив визначити йому альтернативний запобіжний захід у вигляді застави у мінімальному розмірі.

Захисник ОСОБА_4 доводи обвинуваченого ОСОБА_5 підтримав, при цьому посилався на те, що прокурором порушено порядок вручення стороні захисту клопотання про продовження строку запобіжного заходу, адже вручено перед початком судового засідання.

Суд, вислухавши доводи сторін кримінального провадження приходить до наступного висновку.

Згідно вимог ч.3 ст.331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Згідно ч.ч. 3, 5 ст. 199 КПК України, якою суд керується в силу ч. 2 ст. 331 КПК України, суд зобов`язаний відмовити у продовженні строку тримання під вартою, якщо прокурор не доведе, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують подальше тримання обвинуваченого під вартою.

Наявність підстав для тримання обвинуваченого під вартою слід оцінювати в кожній справі з урахуванням її особливостей. Продовжуване тримання під вартою може бути виправданим заходом у тій чи іншій справі лише за наявності справжніх ознак того, що цього дійсно вимагає інтерес суспільства, який не зважаючи на існування презумпції невинуватості переважає правило про забезпечення права на свободу, закріплене в статті 5 Конвенції.

Отже, вирішуючи питання щодо необхідності продовження застосованого відносно ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд оцінює та враховує, що ОСОБА_5 раніше неодноразово судимий за корисливі злочини вчинені із застосуванням насилля, обвинувачується у вчиненні тяжких кримінальних правопорушеннях, які вчинив через короткий проміжок часу після звільнення з місць позбавлення волі, офіційних доходів на час затримання не мав, відсутність у нього міцних соціальних зв`язків: не одружений, відсутність утриманців, що, на переконання суду, об`єктивно свідчить про наявність ризику обвинуваченим переховуватися від суду або вчинити інше кримінальне правопорушення.

Суд приймає до уваги, що в даному випадку суворість покарання, передбаченого за злочини, в яких обвинувачується ОСОБА_5 в сукупності з даними про особу обвинуваченого та іншими обставинами кримінального правопорушення, є достатньо суттєвим елементом при оцінюванні вказаних ризиків.

Окрім того, суд враховує, що на даний час не всі ділянки державного кордону України контролюються українською владою, а тому, на переконання суду, останній може переховуватись від суду, зокрема незаконно перетнути державний кордон України з метою уникнення кримінальної відповідальності, тому альтернативні запобіжні заходи не в змозі гарантувати належну поведінку обвинуваченого.

Таким чином, суд не вбачає доцільності у зміні раніше застосованого щодо обвинуваченого ОСОБА_5 запобіжного заходу, оскільки відсутні будь-які дані про зменшення чи відсутність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України. Крім цього, підстав для застосування стосовно обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою в судовому засіданні на даній стадії судового розгляду не встановлено.

Суд враховує, що факт перебування обвинуваченого ОСОБА_5 в умовах ізоляції певний період часу не може безперечно свідчити про таку його зміну, яка дає підстави припускати зменшення суспільної небезпечності інкримінованованих йому діянь і особи обвинуваченого та є приводом до такої істотної зміни обставин, щоб виключали можливість реалізації ризиків, необхідність запобігання яким стала підставою для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Враховуючи, що судом триває судовий розгляд по суті, тому суд не переглядає наявність обґрунтованості висунутих обвинувачень у вчиненні інкримінованих обвинуваченим кримінального правопорушення.

Обставин, передбачених ч. 2 ст. 183 КПК України, які є перешкодою для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_5 , судом не встановлено.

Враховуючи вищенаведені відомості у суду не виникає сумнівів щодо обґрунтованості та доведеності ризиків, якими прокурор обґрунтовує необхідність застосування такого запобіжного заходу, як тримання обвинуваченого ОСОБА_5 під вартою, оскільки ризики, які існували на час обрання цього запобіжного заходу, не зменшилися, а їх доведеність об`єктивно вбачається з системного аналізу відомостей, що стосуються особи обвинуваченого та обставин кримінального провадження, які прокурор вважає доведеними, направивши обвинувальний акт до суду, якому за наслідками судового розгляду, суд надасть відповідну процесуальну оцінку.

На думку суду, є встановленим факт недостатності застосування інших більш м`яких запобіжних заходів до обвинуваченого, а обраний відносно ОСОБА_5 запобіжний захід, враховуючи кількість та характер інкримінованих кримінальних правопорушень, кореспондується з характером суспільного інтересу, тобто визначеними КПК України конкретними підставами і метою запобіжного заходу.

Розглядаючи можливість альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави, про що просить обвинувачений ОСОБА_5 , суд вважає його таким, що не здатен забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого, оскільки прокурором доведено, а стороною захисту не спростовано, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Щодо посилань захисника на те, що прокурором були порушені вимоги ст. 184 КПК України в тій частині, що стороні захисту не було вручено клопотання про продовження строку тримання під вартою за три години до судового розгляду не приймаються до уваги, оскільки положення закону в цій частині стосуються виключно клопотань про обрання запобіжного заходу.

Питання продовження строку тримання під вартою регулюються положеннями ст. 199 КПК України, якою не передбачений обов`язок прокурора вручення обвинуваченому клопотання та матеріалів до нього за три години до судового розгляду.

Єдиною підставою для відмови у продовженні строку тримання під вартою, передбаченою ч. 5 ст. 199 КПК України, є не доведення прокурором, що обставини, зазначені у частині третій цієї статті, виправдовують подальше тримання обвинуваченого під вартою.

Враховуючи, що наявні відповідні і достатні підстави вважати, що ризики, які були підставою для застосування запобіжного заходу відносно ОСОБА_5 у виді тримання під вартою, не зникли та з пливом часу не змінилися, оскільки є підстави вважати, що він може переховуватися від суду, вчинити інше кримінальне правопорушення, з огляду на те, що він обвинувачується у вчиненні тяжких злочинів, у зв`язку з чим тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_5 є виправданим заходом, оскільки справжній інтерес суспільства, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважує інтереси забезпечення права обвинуваченого на свободу.

Таким чином, наявна необхідність у збереженні такої міри запобіжного заходу як тримання під вартою, продовживши строк застосованого запобіжного заходу відносно обвинуваченого у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, тобто до 04.01.2024 року.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 331, 369, 376 КПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно обвинуваченого ОСОБА_5 задовольнити.

Продовжити строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в Державній установі «Харківський слідчий ізолятор» відносно обвинуваченого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строком на 60 (шістдесят) днів, тобто до 04.01.2024 року.

Строк дії ухвали - до 04 січня 2024 року.

Ухвала щодо продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення, а обвинуваченим - в той же строк, але з моменту вручення йому копії ухвали суду.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Суддя - ОСОБА_1