УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 січня 2024 року

м. Київ

Справа № 752/8720/21

Провадження № 51 - 100 ск 24

Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши касаційну скаргу прокурора відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення Департаменту протидії порушенням прав людини у правоохоронній та пенітенціарній сферах Офісу Генерального прокурора ОСОБА_4 на ухвалу Київського апеляційного суду від 12 грудня 2023 року,

встановив:

Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 15 листопада 2023 року занесеною до журналу судового засідання постановлено розпочати спочатку судовий розгляд, відповідно до вимог ст. 319 КПК України, а саме повернутись до підготовчого судового засідання.

Не погоджуючись з вищевказаною ухвалою суду першої інстанції, прокурор оскаржив її в апеляційному порядку.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 12 грудня 2023 року відмовлено у відкритті провадження за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні - прокурора відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення Департаменту протидії порушенням прав людини у правоохоронній та пенітенціарній сферах Офісу Генерального прокурора ОСОБА_4 на вищевказану ухвалу місцевого суду, на підставі ст. 399 ч. 4 КПК України, оскільки апеляційна скарга подана на судове рішення, що не підлягає апеляційному оскарженню.

У касаційній скарзі прокурор просить скасувати ухвалу Київського апеляційного суду від 12 грудня 2023 року у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону та призначити новий розгляд в суді апеляційної інстанції. В обґрунтування своїх вимог вказує, що апеляційний суд безпідставно відмовив у відкритті провадження та проігнорував доводи його апеляційної скарги, не надав їм оцінки. При цьому прокурор зазначає, що ухвала, якою постановлено розпочати спочатку судовий розгляд, відповідно до вимог ст. 319 КПК України, а саме повернутись до підготовчого судового засідання, на його думку, не передбачена кримінальними процесуальними нормами та прийнята з порушеннями норм КПК України, а тому суддя апеляційного суду не вправі був відмовити у перевірці її законності, посилаючись на приписи ст. 399 ч. 4 КПК України.

Відповідно до вимог ст. 428 ч. 2 п. 2 КПК України суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, якщо з касаційної скарги, доданих до неї судових рішень та інших документів вбачається, що підстав для задоволення скарги немає.

Пункт 8 ч. 2 ст. 129 Конституції України відносить до основних засад судочинства «забезпечення права на апеляційний перегляд справи». Це означає, що Конституція України забезпечує можливість апеляційного перегляду саме справи, що реалізується шляхом оскарження судових рішень, якими завершено розгляд справи (кримінального провадження) по суті, а не всіх судових рішень у межах цієї справи (провадження).

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України (рішення № 4-р/2019 від 13 червня 2019 року), забезпечення права на апеляційний перегляд справи, передбачений п. 8 ч. 2 ст. 129 Конституції України, слід розуміти як гарантоване особі право на перегляд її справи в цілому судом апеляційної інстанції, якому відповідає обов`язок цього суду переглянути по суті справу в спосіб всебічного, повного, об`єктивного та безпосереднього дослідження доказів з урахуванням доводів і вимог апеляційної скарги та перевірити законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції.

Рішення, яким завершується розгляд справи, може стати предметом перегляду в суді вищого рівня в апеляційному порядку, і подання апеляційної скарги щодо такого рішення не може бути заборонено законом.

Відповідно до положень статті 24 КПК України кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого, а також на перегляд вироку, ухвали суду, що стосується його прав, свобод, законних інтересів, судом вищого рівня в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Водночас законом можуть бути встановлені обмеження щодо оскарження в апеляційному порядку окремих процедурних судових рішень.

Згідно ст. 371 КПК України у випадках, передбачених цим Кодексом, ухвала постановляється в нарадчій кімнаті складом суду, який здійснював судовий розгляд. Ухвали, постановлені без виходу до нарадчої кімнати, заносяться секретарем судового засідання в журнал судового засідання.

Відповідно до ст. 392 ч. 1 КПК України в апеляційному порядку можуть бути оскаржені судові рішення, які були ухвалені судами першої інстанції і не набрали законної сили, а саме: 1) вироки, крім випадків, передбачених ст. 394цього Кодексу; 2) ухвали про застосування чи відмову у застосуванні примусових заходів медичного або виховного характеру; 3) інші ухвали у випадках, передбачених цим Кодексом.

За змістом ст. 392 ч. 2 КПК України ухвали, постановлені під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судових рішень, передбачених частиною першою цієї статті, окремому оскарженню не підлягають, крім випадків, визначених цим Кодексом. Заперечення проти таких ухвал можуть бути включені до апеляційної скарги на судове рішення, передбачене частиною першою цієї статті.

Отже, наведені норми кримінального процесуального закону не передбачають можливості оскарження в апеляційному порядку ухвали суду, постановленої в порядку ст. 319 КПК України, якою розпочато судовий розгляду спочатку.

Згідно ст. 399 ч. 4 КПК України суддя-доповідач відмовляє у відкритті провадження, якщо апеляційну скаргу подано на судове рішення, яке не підлягає оскарженню в апеляційному порядку.

Апеляційний суд, встановивши, що ухвала Голосіївського районного суду м. Києва від 15 листопада 2023 року, якою постановлено розпочати спочатку судовий розгляд, відповідно до ст. 319 КПК України, була прийнята в порядку вимог

ст. 371 КПК України без виходу до нарадчої кімнати, з занесенням секретарем судового засідання в журнал судового засідання, не підлягає окремому оскарженню в апеляційному порядку, обґрунтовано відмовив у відкритті апеляційного провадження.

Отже, суддя апеляційного суду встановив, що апеляційну скаргу подано на судове рішення, яке відповідно до вимог КПК України не підлягає апеляційному оскарженню, та згідно з положеннями ст. 399 ч. 4 КПК України правильно відмовив у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою прокурора.

Посилання прокурора на те, що ухвала Голосіївського районного суду м. Києва від 15 листопада 2023 рокуне передбачена КПК України, у зв`язку із чим підлягала перегляду в апеляційному порядку, є безпідставним, оскільки зазначене рішення суду першої інстанції прийнято у порядку та відповідно до вимог ст. ст. 319, 371 КПК України.

З урахуванням наведеного, Суд дійшов висновку, що ухвала апеляційного суду про відмову у відкритті апеляційного провадження постановлена відповідно до вимог кримінального процесуального закону.

Відповідно до вимог ст. 428 ч. 2 п. 2 КПК України суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, якщо з касаційної скарги, наданих до неї судових рішень та інших документів вбачається, що підстав для задоволення касаційної скарги немає.

Враховуючи викладене, з касаційної скарги та наданого до неї судового рішення колегія суддів не вбачає підстав для її задоволення, а тому відповідно до вимог ст. 428 ч. 2 п. 2 КПК України у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою прокурору у кримінальному провадженні необхідно відмовити.

Керуючись ст. 428 ч. 2 п. 2 КПК України, Суд

постановив:

Відмовити прокурора відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення Департаменту протидії порушенням прав людини у правоохоронній та пенітенціарній сферах Офісу Генерального прокурора ОСОБА_4 у відкритті касаційного провадження за її касаційною скаргою на ухвалу Київського апеляційного суду від 12 грудня 2023 року.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3