Вирок

Іменем України

23.11.2023 року Франківський районний суд м. Львова в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, в м. Львові обвинувальний акт та долучений до нього реєстр матеріалів досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000576 від 21.11.2022, відносно

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Білогіря Хмельницької області, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, раніше не судимого, військовослужбовця за контрактом військової частини НОМЕР_1 , у військовому званні «солдат»,-

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України,

Сторона обвинувачення -

Прокурори Львівської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону - ОСОБА_4 , ОСОБА_5

В С Т А Н О В И В :

Згідно з оголошеним прокурором публічним обвинувачем в судовому засіданні обвинувальним актому кримінальному провадженні № 0000576 від 21.11.2022, військовослужбовець за контрактом солдат ОСОБА_3 , 1998, року народження, прибув з 184 навчального центру, у розпорядження командира військової частини НОМЕР_1 та призначений наказом першого заступника начальника Генерального штабу Збройних Сил України (по особовому складу) від 25.04.2018 № 61-PC на посаду стрільця-помічника гранатоментника 2 десантно - штурмового відділення 3 десантно-штурмового взводу 4 десантно - штурмової роти 2 десантно-штурмового батальйону військової частини НОМЕР_1 . 3 27.04.2018 його зараховано в списки особового складу військової частини та поставлено на всі види забезпечення. У подальшому, в порушення вимог нормативно-правових актів, солдат ОСОБА_3 - військовослужбовець військової служби за контрактом військової частини НОМЕР_1 , діючи з прямим умислом, бажаючи тимчасово ухилитися від проходження військової служби та проводити час на власний розсуд, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, з мотивів небажання переносити труднощі військової служби, через особисту недисциплінованість та несумлінне ставлення до виконання своїх службових обов`язків, 10.05.2019 самовільно залишив військову частину НОМЕР_1 , яка розташована за адресою: АДРЕСА_2 , в умовах особливого періоду та перебував поза межами розташування території військової частини НОМЕР_1 до моменту добровільної явки, а саме: 03.04.2023 до Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові, що за адресою: вул. М. Кривоноса 6, м. Львів.

Відтак, з 10.05.2019 по 03.04.2023 солдат ОСОБА_3 проводив час на власний розсуд, обов`язки військової служби не виконував, свою належність до Збройних Сил України, а також той факт, що він незаконно перебуває за межами військової частини НОМЕР_1 приховував. Під час незаконного перебування за межами військової частини НОМЕР_1 солдат ОСОБА_3 до органів місцевої влади та військового управління з питань подальшого проходження військової служби не звертався, хоча об`єктивно мав можливість це вчинити.

Дані дії обвинуваченого органами досудового розслідування та прокуроом - публічним обвинувачем кваліфіковані, як самовільне залишення військової частини військовослужбовцем (крім строкової служби) в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, тобто як кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 407 КК України, з чим суд погоджується.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений свою вину в інкримінованому кримінальному правопорушенні визнав повністю, надавши пояснення які у повній мірі узгоджуються з фактичними обставинами викладеними в обвинувальному акті.

Крім цього, пояснив, що діяв необдумано, свій вчинок частково виправдовує ставленням до нього командування, яке, на його обвинуваченого, думку, було моральним тиском. Також змушений був перебувати дома та доглядати хвору матір. ІНФОРМАЦІЯ_2 мама померла. До військової служби ставиться пасивно. У вчиненому щиро розкаюється, просить суворо не карати.

Крім повного визнання обвинуваченим своєї вини, його вина доводиться процесуальними документами наданими суду прокурором - публічним обвинувачем в судовому засіданні, а також його ж, ОСОБА_3 , показами, які перевірені судом безпосередньо в результаті допиту обвинуваченого в судовому засіданні, тобто перевірені з дотриманням вимог ст. 23 КПК України.

Прокурор в судовому засіданні з показами обвинуваченого погодився та запропонував суду провести судове слідство з урахуванням положень ч. 3 ст. 349 КПК України, проти чого обвинувачений не заперечував.

Суд, заслухавши доводи прокурора, думку обвинуваченого, який визнав свою вину в інкримінованому кримінальному правопорушенні, відсутність заперечень щодо допустимості та належності зібраних доказів, виходячи з вимог ч. 3 с. 349 КПК України, визнає за доцільне не досліджувати фактичні обставини вчинення злочину, що викладені в обвинувальному акті та визнаються сторонами, а судове слідство обмежити допитом обвинуваченого і дослідженням процесуальних документів кримінального провадження та документів, що характеризують особу останнього.

Таким чином, з урахуванням повного визнання вини обвинуваченим та досліджених процесуальних матеріалів кримінального провадження, суд вважає, що прокурором публічним обвинувачем у кримінальному провадженні доведено, а судом встановлено в ході судового слідства той факт, що ОСОБА_3 , будучи військовослужбовцем військової служби за контрактом Збройних Сил України у військовому званні - солдат, в умовах особливого періоду, 10.05.2019 самовільно залишив військову частину НОМЕР_1 , яка дислокується за адресою: АДРЕСА_2 , та перебував поза межами розташування території військової частини НОМЕР_1 до моменту добровільної явки, а саме 03.04.2023 до Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові, що за адресою: м. Львів, вул. М. Кривоноса, 6.

Призначаючи обвинуваченому покарання, суд враховує ступінь тяжкості та суспільної небезпеки вчиненого кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, який по місцю теперішнього проживання та по місцю колишнього проходження військової служби, в цілому характеризується позитивно, а також його негативне ставлення до вчиненого.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого, суд визнає його добровільне прибуття до правоохоронного органу, щире каяття та активне сприяння органу досудового розслідування у розкритті вказаного злочину; вчинення злочину внаслідок неналежної (неправильне сприйняття) оцінки своїх дій, усунення заподіяної шкоди, шляхом добровільного повернення до військових органів.

Обставин, щоб обтяжували відповідальність обвинуваченого, прокурором не наведено, не встановлено таких і судом.

З урахуванням пом`якшуючих обставин і особи обвинуваченого, суд приходить до переконання, що покарання йому слід призначити в межах санкції статті за якою інкриміновано кримінальне правопорушення, у вигляді позбавлення волі.

За наведених вище пом`якшуючих обставин, суд також приходить до переконання про можливість виправлення підсудного без відбування призначеного покарання, у зв`язку з чим, вважає за доцільне, на підставі ст. 75 КК України звільнити його, ОСОБА_6 , від відбування призначеного даним вироком покарання, якщо він протягом визначеного судом іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення чи проступку і виконає покладені на нього судом обов`язки, передбачені ст. 76 КК України.

Приймаючи дане рішення, суд також враховує, що умовному покаранні ОСОБА_6 , як підготовлений фахівець, може повернутися у військову частмину та продовжити військову службу захищаючи Батьківщину від російського агресора.

Речові докази у кримінальному провадженні відсутні, цивільний позов не заявлявся.

На підставі викладеного, керуючись статтями 75, 76 КК України, статтями 349, 368 - 371, 374 КПК України, -

У Х В А Л И В :

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України та призначити покарання у вигляді 3 ( трьох ) років позбавлення волі.

Відповідно до ст.75 КК України, звільнити засудженого від відбування призначеного покарання за даним вироком, за умови, що він протягом іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення чи проступку, встановивши іспитовий строк в 1 (один) рік.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 76 КК України, суд покладає на засудженого ОСОБА_3 обов`язок: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Львівського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення через суд , який ухвалив судове рішення.

У випадку відсутності апеляційних скарг, вирок набирає законної сили з 22 грудня 2023 року.

Копію вироку сторони процесу можуть отримати у секретаря судових засідань.

Суддя ОСОБА_7