Справа №571/1718/23
Провадження №1-кп/571/58/2024
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 січня 2024 року смт. Рокитне

Рокитнівський районний суд Рівненської області в складі: судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні у кримінальному провадженні №0000024 від 20.04.2023 відносно: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, з вищою освітою, працюючого інспектором СРПП ВП № 2 Сарненського РВП ГУНП в Рівненській області, одруженого, раніше не судимого, обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 365 КК України,

- клопотання прокурора про застосування запобіжного заходу у виді особистого зобов`язання,-

встановив :

Заступник начальника відділу процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих територіального управління Державного бюро розслідувань Рівненської обласної прокуратури ОСОБА_3 звернувся до Рокитнівського районного суду Рівненської області із клопотанням про обрання запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання стосовно ОСОБА_5 , який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 365 КК України відповідно до ч. 3 ст. 315 КПК України під час підготовчого судового провадження.

В обґрунтування клопотання посилається на те, що ОСОБА_5 є працівником правоохоронного органу та службовою особою, яка за спеціальними повноваженнями здійснює функції представника влади, оскільки призначений на посаду інспектора сектора реагування патрульної поліції відділення № 2 Сарненського районного відділу поліції ГУНП в Рівненській області згідно з наказом начальника Головного управління Національної поліції в Рівненській області № 225 о/с 31.12.2020.

20 березня 2023 року у зв`язку з відпрацюванням за повідомленням за викликом 102 ОСОБА_5 , на виконання своїх службових обов`язків, приблизно о 23 год. 03 хв. у приміщенні службового кабінету № 20 склав відносно ОСОБА_6 протокол про адміністративне затримання серії АА № 052626.

Після чого, приблизно в 00 год. 07 хв., 21.03.2023 ОСОБА_5 примушував ОСОБА_6 залишити відділення поліції. З цією метою, ОСОБА_5 та ще один працівник поліції, витягли ОСОБА_6 на внутрішнє подвір`я відділення поліції.

В подальшому, в 00 год. 08 хв. 21.03.2023 застосувавши фізичне насильство до останньої, тримаючи її своїми руками за кайданки, здійснив дії на їх заламування, шляхом підняття рук ОСОБА_6 доверху, наніс їй лівою рукою два удари в потиличну ділянку голови, два удари лівою рукою в спину та удар правою рукою в верхню ліву частину ребра.

Через короткий проміжок часу, орієнтовно в 00 год. 14 хв. (більш точно час судовим розслідуванням не встановлено) 21.03.2023 ОСОБА_5 , перевищуючи службові повноваження, діючи умисно, ігноруючи вигуки про біль та допомогу потерпілої, яка знаходилася напівлежачи на підлозі, у присутності інших осіб, в черговий раз вчинив відносно ОСОБА_6 насильницькі дії. Так, перебуваючи на внутрішньому подвір`ї відділення поліції, ОСОБА_5 , продовжив тягнути потерпілу до приміщення розташованого при вході у відділенні поліції № 2 Сарненського районного відділу поліції ГУНП в Рівненській області та навпроти чергової частини, в коридорі відділу поліції, який розташований перед входом у відділ поліції зі сторони внутрішнього подвір`я, перебуваючи за спиною ОСОБА_6 , завів власну праву руку останній за шию і почав її душити.

Після вказаних дій, 21.03.2023 приблизно о 00 год. 50 хв. старший лейтенант поліції ОСОБА_5 вивів потерпілу ОСОБА_6 до приміщення, розташованого при вході у відділення поліції № 2 Сарненського районного відділу поліції ГУНП з Рівненській області, навпроти чергової частини, де в подальшому зняв кайданки та залишив у відділенні поліції.

Таким чином, ОСОБА_5 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні тяжкого умисного кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 365 КК України, у сфері службової діяльності за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі строком від 3 до 8 років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років.

15.09.2023 обвинувальний акт у даному кримінальному провадженні скеровано до Рокитнівського районного суду для розгляду по суті.

Ухвалою Рівненського міського суду Рівненської області від 24.08.2023 року стосовно ОСОБА_5 продовжено строк дії обов`язків, покладених на нього відповідно до ч. 5 ст. 194 КПК України, на два місяці, тобто із 24.08.2023 по 24.10.2023.

У клопотанні зазначає, що продовжують існувати та не зменшились ризики, які були підставою для покладення обов`язків, які передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України.

Як на підстави для застосування до ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання прокурор посилається на наявність ризиків, передбачених п.п.1- 4 ч.1 ст.177 КПК України, а саме: обвинувачений зможе переховуватись від суду, знищувати, сховати або спотворювати речі, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального провадження, незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином та вчинити інше кримінальне правопорушення.

Так, на думку прокурора, ОСОБА_5 , усвідомлюючи про неминучість покарання за вчинення злочину може переховуватися від суду з метою уникнення кримінальної відповідальності, враховуючи тяжкість вчиненого ним кримінального правопорушення та суворість покарання, яке йому загрожує у разі визнання його винуватим у кримінальному правопорушенні; вік обвинуваченого ОСОБА_5 , його соціальні зв`язки, майновий стан також дозволяють останньому переховуватись від суду (тобто наявний ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України).

Водночас обвинувачений може перешкоджати судовому розгляду, а саме впливати на свідків, потерпілу та інших свідків у кримінальному провадженні з метою приховування вказаної протиправної діяльності шляхом схиляння останніх до надання суду неправдивих показань, що вказує на наявність ризику, передбаченого п.3 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Стверджує, що факт проходження ОСОБА_5 служби в органах поліції Рівненської області протягом тривалого періоду часу, наявність у нього численних зв`язків серед співробітників правоохоронних органів, які за проханням чи вказівками можуть сприяти в уникненні від кримінальної відповідальності, а тому може, як особисто, так і через колег по службі вплинути на свідків з метою серед іншого зміни показань про обставини провадження, або відмови під час судового розгляду.

Подане клопотання прокурор підтримав у судовому засіданні з викладених у ньому підстав.

Захисник ОСОБА_4 та обвинувачуваний ОСОБА_5 заперечили щодо клопотання з приводу його необґрунтованості та недоведеності: у клопотанні відсутні докази, щодо підтвердження тих обставин, на які посилається прокурор у своєму клопотанні. Крім того, захисник заперечує щодо необхідності з`являтися обвинуваченому ОСОБА_7 за викликом прокурора, не відлучатися без його дозволу із населеного пункту, повідомляти останнього щодо зміни свого місця проживання чи місця роботи, здати свій паспорт для виїзду за кордон, спілкуватися із потерпілою та свідками ОСОБА_8 та ОСОБА_9 в присутності прокурора, оскільки сторона захисту може рознюхати такі вимоги, як тиск на обвинуваченого з метою визнання ним своєї вини.

ОСОБА_5 , пояснив суду, що від моменту досудового розслідування і до моменту розгляду цього клопотання він жодного разу не спілкувався з потерпілою та не впливав на свідків, зазначених у клопотанні. Ні бажання спілкуватися з потерпілою, ні такого наміру не мав та не має. Від виконання службових обов`язків не відсторонений, а тому продовжує працювати у ВП № 2 Сарненського РВП ГУНП в Рівненській області, за що отримує зарплатню, яка є єдиним джерелом його доходу, крім того, він має сім`ю, членів якої зобов`язаний утримувати. Просив взяти до уваги, що щоразу з`являвся як за викликами на досудовому розслідуванні, так і за викликом суду. Посилання прокурора на можливість залишити територію України спростовується тим, що у зв`язку з воєнним станом кордони України охороняються в посиленому режимі, виїзд за межі України чоловікам заборонено, крім того, як працівник поліції, виїзд за кордон у воєнний стан для нього - неможливий.

Вивчивши доводи клопотання, заслухавши учасників, проаналізувавши приписи кримінально-процесуального закону, яким регламентується порядок застосування, обрання та продовження дії запобіжного заходу суд дійшов до наступного переконання.

Метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам здійснити дії, передбачені п. п. 1 - 5 ч. 1 ст. 177 КПК.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснити дії, передбачені пунктами 1-5 ч.1 ст. 177 КПК України.

Так, на стадії підготовчого судового засідання, у якому вирішується питання обрання запобіжного заходу відносно обвинуваченого, суд вважає доведеним, існування обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, оскільки судом отримано обвинувальний акт.

Однак вказана обставина, згідно до вимог ч. 2 ст. 177 КПК України, сама по собі не може слугувати підставою для застосування судом запобіжного заходу, оскільки, крім цього, підставою для застосування запобіжного заходу має бути також наявність ризиків, що дають суду достатні підстави вважати, що обвинувачений може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України. Тобто, при врахуванні підстав для застосування відносно особи запобіжного заходу, у суду повинні бути достатні підстави, а не лише припущення, що обвинувачений може: 1) переховуватися від суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому обвинувачується.

Проте, матеріали клопотання, окрім ухвали слідчої судді від 24.08.2023, не містять відомостей про фактичні дані, які давали би суду підстави вважати про наявність ризиків, тобто, що обвинувачений може здійснити дії, передбачені вище.

Дія попередньої ухвали від 24.08.2023 року, відповідно до якої стосовно ОСОБА_5 продовжено строк дії обов`язків, покладених на нього відповідно до ч.5 ст.194 КПК України, на два місяці, тобто із 24.08.2023 по 24.10.2023, припинилася 24.10.2023.

Відповідно до ч. 7 ст. 194 КПК України обов`язки, передбачені частинами п`ятою та шостою цієї статті, можуть бути покладені на підозрюваного, обвинуваченого на строк не більше двох місяців. У разі необхідності цей строк може бути продовжений за клопотанням прокурора в порядку, передбаченому статтею 199 цього Кодексу. Після закінчення строку, в тому числі продовженого, на який на підозрюваного, обвинуваченого були покладені відповідні обов`язки, ухвала про застосування запобіжного заходу в цій частині припиняє свою дію і обов`язки скасовуються.

Таким чином, прокурор має довести суду, що такі ризики продовжують бути на час розгляду клопотання, у зв`язку з чим необхідно обрати запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання. В іншому випадку, лише твердження про наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, на переконання суду, є нічим іншим, як припущеннями.

Більш того, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам здійснити дії, передбачені п. п. 1 - 5 ч. 1 ст. 177 КПК. З чого слідує необхідність довести суду, що такі спроби були, що також вказує на наявність визначених у законі різиків.

Клопотання про обрання запобіжного заходу відповідно до ч.3 ст.315 КПК України, під час підготовчого судового провадження надійшло 27.10.2023.

Упродовж періоду з моменту надходження обвинувального акта до суду та у визначені дати судових засідань, ОСОБА_5 прибував за кожним викликом до суду.

Потерпіла ОСОБА_6 у своїй заяві вх. № Еп-62 від 10.01.2024, поданій на електронну адресу суду, вказує, що перебуває у Литві на заробітках, повністю підтверджує свої покази. Ні вказана заява, ні матеріали клопотання не містять повідомлення чи будь-яких інших відомостей, що могли би бути підставою вважати суду, що на останню чиниться тиск з боку ОСОБА_5 чи його колег. Крім того, встановлено, що потерпіла проживає та працює за межами України, відомості про спроби вийти на зв`язок з потерпілою у матеріалах клопотання відсутні.

Аналогічно, не надходило таких заяв (повідомлень) про вчинення тиску, спроб залякування чи впливу у інший спосіб і від свідків ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , що також дає підстави суду вважати посилання на вказану обставину є надуманим. Окрім того, свідок ОСОБА_8 та ОСОБА_5 працюють в ВП № 2 Сарненського РВП ГУНП в Рівненській області, де можуть спілкуватися з приводу виконання своїх функціональних обов`язків. Останній не відсторонений від посади та продовжує виконувати свою трудову функцію. З огляду на те, що він є працівником правоохоронного органу та виконує службові повноваження, враховуючи характер роботи обвинуваченого, його пояснення з приводу того, що він змушений часто виїздити за межі населеного пункту, в якому проживає, його заперечення щодо неможливості ним перетину кордону України з метою уникнення кримінальної відповідальності не були спростовані у судовому засіданні стороною обвинувачення. Суд критично відноситься до доводів прокурора, що останній може перешкоджати кримінальному провадженню та вчинити інше кримінальне правопорушення, знищити, сховати чи спотворити речі, що мають істотне значення для встановлення обставин, оскільки такі доводи не підтверджуються під час розгляду клопотання, внаслідок чого, у суду відсутні підстави вважати, що такі ризики існували та продовжують бути.

Вище наведене, на момент розгляду цього клопотання, дає суду підстави вважати про недоведеність прокурором можливості вчинення з боку обвинуваченого дій, передбачених у ч. 1 ст. 177 КПК України, які визначені законом як ризики та вважати його процесуальну поведінку неналежною.

Таким чином, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні клопотання, з відсутності правових підстав для обрання запобіжного заходу у виді особистого зобов`язання відносно обвинуваченого ОСОБА_5 .

Разом з тим, відповідно до ч. 3 ст.194 КПК України, суд має право зобов`язати обвинуваченого прибувати за кожною вимогою до суду, якщо прокурор доведе обставини, передбачені пунктом 1 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктами 2 та 3 частини першої цієї статті.

Відтак, суд зобов`язує обвинуваченого ОСОБА_5 прибувати у судові засіданні за кожною вимогою суду на визначені час та дату.

На підставі викладеного і керуючись ст.ст. 179,176-178,194, 315 КПК України, суд України, -

ухвалив :

В задоволенні клопотання про обрання запобіжного заходу у виді особистого зобов`язання відносно ОСОБА_5 - відмовити.

Зобов`язати обвинуваченого ОСОБА_5 прибувати за кожною вимогою суду на визначену дату судового засідання.

Ухвала може бути оскаржена до Рівненського апеляційного суду протягом семи днів з дня її проголошення.

Повний текст ухвали виготовлено 12 січня 2024 року.

Суддя: