Справа № 441/1029/23 Головуючий у 1 інстанції:
Провадження № Доповідач:
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Львів

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

секретаря судового засідання - ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові кримінальне провадження № 0000148 за апеляційною скаргою з доповненням прокурора у кримінальному провадженні Львівської обласної прокуратури ОСОБА_5 на ухвалу Городоцького районного суду Львівської області від 29.11.2023 року стосовно обвинуваченого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , щодо повернення застави,

за участю:

прокурора ОСОБА_5 ,

захисника адвоката ОСОБА_7 ,

обвинуваченого - ОСОБА_6 ,

встановила:

Прокурор у кримінальному провадженні ОСОБА_5 подав апеляційну скаргу з доповненням на ухвалу Городоцького районного суду Львівської області від 29.11.2023 року, якою задоволено клопотання захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_7 та повернуто заставу в розмірі 300 000 грн. заставодавцю ОСОБА_8 .

В апеляційній скарзі з доповненням прокурор просить оскаржувану ухвалу суду першої інстанції скасувати та постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання захисника ОСОБА_7 про повернення заставодавцю ОСОБА_8 заставу у розмірі 300 000 гривень. Вважає зазначену ухвалу незаконною та необгрунтованою, оскільки висновки суду, викладені у ній, не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження та вказана ухвала винесена з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону.

Свої вимоги прокурор мотивує тим, що ухвалою слідчого судді Личаківського районного суду м.Львова від 28.11.2022 року, щодо ОСОБА_6 застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою із можливістю сплати застави у розмірі 300000 гривень та покладенням обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України.

Відповідно до ч. 4 ст. 202 КІІК України підозрюваний, обвинувачений звільняється з-під варти після внесення застави, визначеної слідчим суддею, судом в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. З моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави підозрюваний, обвинувачений вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

З моменту звільнення обвинуваченого з-під варти внаслідок внесення застави, визначеної слідчим суддею, судом в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, підозрюваний, обвинувачений, заставодавець зобов`язані виконувати покладені на них обов`язки, пов`язані із застосуванням запобіжного заходу у вигляді застави, як це передбачено ч. 6 ст. 182 КПК України.

Запобіжний захід у вигляді застави за своєю суттю є безстроковим та діє протягом всього строку досудового розслідування та розгляду справи судом. В оскаржуваній ухвалі суддя помилково вказує на непродовження строку запобіжного заходу у виді застави та закінчення строку його дії, оскільки закон не передбачає порядку та необхідності її продовження (на відміну, наприклад, від тримання під вартою або домашнього арешту). Питання про повернення застави вирішується вироком або іншим остаточним рішенням у кримінальному провадженні. Наразі розгляд справи не закінчено, остаточне рішення у справі не прийнято, а відтак, застава є чинною.

Судом першої інстанції встановлено, що внесення 30.11.2022 ОСОБА_8 застави в розмірі 300000 грн. 00 коп. підтверджується квитанцією № 0.0..1. Після внесення застави у кримінальному провадженні № 0000164 від 02.09.2022 підозрюваного ОСОБА_6 звільнено з-під варти.

З ухвали від 29.11.2023, яка є в матеріалах сформованих по оскарженню ухвали у справі № 441/1029/23 (1-кп/441/166/2023), зазначено про те, що з реєстру матеріалів досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000148 від 13.04.2023, вбачається, що строк дії ухвали слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова від 28.11.2022, продовжений ухвалою слідчого судді від 23.01.2023 про застосування ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з можливістю внесення застави в розмірі 300000 грн. 00 коп. з покладенням у разі внесення такої відповідних обов`язків, закінчився 27.03.2023.

Після виділення із кримінального провадження № 0000164 від 02.09.2022 у кримінальне провадження № 0000148 від 13.04.2023 матеріалів досудового розслідування стосовно ОСОБА_6 , останньому запобіжний захід не обирався, натомість 04.05.2023 ОСОБА_6 повідомлено про зміну раніше повідомленої підозри - про підозру у вчиненні легшого ніж передбаченого ч. 2 ст. 364 КК України кримінального правопорушення, і зокрема про підозру у вчиненні нетяжкого злочину передбаченого ч. 1 ст. 364 КК України.

З огляду на наведене, враховуючи, що строк дії запобіжного заходу застосованого 28.11.2022 ухвалою слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова закінчився 27.03.2023, а запобіжний захід ОСОБА_6 обирався, як підозрюваному у вчиненні тяжкого злочину, передбаченого ч. 2 ст. 364 КК України, а не обвинуваченому у вчиненні нетяжкого злочину, передбаченого ч. 1 ст. 364 КК України, а також відсутністю у справі майнових претензій та доказів, які б свідчили про порушення обвинуваченим обов`язків, покладених на нього ухвалою слідчого судді від 28.11.2022, є підстави для задоволення клопотання адвоката ОСОБА_7 , а відповідно повернення заставодавцю ОСОБА_8 внесеної застави в розмірі 300 000 грн. 00 коп.

Адвокатом ОСОБА_7 подано заперечення на апеляційну скаргу з доповненням прокурора. Захисник обвинуваченого просить залишити без задоволення апеляційні вимоги сторони обвинувачення, а ухвалу суду першої інстанції залишити без змін. Захисник покликається, що дана ухвала не підлягає апеляційному оскарженню. Крім того стосовно ОСОБА_6 колегія суддів в цьому ж складі 13.12.2022 приймала рішення по питанню обраного ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з визначенням розміру застави.

Також захисник зазначає, що судом першої інстанції обґрунтовано прийнято законне рішення оскільки відповідно до ст. 203 КПК України (негайне припинення дії запобіжних заходів), ухвала про застосування запобіжною заходу припиняє свою дію після закінчення строку дії ухвали про обрання запобіжного заходу. ОСОБА_6 належно виконувались, обов`язки покладені ухвалою від 28.11.2022 і жодним чином їх порушено не було.

Крім того, 4 травня 2023 року ОСОБА_6 у кримінальному провадженні № 0000148 від 13.04.2022 року повідомлено про зміну раніше повідомленої підозри та його дії кваліфіковано як вчинення ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 364 КК України. Таким чином, кваліфікація діянь, що ставляться стороною обвинувачення у вину обвинуваченому ОСОБА_6 , була змінена з ч. 2 ст. 364 КК України на ч. 1 ст. 364 КК України.

Слід зазначити, що цивільний позов не заявлявся в силу сплати зацікавленими особами митних платежів, а відтак сплачена застава в жодному випадку не може бути звернена в дохід держави, що також доводить правомірність повернення ОСОБА_8 сплаченої застави.

Заслухавши доповідача, думку прокурора про задоволення апеляційних вимог в повному обсязі, міркування захисника адвоката ОСОБА_7 , обвинуваченого ОСОБА_6 про відмову у задоволення апеляційних вимог сторони обвинувачення, вивчивши матеріали справи сформованої стосовно оскаржуваної ухвали від 29.11.2023, переглянувши судове рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступного висновку.

Відповідно до ст. 404 КПК України судове рішення суду першої інстанції переглядається в межах апеляційної скарги.

Відповідно до правової позиції, викладеної у постанові ККС ВС від 05 жовтня 2021 року у справі № 589/5015/19, суд апеляційної інстанції фактично виступає останньою інстанцією, яка надає можливість сторонам перевірити повноту судового розгляду та правильність встановлення фактичних обставин кримінального провадження судом першої інстанції (ч. 1 ст. 409 КПК), і це покладає на апеляційний суд певний обов`язок щодо дослідження й оцінки доказів, але з урахуванням особливостей, передбачених ст. 404 КПК.

Водночас у певних випадках дослідження доказів апеляційним судом може бути визнано додатковою гарантією забезпечення права на справедливий суд (ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод).

Суд апеляційної інстанції покликаний не стільки самостійно встановити обставини кримінального провадження, скільки перевірити та оцінити правильність їх встановлення судом першої інстанції, точність та відповідність застосування ним норм матеріального і процесуального закону, справедливість призначеного заходу кримінально-правового впливу, а також безпомилковість вирішення інших питань, що підлягають з`ясуванню при ухваленні судового рішення.

Апелянт визначає те коло питань, які є предметом перевірки апеляційного суду.

Таким чином, процесуальні вимоги сторін відіграють роль орієнтиру, показуючи, з якими частинами судового рішення учасник судового провадження не погоджується, та зобов`язують суд апеляційної інстанції надати мотивовані відповіді на доводи апеляційної скарги.

Якщо апеляційний суд при перевірці кримінального провадження в порядку апеляційної процедури вбачає порушення чинного законодавства, то він повинен за власною ініціативою безпосередньо дослідити необхідні докази, адже до цього спонукають завдання кримінального провадження та необхідність дотримання інших його засад, зокрема, верховенства права та законності передбачені ст. 8,9 КПК України.

У відповідності до ст. 370 КПК судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу.

Стаття 94 КПК передбачає, що суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

У провадженні Городоцького районного суду Львівської області на розгляді перебуває кримінальне провадження № 0000148, відомості щодо якого внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 13.04.2023, з обвинувальним актом стосовно ОСОБА_6 , обвинуваченого за ч. 1 ст. 364 КК України.

З матеріалів справи вбачається, що ухвалою слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова від 28.11.2022 підозрюваному у вчиненні тяжкого злочину передбаченого ч. 2 ст. 364 КК України ОСОБА_6 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з можливістю внесення застави в розмірі 300 000 грн. 00 коп. з покладенням, у разі внесення такої, відповідних обов`язків. На виконання означеної ухвали 30.11.2022 ОСОБА_8 на депозитний рахунок Територіального управління Державної судової адміністрації України в Львівській області внесено заставу в зазначеному розмірі, того ж дня підозрюваного ОСОБА_6 звільнено з ДУ «Львівська установа виконання покарань», а 27.01.2023 продовжено строк дії ухвали слідчого судді від 28.11.2022 на 60 днів.

Ухвалою судді від 10.05.2023 у кримінальному провадженні призначено підготовче судове засідання, а 05.06.2023 кримінальне провадження призначено до судового розгляду у відкритому судовому засіданні.

Так суддя ОСОБА_9 , 05.06.2023 в ухвалі підготовчого судового засідання у справі № 441/1029/23 у кримінальному проваджені № № 0000148, вирішуючи в тому числі клопотання прокурора про відсторонення від посади обвинуваченого, за ч.1 ст. 364 КК України, ОСОБА_6 , зазначила зокрема, що з врахуванням наведених доводів учасників процесу, а також того, що обставин, які б слугували підставою для зміни обраного 28.11.2022 ухвалою слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова ОСОБА_6 запобіжного заходу у кримінальному провадженні, судом не встановлено, клопотання захисника про зміну запобіжного заходу із застави на особисте зобов`язання задоволенню не підлягає.

У подальшому у справі № 441/1029/23суддею ОСОБА_9 винесено ухвалу від 29.11.2023 року, якою задоволено клопотання захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_7 та повернуто заставу в розмірі 300000 грн. заставодавцю ОСОБА_8 . В ухвалі зазначено, що така може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом 7 днів, при цьому суддя керувалася ст. 182, 203, 537-539 КПК України.

Проте колегія суддів з таким висновком суду першої інстанції не погоджується, оскільки він зроблений з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону.

Так з матеріалів провадження вбачається, що на цей час, судом першої інстанції ще не прийнято остаточного рішення й судовий розгляд ще триває.

Згідно ч. 1 ст. 176 КПК України, запобіжними заходами є:

1) особисте зобов`язання;

2) особиста порука;

3) застава;

4) домашній арешт;

5) тримання під вартою.

Згідно ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Згідно ч. 1 ст. 182 КПК України, застава полягає у внесенні коштів у грошовій одиниці України на спеціальний рахунок, визначений в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, з метою забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків, під умовою звернення внесених коштів у доход держави в разі невиконання цих обов`язків. Можливість застосування застави щодо особи, стосовно якої застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, може бути визначена в ухвалі слідчого судді, суду у випадках, передбачених частинами третьою або четвертою статті 183 цього Кодексу.

Згідно ч. 3 ст. 182 КПК України, при застосуванні запобіжного заходу у вигляді застави підозрюваному, обвинуваченому роз`яснюються його обов`язки і наслідки їх невиконання, а заставодавцю - у вчиненні якого кримінального правопорушення підозрюється чи обвинувачується особа, передбачене законом покарання за його вчинення, обов`язки із забезпечення належної поведінки підозрюваного, обвинуваченого та його явки за викликом, а також наслідки невиконання цих обов`язків.

У разі внесення застави згідно з ухвалою слідчого судді, суду щодо особи, стосовно якої раніше було обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, передбачені цією частиною роз`яснення здійснюються уповноваженою службовою особою місця ув`язнення.

Згідно ч. 6 ст. 182 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, який не тримається під вартою, не пізніше п`яти днів з дня обрання запобіжного заходу у вигляді застави зобов`язаний внести кошти на відповідний рахунок або забезпечити їх внесення заставодавцем та надати документ, що це підтверджує, слідчому, прокурору, суду. Зазначені дії можуть бути здійснені пізніше п`яти днів з дня обрання запобіжного заходу у вигляді застави, якщо на момент їх здійснення не буде прийнято рішення про зміну запобіжного заходу. З моменту обрання запобіжного заходу у вигляді застави щодо особи, яка не тримається під вартою, в тому числі до фактичного внесення коштів на відповідний рахунок, а також з моменту звільнення підозрюваного, обвинуваченого з-під варти внаслідок внесення застави, визначеної слідчим суддею, судом в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, підозрюваний, обвинувачений, заставодавець зобов`язані виконувати покладені на них обов`язки, пов`язані із застосуванням запобіжного заходу у вигляді застави.

Згідно ч. 9 ст. 182 КПК України, питання про звернення застави в дохід держави вирішується слідчим суддею, судом за клопотанням прокурора або за власною ініціативою суду в судовому засіданні за участю підозрюваного, обвинуваченого, заставодавця, в порядку, передбаченому для розгляду клопотань про обрання запобіжного заходу.

Згідно ч. 11 ст. 182 КПК України, застава, що не була звернена в дохід держави, повертається підозрюваному, обвинуваченому, заставодавцю після припинення дії цього запобіжного заходу. При цьому застава, внесена підозрюваним, обвинуваченим, може бути повністю або частково звернена судом на виконання вироку в частині майнових стягнень. Застава, внесена заставодавцем, може бути звернена судом на виконання вироку в частині майнових стягнень тільки за його згодою.

У силу ч. 4 ст. 202 КПК України, з моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави підозрюваний, обвинувачений вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

З моменту внесення застави, підозрюваний є особою відносно якої у кримінальному провадженні застосовано запобіжний захід у вигляді застави. Положеннями КПК України не визначено конкретного строку дії запобіжного заходу у виді застави.

Згідно зі ст. 203 КПК України, ухвала про застосування запобіжного заходу припиняє свою дію після закінчення строку дії ухвали про обрання запобіжного заходу, ухвалення виправдувального вироку чи закриття кримінального провадження в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Відтак з моменту внесення за обвинуваченого ОСОБА_6 застави до нього фактично застосовано запобіжний захід застава, строк дії якої законодавством не визначено і вирішується при винесені остаточного рішення по суті справи, зокрема вироком.

Матеріали провадження не містять будь-яких доказів щодо наявності підстав для скасування запобіжного заходу у вигляді застави, а також відповідного рішення суду.

Право вирішення питання щодо повернення застави, після закінчення строку досудового розслідування належить виключно суду першої інстанції. Питання повернення застави вирішується в порядку ст. ст. 537, 539 КПК України, під час виконання вироків.

Колегія суддів наголошує, що саме зазначеними вище статтями керувалася суддя першої інстанції при вирішенні клопотання захисника обвинуваченого при тому, що стосовно обвинуваченого ОСОБА_6 не прийнято остаточного рішення, зокрема не ухвалено вироку, що є істотним порушенням вимог КПК.

Вказане порушення відповідно до положень ч. 1 ст. 412 КПК є істотним, що згідно з приписами п. 3 ч. 1 ст. 409 цього Кодексу є підставою для скасування судового рішення.

Отже, посилання захисника, на те, що запобіжний захід - застава припинив свою дію в зв`язку із закінченням строку дії запобіжного заходу тримання під вартою, на який ОСОБА_6 було обрано та продовжено, і тому заставу слід повернути, суперечить положенням кримінального процесуального Закону.

Апеляційні вимоги прокурора частково знайшли підтвердження в суді апеляційної інстанції, зокрема щодо незаконності прийнятого по справі рішення.

Покликання захисника ОСОБА_7 про те, що оскаржувана ухвала не мала б окремо оскаржуватися так як її немає в переліку рішень, які переглядаються судом апеляційної інстанції у відповідності ті до ст. 392 КПК України є голослівними, оскільки судами будь-якої інстанції мають бути прийнятті законні рішення (ст. 9 КПК України).

Враховуючи зазначене вище, приймаючи до уваги доводи апеляційної скарги з доповненням, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга з доповненням прокурора підлягає до часткового задоволення, відповідно оскаржувана ухвала підлягає скасуванню.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 409, 412, 419, 422, 424 КПК України, колегія суддів,-

постановила:

Апеляційну скаргу з доповненням прокурора у кримінальному провадженні № 0000148 Львівської обласної прокуратури ОСОБА_5 - задовольнити частково.

Ухвалу Городоцького районного суду Львівської області від 29.11.2023 року стосовно обвинуваченого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , щодо повернення застави у кримінальному провадженні № 0000148 скасувати.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий:

Судді: