Справа № 627/1067/23
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21.12.2023смт Краснокутськ

Краснокутський районний суд Харківської області в складі:

головуючого: судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

з участю прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченої ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Краснокутськ Харківської області кримінальне провадження № 0000278 по обвинуваченню:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Городне Краснокутського району Харківської області, українки, громадянки України, РНОКПП: НОМЕР_1 , маючої середню технічну освіту, маючої на утриманні малолітню дитину: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , не працюючої, не заміжньої, зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимої,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.125 КК України,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , 17.10.2023 близько 19:00 перебувала за місцем свого мешкання, за адресою: АДРЕСА_1 , де разом із своїми знайомими ОСОБА_6 та ОСОБА_7 сумісно вживала спиртні напої.

Під час вживання алкоголю між ОСОБА_4 та ОСОБА_7 на побутовому підґрунті виникла сварка, і в цей час у ОСОБА_4 , раптово виник прямий умисел направлений на спричинення ОСОБА_7 тілесних ушкоджень.

Реалізуючи вищевказаний умисел, ОСОБА_4 17.10.2023 близько 21:30 перебуваючи за вищевказаною адресою, тримаючи у правій руці кухонний ніж, яким різала продукти харчування, діючи умисно, протиправно нанесла колюче- ріжучою його частиною 2 колото - різаних удари в область правого стегна, та 1 ріжучий удар в область грудної клітини ОСОБА_7 , чим спричинила останньому тілесні ушкодження.

В результаті вищевказаних умисних, протиправних дій ОСОБА_4 , потерпілому ОСОБА_7 , спричинені тілесні ушкодження у виді колото- різаних ран правого стегна та непроникаючого поранення м`яких тканин грудної клітини справа, які відповідно висновку судової медичної експертизи № 12-14/-1009-КК/23 від 15.11.2023, кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження, що потягли короткочасний розлад здоров`я терміном більше 6 днів, але не більше 3-х неділь (21 день), (П.2.3.3. Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень, затверджених наказом МОЗ України від 17.01.1995 р.№6).

Допитана в судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_4 вину у вчиненні інкримінованому їй кримінального правопорушення при обставинах, викладених в обвинувальному акті, визнала повністю та в скоєному щиро розкаялася.

Покази ОСОБА_4 є послідовними, логічними, а тому не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченою змісту обставин правопорушення, добровільності та істинності її позиції.

В судове засідання потерпілий ОСОБА_7 не з`явився, однак надав суду заяву, в якій прохав про розгляд кримінального провадження у його відсутність. Також вказав, що будь яких претензій ні матеріального, ні морального характеру до ОСОБА_4 не має та прохав суворо не карати.

Обвинувачена ОСОБА_4 в повному обсязі визнала свою вину у вчиненні інкримінованого їй органом досудового слідства кримінального правопорушення при обставинах, викладених у обвинувальному акті та беручи до уваги, що прокурор також не оспорював фактичні обставини провадження, і судом встановлено, що учасники судового провадження, в тому числі обвинувачена, правильно розуміють зміст цих обставин та відсутні сумніву щодо добровільності їх позиції, роз`яснивши їм положення ч. 3 ст. 349 КПК України про те, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати фактичні обставини провадження у апеляційному порядку, вислухавши думку учасників судового провадження, які не заперечували проти розгляду кримінального провадження, в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнає недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким не оспорюються.

Враховуючи викладене, суд, допитавши обвинувачену, дослідивши матеріали кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченої, прийшов до висновку, що винуватість ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого їй кримінального правопорушення при обставинах, викладених в обвинувальному акті, доведена повністю.

На підставі викладеного, суд вважає доведеною вину ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.125 КК України, а саме:

- умисного легкого тілесного ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.

Призначаючи міру покарання ОСОБА_4 суд у відповідності до до ст.65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відноситься до кримінального проступку та особу обвинуваченої, яка не працює, не заміжня, має на утримання малолітню дитину, на обліку у лікаря - психіатра та лікаря нарколога КНП «Краснокутська центральна районна лікарня» не перебуває, раніше не судима, за місцем проживання характеризується негативно.

Обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченої ОСОБА_4 , згідно ст. 66 КК України, суд визнає щире каяття.

Обставиною, яка обтяжує покарання обвинуваченої ОСОБА_4 , згідно ст. 67 КК України, суд визнає вчинення кримінального правопорушення в стані алкогольного сп`яніння.

Відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006 року передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права.

У справі «Бакланов проти Росії» (рішення від 09 червня 2005 року) та в справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 року) Європейський суд з прав людини зазначив, що «досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним». У справі «Ізмайлов проти Росії» (п.38 рішення від 16 жовтня 2008 року) Європейський суд з прав людини вказав, що «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи».

Відповідно до ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання необхідне й достатнє для виправлення та попередження нових злочинів.

Також відповідно до вимог ст. 65 КК України та роз`яснень, що містяться в п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», призначаючи покарання у кожному конкретному випадку суди при призначенні покарання зобов`язані враховувати як ступінь тяжкості вчиненого злочину, так і дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Рішення суду про звільнення засудженого від відбування покарання з випробуванням має бути належним чином мотивоване. Покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження вчинення ним нових злочинів.

Окрім цього, згідно ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як ними самими, так і іншими особами.

Аналізуючи усі докази, обставини справи, ступінь суспільної небезпечності вчиненого злочину, дані, що характеризують особу обвинувачену ОСОБА_4 , яка не судима, враховуючи ставлення обвинуваченої до скоєного, яка свою вину у вчиненні кримінального правопорушення визнала, відомості про особу обвинуваченої, відсутність претензій з боку потерпілого, суд дійшов висновку, що перевиховання та виправлення обвинуваченої ОСОБА_4 можливе без ізоляції від суспільства та вважає за необхідне обрати ОСОБА_4 покарання у межах санкції ч. 2 ст. 125 КК України, у вигляді штрафу в розмірі 1020 грн. На погляд суду, зазначене покарання буде необхідним і достатнім для її виправлення та перевиховання, а також попередження вчинення нових кримінальних правопорушень.

По справі витрати на залучення експерта відсутні.

Підстав для обрання ОСОБА_4 запобіжного заходу до набрання вироком законної сили суд не вбачає.

По справі цивільний позов не заявлений.

Питання речових доказів необхідно вирішити відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

Керуючись ст.ст. 368, 370, 373, 374 КПК України, суд, -

З А С У Д И В:

ОСОБА_4 визнати винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.125 КК України та призначити їй покарання за цим законом у вигляді штрафу у розмірі шістдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1020 (одна тисяча двісті) гривень.

До набрання вироком законної сили ОСОБА_4 міру запобіжного заходу не обирати.

Речові докази по справі, а саме:

- полотенце світло голубого кольору, просякнуте речовиною бурого кольору; полотенце синього кольору, просякнуте речовиною бурого кольору; полотенце білого кольору, просякнуте речовиною бурого кольору; пластикову пляшку об`ємом 2,5 літра з написом «Оболонь»; ганчірку, просякнуту речовиною бурого кольору; липку стрічку зі слідами речовини бурого кольору; нічну сорочку білого кольору з синім візерунком з речовиною бурого кольору; змиви речовини бурого кольору з плямами на марлевому тампоні та ватній паличці; фрагмент скла неправильної форми довжиною 5,5 см., шириною 4,5 см.; скляну склянку об`ємом 50 грам з написом «За охоту»; скляну склянку об`ємом 250 грам; скляну склянку об`ємом 250 мл.; ніж зеленого кольору загальною довжиною 20 см., лезо 10 см., рукоятка 10 см.; ніж білого кольору довжина 19 см, лезо 10 см., рукоятка 9 см.; лезо ножа зі слідами речовини бурого кольору, які знаходяться на зберіганні в камері зберігання речових доказів СПД № 1 Богодухівського РВП ГУНП в Харківській області, вул Миру № 170, смт Краснокутськ, квитанції №№ 44, 45 після набрання вироком законної сили знищити.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається учасникам процесу.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, до Харківського апеляційного суду через Краснокутський районний суд Харківської області шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя ОСОБА_1