ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/821/641/23 Справа № 712/6854/22 Категорія: ч. 4 ст. 185 КК України Головуючий у І інстанції ОСОБА_1 Доповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 жовтня 2023 року м. Черкаси

Черкаський апеляційний суд в складі:

головуючого - судді ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ,

за участю секретарки - ОСОБА_5 ,

прокурора - ОСОБА_6 ,

обвинуваченого - ОСОБА_7 (в режимі відеоконференції),

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 на ухвалу Соснівського райсуду м. Черкаси від 8.09.2023 р., якою задоволено клопотання прокурора та відносно ОСОБА_7 , який народився

ІНФОРМАЦІЯ_1 у с. Свідівок Черкаської

обл., громадянин України, має загальну

повну середню освіту, не одружений,

раніше судимий 11.06.2018 р. Черкась-

ким райсудом Черкаської обл. за ч. 3 ст.

185, ч. 2 ст. 185, ч. 1 ст. 70 КК України до

3 років 2 місяців позбавлення волі, не

працює, проживає

АДРЕСА_1 ,

продовжено запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 днів до 6.11.2023 р. включно, визначено заставу в розмірі 25 мінімальних прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 67 100 грн., -

В С Т А Н О В И В:

В провадженні Соснівського райсуду м. Черкаси перебуває об`єднане кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 15 ч. 4 ст. 185, ч. 4 ст. 185 КК України.

Оскаржуваною ухвалою задоволено клопотання прокурора та відносно ОСОБА_7 продовжено дію запобіжного заходу у виді тримання під вартою на 60 днів до 6.11.2023 р. включно, визначено розмір застави - 25 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 67 100 грн. та у випадку внесення якої, ОСОБА_7 належить звільнити з під варти з покладенням на останнього наступних обов`язків: прибувати до суду за першою вимогою; не відлучатися з населеного пункту, в якому він проживає, без дозволу суду; повідомляти суд про зміну місця свого проживання та/або місця роботи; докласти зусиль до пошуку роботи; утримуватися від спілкування зі свідками, експертами та іншими учасниками кримінального провадження.

При прийняті такого рішення суд врахував ступінь тяжкості кримінальних правопорушень, інкримінованих обвинуваченому, кількість епізодів злочинної діяльності, які, відповідно до вимог ст. 12 КК України, відносяться до категорії тяжких умисних злочинів, за умови доведеності його вини у вчинені інкримінованих кримінальних правопорушень, за скоєння яких передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років. Тяжкість покарання, характер та обставини вчинення кримінальних правопорушень дали суду достатні підстави вважати, що обвинувачений, перебуваючи на волі, може здійснювати вплив на потерпілих та свідків, тяжкість покарання збільшує ймовірність ризику переховування обвинуваченого від суду та на обґрунтування ризику можливого переховування обвинуваченого від правосуддя, суд надав оцінку особі обвинуваченого, який раніше судимий за злочини проти власності; тяжкими захворюваннями не страждає; офіційного місця роботи до затримання не мав; є неодруженим, обвинувачений не має міцних соціальних зв`язків, які були б засобом превенції від можливої подальшої негативної і девіантної поведінки та ухилення від явки до суду. Крім того, суд зауважив, що прокурором доведено ризик вчинення іншого кримінального правопорушення.

Суд розглянув і можливість альтернативних запобіжних заходів, але з урахуванням вищенаведених підстав, суд визнав їх такими, що не здатні забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого та запобігти встановленим у судовому засіданні ризикам. Будь-яких інших обставин, які б свідчили про те, що даний захід забезпечення кримінального провадження не виправдовує такий ступінь втручання у права і свободи обвинуваченого судом не встановлено та обвинуваченим не доведено.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_7 просить скасувати ухвалу суду, змінити запобіжний захід на не пов`язаний з триманням під вартою, зменшити розмір застави як альтернативного запобіжного заходу. На його думку, йому обрано необґрунтований запобіжний захід. Зазначає, що судом прийняте рішення з порушенням норм процесуального законодавства, оскільки на його думку, під час проведення судового слідства було повністю доведено що підозра втратила своє обґрунтування, що підтверджено заявою громадянина ОСОБА_8 , відповідно до якої інкриміновані злочини скоїв не він, а ОСОБА_8 . Свідки не надали показів щодо нього, крім того в нього хвора мати, цивільна дружина та троє неповнолітніх дітей. Також, зазначає, що допитані всі свідки та жоден з них не надав доказів проти нього, більш того надали неправдиві свідчення, пояснювали що впізнали його по бороді, але на фото впізнання в нього бороди немає.

Згідно ч. 1 ст. 52 КПК України, участь захисника є обов`язковою у кримінальному провадженні щодо особливо тяжких злочинів.

Згідно ч. 4 ст. 4221 КПК України розгляд апеляційної скарги на ухвалу суду про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою, а також про продовження строку тримання під вартою, постановлену під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, здійснюється без участі сторін кримінального провадження, крім випадків, якщо прокурор, обвинувачений, його захисник, законний представник заявив клопотання про розгляд апеляційної скарги за участю сторін.

Як вбачається з матеріалів виділеного кримінального провадження ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185, ч. 3 ст. 15 ч. 4 ст. 185 КК України, яке відноситься до категорії тяжких злочинів, покарання за яке передбачає позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років.

В судове засідання захисник ОСОБА_9 , будучи належним чином повідомленою, до суду не з`явились. Належне повідомлення захисників підтверджується наявним в матеріалах справи повідомленням Черкаського апеляційного суду від 15.09.2023 р. (а. пр. 55, 57, 60), від 18.09.2023 р. (а. пр. 62, 64, 65, 69, 71), від 2.10.2023 р. (а. пр.75, 77, 76) про час, місце та дату судового засідання з підтвердженням про відправку електронною поштою. Відтак, з огляду на завчасне повідомлення у передбачений законом спосіб учасників про судове засідання, відсутність клопотань про відкладення слухання, апеляційний суд вважає за можливе провести розгляд справи без участі захисниці ОСОБА_9 .

Прокурор та обвинувачений ОСОБА_7 не заперечували проти розгляду апеляційної скарги без участі захисниці ОСОБА_9 .

Заслухавши доповідь судді, обвинуваченого ОСОБА_7 , який підтримав доводи апеляційної скарги та просив її задовольнити, прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги обвинуваченого та вважав, що ухвалу суду є законною і обґрунтованою, перевіривши доводи апеляційної скарги, матеріали виділені з судового провадження, провівши дебати, апеляційний суд дійшов до наступних висновків.

Згідно ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судове рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, об-ґрунтованим і вмотивованим, при цьому його законність повинна базуватись на правильному застосуванні норм матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених положеннями КПК України.

Згідно ч. 2 ст. 392 КПК України, ухвали суду про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, постановлені під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, підлягають апеляційному оскарженню в порядку, передбаченому КПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Згідно ч. 3 ст. 407 КПК України, постановляючи ухвалу за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвалу суду про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вар-тою, постановлену під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, апеляційний суд вирішує питання щодо запобіжного заходу в порядку, передбаченому Главою 18 Розділу II КПК України.

Ухвала суду про продовження строку тримання під вартою повинна відповідати вимогам ст. 5 Європейської Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та ст. ст. 177, 178 та 183 КПК України.

Розглядаючи клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, суд повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для застосування цього запобіжного заходу та умови, за яких таке продовження можливе.

У справі «Ілійков проти Болгарії» № 33977/96 від 26.07.2001 р. ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Перевіркою наданих апеляційному суду матеріалів встановлено, що вказані вимоги місцевим судом виконані в повному обсязі.

Виходячи з наданих матеріалів кримінального провадження, є вірним висновок суду першої інстанції про те, що ризики, наведені прокурором, а саме те, що обвинувачений може переховуватись від правосуддя, тяжкими захворюваннями не страждає, офіційного місця роботи не мав, не одружений та не має міцних соціальних зв`язків. Суд також обґрунтовано зазначив, що ризик вчинення іншого кримінального правопорушення є дійсними, на даний час ризики не зменшились та виключають можливість зміни запобіжного заходу щодо нього на більш м`який. Альтернативні запобіжні заходи не здатні забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого та запобігти встановленим в судовому засіданні ризикам.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185, ч. 3 ст. 15 ч. 4 ст. 185 КК України, які відносяться до категорії тяжких злочинів, покарання за яке передбачає позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років.

Як під час розгляду справи місцевим судом, так і під час апеляційного розгляду, не здобуто даних та не було надано і суду апеляційної інстанції, які б безумовно свідчили про неможливість тримання ОСОБА_7 під вартою, а також не отримано відомостей щодо інших обставин, які б переважили ризики, передбачені ст. 177 КПК України.

Місцевий суд перевірив можливість застосування відносно обвинуваченого більш м`яких запобіжних заходів та дійшов до правильного висновку про відсутність таких підстав. З вказаним висновком погоджується і суд апеляційної інстанції, тому доводи апеляційної скарги про зменшення розміру застави є необґрунтованими.

Обґрунтовуючи своє рішення щодо необхідності продовження строку запобіжного за-ходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_7 до двох місяців з визначенням розміру застави, суд першої інстанції врахував ступінь тяжкості інкримінованих йому кримінальних правопорушень, які, відповідно до ст. 12 КК України, відносяться до тяжкого злочину та за які згідно санкції відповідної статті, передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років, при цьому суд врахував, що раніше він має судимість, яка у встановленому законом порядку не знята і не погашена, однак належних висновків для себе не зробив та знову притягується до кримінальної відповідальності за вчинення умисних корисних злочинів, що об`єктивно вказує на існування ризиків переховуватися від суду та вчинення нового кримінального правопорушення. На існування таких ризиків вказує і відсутність у обвинуваченого офіційного джерела доходу на момент його затримання. Суд врахував обізнаність обвинуваченого про суворість покарання, передбаченого санкцією статті за якою його притягують до відповідальності, та не виключив можливості того, що ОСОБА_7 зі зміною запобіжного заходу може переховуватися від суду. Крім того, суд врахував, що обвинувачений достовірно усвідомлює настання негативних для себе наслідків у виді можливого призначення йому покарання за кримінальне правопорушення, у вчиненні якого він обвинувачується, з метою його уникнення в даному кримінальному провадженні.

Дані обставини у своїй сукупності на сьогоднішній день свідчать про те, що продовжують існувати ризики, передбачені п. п. 1, 3, 4 та 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, які було враховано при прийнятті рішення про продовженні строку дії запобіжного заходу, а саме: що обвинувачений може переховуватись від суду, може здійснювати вплив на потерпілих та свідків, будь-яким чином перешкоджати судовому розгляду, або вчинити інше кримінальне правопорушення.

Зазначені вище ризики наразі є реальними, триваючими, вони виключають можливість зміни міри запобіжного заходу щодо обвинуваченого ОСОБА_7 на більш м`який, альтернативний запобіжний захід не забезпечить виконання обвинуваченими покладених на нього процесуальних обов`язків.

Щодо доводів апеляційної скарги про те, що під час проведення судового слідства було повністю доведено, що підозра втратила своє обґрунтування, що підтверджено заявою громадянина ОСОБА_8 , відповідно до якої інкриміновані злочини скоїв не він, а ОСОБА_8 , свідки не надали показів щодо нього, допитані всі свідки та жоден з них не надав доказів проти нього, більш того надали неправдиві свідчення, пояснювали, що впізнали його по бороді, але на фото впізнання в нього бороди немає, оскільки розгляд таких доводів належить до компетенції місцевого суду під час розгляду кримінального провадження по суті, тому доводи апелянта щодо доведеності чи недоведеності його вини у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень є передчасними.

З огляду на викладене, доводи обвинуваченого про недоведеність існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, та відсутність підстав для продовження йому строку тримання під вартою, слід визнати необґрунтованими та такими, що суперечать матеріалам кримінального провадження.

Доводи апеляційної скарги про те, що в нього хвора мати, яка потребує допомоги, цивільна дружина та троє неповнолітніх дітей не впливають на обґрунтованість підстав для продовження щодо нього строку тримання під вартою.

Доводи апеляційної скарги про надмірну тривалість перебування обвинуваченого під вартою апеляційний суд вважає не доречними, тому що вивченням наданих судом першої інстанції та сторонами матеріалів вбачається, що розгляд справи місцевим судом проводиться згідно вимог КПК України, його тривалість залежить від кількох чинників, як об`єктивних так і суб`єктивних та на які суд апеляційної інстанції не має законних підстав для впливу.

Апеляційним судом не встановлено істотних порушень вимог КПК України, Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод при розгляді судом першої інстанції питання щодо продовження строку тримання під вартою обвинуваченому, які б були безумовною підставою для скасування оскаржуваної ухвали.

Підсумовуючи вищенаведене, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга обвинуваченого задоволенню не підлягає, а ухвала суду першої інстанції про продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою є законною, обґрунтованою та відповідає вимогам ст. 370 КПК України.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 418 та 419 КПК України, апеляційний суд, -

У Х В А Л И В:

Ухвалу Соснівського райсуду м. Черкаси від 8.09.2023 р., якою відносно ОСОБА_7 продовжено строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів до 6.11.2023 р. включно та визначено заставу в розмірі 25 мінімальних прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 67 100 грн. - залишити без змін.

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 - залишити без задоволення.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню не підлягає.

Головуючий

Судді