Справа № 303/1571/22
Закарпатський апеляційний суд
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
11.12.2023 м. Ужгород
Закарпатський апеляційний суд у складі суддів: ОСОБА_1 (головуючого), ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , за участю секретаря судових засідань ОСОБА_4 , прокурора ОСОБА_5 , обвинуваченого ОСОБА_6 , розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Ужгороді в режимі відеоконференції кримінальне провадження 11-кп/4806/8/23 за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_6 на вирок Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 28.04.2022.
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, уродженець та мешканець АДРЕСА_1 , з середньою освітою, непрацюючий, раніше судимий, засуджений:
- за ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 04 (чотири) роки.
На підставі ст. 71 КК України, шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання за вироком Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 16.09.2020, остаточне покарання за сукупністю вироків ОСОБА_6 призначено у виді позбавлення волі на строк 05 (п`ять) років 01(один) місяць.
Запобіжний захід у виді тримання під вартою стосовно ОСОБА_6 залишено без змін до набрання вироком законної сили.
Початок строку відбування покарання ОСОБА_6 ухвалено відраховувати з 02.12.2021.
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , громадянин України, уродженець м. Речиця (Республіка Білорусь), мешканець АДРЕСА_2 , з вищою освітою, непрацюючий, раніше судимий, засуджений:
- за ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 04 (чотири) роки.
На підставі ст. 71 КК України, за сукупністю вироків шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання за вироком Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 20.07.2020, остаточно ОСОБА_9 призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 05 (п`ять) років 01 (один) місяць.
Запобіжний захід у виді тримання під вартою стосовно ОСОБА_9 скасовано та зобов`язано ОСОБА_9 невідкладно, не пізніше двадцяти чотирьох годин, з`явитися до відповідного територіального центру комплектування та соціальної підтримки за місцем реєстрації. У разі нез`явлення ОСОБА_9 до відповідного територіального центру комплектування та соціальної підтримки за місцем реєстрації ухвалено зобов`язати прокурора звернутися з клопотанням про застосування запобіжного заходу.
Початок строку відбування покарання ОСОБА_9 ухвалено відраховувати з моменту звернення вироку до виконання.
Зараховано в строк відбування покарання період перебування під вартою обвинуваченого ОСОБА_9 з 02.12.2021 по 28.04.2022.
Речові докази: кабель із слідами перекусу/зрізу, змиви ґрунту з кабелю, зразки ґрунту, два відрізки папілярних узорів, 02 (два) ліхтарики, запальничку, кухонний ніж, зубило, балаклаву чорного кольору, силові ножиці червоного кольору, газовий балон, шапку сірого кольору, сумку поясну трикотажну, маску чорну каучукову, викрутки та канцелярський ніж, які передані на зберігання в кімнату речових доказів Мукачівського РУП ГУ НП в Закарпатській області знищено; DVD-диск, який містить інформацію щодо вчинення кримінального правопорушення залишено при матеріалах кримінального провадження; відріз кабелю ТПП 30x2x0,4 довжиною 45 метрів, переданий на зберігання представнику АТ «Укртелеком» - повернуто власнику; джинси синього кольору, куртку чорного кольору, взуття коричневого кольору, які передані на зберігання в кімнату речових доказів Мукачівського РУП ГУ НП в Закарпатській області повернуто ОСОБА_9 ; кросівки чорного кольору, балонова куртка чорного кольору з надписом, спортивні штани чорного кольору, мобільний телефон «Samsung», які передані на зберігання в кімнату речових доказів Мукачівського РУП ГУ НП в Закарпатській області повернуто ОСОБА_6 .
Згідно вироку ОСОБА_6 та ОСОБА_9 визнані винними у вчиненні кримінального правопорушення за таких обставин.
02.12.2021 близько 02 год 15 хв ОСОБА_9 та ОСОБА_6 , за попередньою змовою, перебуваючи на перехресті вул. Драгоманова - Петефі - Ілони Зріні у м. Мукачеві, шляхом підняття двох металевих люків та одного бетонного люку, з метою крадіжки чужого майна, незаконно проникли до середини телекомунікаційної шахти, де діючи умисно, з корисливих спонукань, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій їх карність та настання суспільно-небезпечних наслідків, повторно, за допомогою заздалегідь підготовлених силових кусачок та ножа здійснили відріз кабелю ТПП 30x2x0,4 довжиною 45 метрів вартістю 4048,65 грн. Довести свої злочинні дії, спрямовані на заволодіння майном АТ «Укртелеком» ОСОБА_9 та ОСОБА_6 не змогли з причин, які не залежали від їхньої волі, оскільки були помічені охоронцями.
В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_6 не оспорюючи доведеність вини, просить призначити йому покарання за ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі на строк 05 років. В обґрунтування апеляційної скарги обвинувачений вказує на те, що висновки суду про наявність в його діях закінченого замаху на крадіжку є помилковими та не узгоджується з фактичним обставинами справи, тому вважає про необхідність кваліфікації його дій за ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України, з призначенням йому більш м`якого розміру покарання, яке передбачено санкцією вказаної статті. Суд також не дав належної оцінки всім обставинам справи, зокрема, що стосуються даних про його особу, оскільки він вину визнав, щиро розкаявся, має на утриманні малолітню дитину.
Судове провадження розглядається за відсутності захисника, представника потерпілої особи, неявка яких з урахуванням положень ч. 4 ст. 405 КПК України не
перешкоджає його розгляду. При цьому, враховується, що вказані особи належним чином повідомлені про час та місце розгляду апеляційної скарги на вирок суду, а також те, що від них не надходили заяви чи клопотання про відкладення розгляду судового провадження на інший термін та відомості про поважність причин їх неявки. Крім того приймається до уваги заява захисника-адвоката ОСОБА_10 та думка обвинуваченого про можливість розгляду апеляційної скарги без участі захисника.
Заслухавши доповідь судді про суть вироку, повідомлення про те, ким і в якому обсязі він оскаржений, про основні доводи апеляційної скарги, пояснення учасників судового розгляду: обвинуваченого ОСОБА_6 , який просив задовольнити апеляційну скаргу; прокурора ОСОБА_5 , який заперечив щодо задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали кримінального провадження, дослідивши зібрані у кримінальному провадженні докази, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга обвинуваченого не підлягає задоволенню, з таких підстав.
Відповідно до ст. 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Згідно ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.
Статтею 370 КПК України передбачено, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 404 КПК України вирок суду першої інстанції перевіряється апеляційним судом в межах апеляційних скарг.
Вирок суду про обвинувачення ОСОБА_9 ніким з учасників судового провадження не оспорюються, а тому апеляційним судом цій частині не перевіряється.

Як встановлено матеріалами кримінального провадження, досудове розслідування й судовий розгляд по ньому проведені з дотриманням вимог розділів ІІІ, ІV КПК України. Викладені у вироку висновки про винуватість обвинуваченого ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України, при обставинах викладених у вироку суду, ґрунтуються на зібраних доказах, відповідають фактичним обставинам кримінального провадження та ніким із учасників судового розгляду не оспорюються, а тому апеляційним судом не перевіряються.

Твердження обвинуваченого ОСОБА_6 про неправильну кваліфікацію його дій за ч. 2 ст.15, ч.3 ст. 185 КК України та наявність підстав для кваліфікації його дій за ч.3 ст.15, ч.3 ст.185 КК України, колегія суддів вважає безпідставними, з огляду на таке.

-4-

Кваліфікація злочину - це кримінально-правова оцінка поведінки (діяння) особи шляхом встановлення кримінально-правових (юридично значущих) ознак, визначення кримінально-правової норми, що підлягає застосуванню, і встановлення відповідності ознак вчиненого діяння конкретному складу злочину, передбаченому Кримінальним кодексом, за відсутності фактів, що виключають злочинність діяння.

За своєю суттю і змістом кваліфікація злочинів завжди пов`язана з необхідністю обов`язкового встановлення та доказування кримінально-процесуальними й криміналістичними засобами двох надзвичайно важливих обставин: 1) факту вчинення особою (суб`єктом злочину) суспільно небезпечного діяння, тобто конкретного акту її поведінки (вчинку) у формі дії чи бездіяльності; 2) точної відповідності ознак цього діяння ознакам складу злочину, передбаченого відповідною статтею Особливої частини КК.

Як встановлено судом та не заперечується обвинуваченим ОСОБА_6 , останній 02.12.2021 близько 02 год 15 хв за попередньою змовою з ОСОБА_9 , перебуваючи на перехресті вул. Драгоманова - Петефі - Ілони Зріні у м. Мукачеві, шляхом підняття двох металевих люків та одного бетонного люку, з метою крадіжки чужого майна, незаконно проникли до середини телекомунікаційної шахти, де діючи умисно, з корисливих спонукань, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій їх карність та настання суспільно-небезпечних наслідків, повторно, за допомогою заздалегідь підготовлених силових кусачок та ножа здійснили відріз кабелю ТПП 30x2x0,4 довжиною 45 метрів вартістю 4048,65 грн. Довести свої злочинні дії, спрямовані на заволодіння майном АТ «Укртелеком» ОСОБА_9 та ОСОБА_6 не змогли з причин, які не залежали від їхньої волі, оскільки були помічені охоронцями.

На основі досліджених доказів, суд дійшов висновку, що ОСОБА_6 вчинив дії, направлені на таємне викрадення чужого майна, вчиненими повторно, за попередньою змовою групою осіб з проникненням в інше сховище але не доведеними до кінця з причин, що не залежали від його волі, оскільки був викритий одразу після вчинення злочину і не міг розпорядитися викраденим майном.

Згідно з ч. 2 ст. 15 КК замах на вчинення злочину є закінченим, якщо особа виконала усі дії, які вважала необхідними для доведення злочину до кінця, але злочин не було закінчено з причин, які не залежали від її волі.

Відповідно до п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 6 листопада 2009 року № 10 «Про судову практику у справах про злочини проти власності» крадіжку та грабіж потрібно вважати закінченими з моменту, коли винна особа вилучила майно і мала реальну можливість розпоряджатися чи користуватися ним. Якщо особа, котра протиправно заволоділа майном, такої реальної можливості не мала, її дії слід розглядати залежно від обставин справи як закінчений чи незакінчений замах на вчинення відповідного злочину. Закінченим замахом на крадіжку є дії особи, яка викрала майно, але одразу була викрита. Відповідно до положень кримінального закону крадіжка майна вважається закінченим злочином з моменту, коли винна особа повністю реалізувала умисел щодо заволодіння майном. Заволодіння передбачає такий перехід майна до винного, який надає йому навіть початкову реальну можливість розпорядитися чи користуватися ним. При цьому докладне визначення цього моменту в кожному конкретному випадку залежить від характеру майна, навколишньої обстановки щодо вчинення крадіжки, наявності реальної можливості у винного використати майно на власний розсуд.

Таким чином, посилання обвинуваченого про наявність в його діях незакінченого замаху на крадіжку та необхідність кваліфікації його дій за ч.3 ст.15, ч.3 ст.185 КК України, є безпідставними, оскільки матеріали кримінального провадження свідчать про те, що обвинувачений ОСОБА_6 одразу, після викрадення кабелю з

-5-

телекомунікаційної шахти, був викритий охоронцями, чим був позбавлений можливості реально розпорядитись викраденим майном.

Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для зміни вироку в частині кваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_6 .

Дії ОСОБА_6 за ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України, як вчинення закінченого замаху на крадіжку таємне викрадення чужого майна, вчинене повторно, за попередньою змовою групою осіб з проникненням в інше сховище судом кваліфіковані правильно.

Окрім того, відповідно до ст. 65 КК України суд призначає покарання у межах, установлених у санкції частини статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 цього Кодексу, з врахуванням ступеня тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особи винного та обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Ці вимоги закону судом першої інстанції належним чином дотримані.

Покарання обвинуваченому ОСОБА_6 призначено відповідно до вимог ст. 65, 68 КК України, у межах санкції ч. 3 ст. 185 КК України, з урахуванням тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання, даних, що характеризують його особу, і таке покарання є справедливим, достатнім для його виправлення і попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_6 покарання, суд першої інстанції врахував ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, дані про його особу, зокрема те, що він посередньо характеризується по місцю проживання, не перебуває на обліках у лікаря психіатра та нарколога, вчинив тяжкий злочини, має на утриманні малолітню дитину, раніше неодноразово судимий за вчинення корисливих злочинів, а також відсутність обставин, що пом`якшують покарання та наявність обставини, що обтяжує покарання рецидив злочинів і належним чином вмотивував у цій частині своє рішення.

Окрім того, відповідно до ч. 1 ст. 71 КК України, якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив нове кримінальне правопорушення, суд до покарання призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком.

Як встановлено судом, вироком Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 16.09.2020 ОСОБА_6 засуджено за ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 05 (п`ять) років та на підставі ст. 75 КК України звільнено від відбування призначеного покарання з іспитовим строком на 03 (три) роки.

Тому, враховуючи вимоги ч. 1 ст. 71 КК України, судом першої інстанції обвинуваченому ОСОБА_6 призначено остаточне покарання за сукупністю двох вироків у виді позбавлення волі на строк 05 (п`ять) років 01 (один) місяць, що є більшим від покарання, призначеного за нове кримінальне правопорушення (05 років позбавлення волі), а також від невідбутої частини покарання за попереднім вироком є правильним, відповідає вимогам закону України про кримінальну відповідальність та на думку апеляційного суду є справедливим, адже відповідає принципам індивідуалізації та справедливості, буде необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_6 та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушення.

-6-

Апеляційні доводи обвинуваченого про зайву суворість призначеного йому покарання у виді позбавлення волі на певний строк за вчинення умисного злочину проти власності та пов`язане з цим прохання щодо зміни вироку, на думку колегії суддів, - є безпідставними і такі апеляційним судом з врахуванням вищевикладеного відхиляє.

Згідно даних кримінального провадження та поданої апеляційної скарги, об`єктивно відсутні інші обставини ніж ті, що встановлені судом першої інстанції, а твердження обвинуваченого щодо неналежного їх врахування повністю спростовуються висновками суду зазначеними у оскаржуваному вироку, якими належним чином обґрунтовані вид та міра покарання.

Отже, доводи обвинуваченого про пом`якшення призначеного йому покарання, з урахуванням наведених ними доводів, слід визнати безпідставними, оскільки такі доводи носять суто суб`єктивний характер і не можуть вважатися достатніми підставами для пом`якшення призначеного покарання, а тому такі відхиляються.

З огляду на викладене, при апеляційному перегляді кримінального провадження не встановлено підстав для застосування норм ст. 69 КК України.

Таким чином, призначене судом першої інстанції обвинуваченому ОСОБА_6 покарання у той спосіб, як це зазначено у вироку, на думку колегії суддів, є необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень, а тому відповідає вимогам ст. 50, 65, 68 КК України, оскільки за своїм видом і розміром є справедливим через, що підстав для зміни вироку за доводами апеляційної скарги обвинуваченого про зайву суворість призначеного йому покарання, колегія суддів не вбачає.

При прийнятті рішення колегія суддів також враховує вимоги ст. 26 КПК України, зокрема, те, що сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та в спосіб, передбачених цим Кодексом; ст. 404 цього Кодексу в частині перегляду судового рішення в межах апеляційної скарги; те, що обвинуваченим не заявлялось жодних клопотань як в апеляційній скарзі, так і під час їх розгляду, у тому числі клопотань, які би підтверджували обґрунтованість доводів апеляційної скарги.

Керуючись ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_11 залишити без задоволення, а вирок Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 28.04.2022, щодо нього, -без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення й може бути оскаржена безпосередньо до Касаційного кримінального суду в складі Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим, який утримується під вартою, - в той самий строк з дня отримання ним копії судового рішення.

Судді