Провадження №1-кс/463/9622/23
У Х В А Л А

про накладення арешту

28 грудня 2023 року слідчий суддя Личаківського районного суду м. Львова ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Львові клопотання слідчого слідчого відділу Львівського районного управління поліції №1 Головного управління Національної поліції у Львівській області ОСОБА_3 ,погодженого прокурором Галицької окружної прокуратури міста Львова Львівської області ОСОБА_4 про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні за №0001888 від 01.07.2023 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.149, ч.2 ст.146 КК України,

в с т а н о в и в:

слідчий слідчого відділу Львівського районного управління поліції №1 Головного управління Національної поліції у Львівській області ОСОБА_3 за погодженням прокурора Галицької окружної прокуратури міста Львова Львівської області ОСОБА_4 звернувся до слідчого судді Личаківського районного суду м.Львова з клопотанням про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні за №0001888 від 01.07.2023 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.149, ч.2 ст.146 КК України.

Клопотання мотивує тим, що слідчим відділом Львівського районного управління поліції №1 ГУ НП у Львівській області, здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0001888 від 01.07.2023 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.149, ч.2 ст.146 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 30.06.2023 у Львівське РУП №1 ГУНП у Львівській області, надійшов рапорт старшого оперуповноваженого 2-го відділу УМП ГУНП у Львівській області про те, що на території м. Львова та Львівської області функціонують псевдо реабілітаційні центри в яких незаконно позбавляють волі людей, а в подальшому працівники псевдо реабілітаційних центрів, під фізичним та психологічним впливом залучають, так званих «реабілітантів» до примусової праці з метою отримання грошової наживи.

Окрім цього, 19.12.2023, близько 12:44 год. ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , діючи за попередньою змовою групою осіб з ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , перебуваючи по вул. Тершаковців у м. Львові, використовуючи автомобіль, викрали ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , чим позбавили його можливості вільно і на свій розсуд керувати своїми діями та пересуватися за власним бажанням, завадили останньому вчинити будь-які дії, направлені на супротив вказаним особам та можливість покинути транспортний засіб.

Так, 19.12.2023 в період часу з 14:02 год. по 14:42 год., за адресою м. Львів, вул. Тершаковців, буд. 2 слідчим СВ Львівського РУП №1 ГУНП у Львівській області, в порядку ст. 208 КПК України було затримано ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , під час обшуку якого було виявлено та вилучено мобільний телефон марки «Samsung» моделі «Гелексі А039» чорного кольору в чохлі чорного кольору, IMEI1: НОМЕР_1 , пароль до нього 1991, сім карта мобільного оператора «Водафон» НОМЕР_2 , який поміщено в спец. пакет НПУ WAR 1219510; грошові кошти номіналом 1000 грн у кількості 2 купюри серії та номером ЕГ 2980556, ЕГ 7424242, купюри номіналом 500 грн. у кількості 4 купюри ЗЗ 0609709, УГ 8966968, УД 0481276, ФЗ 6796314, які поміщено в спец. пакет НПУ PSP 1116403; банківську карту, яка емітована в АТ КБ «Приватбанк», універсальна № НОМЕР_3 , яку поміщено в спец. пакет НПУ PSP 116402.

Вказані речі та документи було вилучено та визнано речовими доказами і долучено до матеріалів вказаного кримінального провадження.

На даний час органом досудового розслідування за наслідками проведення слідчих (розшукових) дій встановлено, що вилучені предмети мають значення для кримінального провадження, оскільки зберегли на собі сліди злочину або містять інші відомості, які можуть бути використанні як доказ факту чи обставин, що встановлюються, під час кримінального провадження, а тому з метою забезпечення завдань кримінального провадження щодо швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду, слідчий просить клопотання задовольнити.

Слідчий та прокурор в судове засідання не з`явилися, про розгляд клопотання були повідомленні належним чином, просили таке слухати у їх відсутності.

Власник вилучених речей та його адвокат в судове засідання не з`явилися.

Згідно з ч.1 ст.172 КПК України клопотання про арешт майна розглядається слідчим суддею, судом не пізніше двох днів з дня його надходження до суду, за участю слідчого та/або прокурора, цивільного позивача, якщо клопотання подано ним, підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, і за наявності - також захисника, законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження. Неприбуття цих осіб у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.

Відповідно до ч.4 ст.107 КПК України, у разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

Статтею 41 Конституції України встановлено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.

Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Відповідно до ч.1 ст.9 КПК України, під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.

Згідно з ч.1 ст.174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Згідно зі ст.1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожна фізична або юридична особа має право володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше, як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

У рішеннях Європейського суду з прав людини у справах «Амюр проти Франції», «Колишній король Греції та інші проти Греції», «Малама проти Греції», «Україна-Тюмень проти України», «Спорронг та Льонрот проти Швеції» констатовано, що перша та найважливіша вимога ст.1 Першого протоколу до Європейської конвенції з прав людини полягає в тому, що будь-яке втручання публічної влади в право на мирне володіння майном має бути законним: друге речення першого пункту дозволяє позбавлення власності лише «на умовах, передбачених законом», а другий пункт визнає, що держави мають право здійснювати контроль за користуванням майном через введення в дію «законів». Крім того, верховенство права, один із фундаментальних принципів демократичного суспільства, є наскрізним принципом усіх статей Конвенції. Також суд нагадує, що втручання в право на мирне володіння майном повинно бути здійснено з дотриманням «справедливого балансу» між вимогами загального інтересу суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи. Зокрема, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, якої прагнуть досягти через вжиття будь-якого заходу для позбавлення особи її власності.

Відповідно до ст.16 КПК України - позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому КПК України.

Сукупність наведеної норми свідчить, що будь-яка процесуальна дія слідчого судді, прокурора, керівника органу досудового розслідування, слідчого, вчинена під час досудового розслідування, має відповідати вищевказаним засадам, як за своєю суттю, так і за формою реалізації, тобто процедурою застосування.

Вивчивши та дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

З витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань від 01.07.2023, підтверджується факт внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань у кримінальному провадженні за №0001888, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.149, ч.2 ст.146 України.

Під час здійснення досудового розслідування у даному кримінальному провадженні, з метою збереження майна (речових доказів) для отримання та перевірки доказів у вказаному кримінальному провадженні, під час проведення обшуку вилучено вказані речі.

Згідно з ч.1 ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину.

Арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів (п.1 ч.2 ст.170 КПК України).

Згідно з вимогами ч.10 ст.170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Слідчий просить накласти арешт на майно, яке було вилучено під час проведення обшуку.

Так, постановою слідчого слідчого відділу Львівського районного управління поліції №1 ГУНП у Львівській області ОСОБА_3 від 19.12.2023, вилучені предмети визнано речовими доказами у кримінальному провадженні за №0001888 від 01.07.2023.

Дослідивши матеріали клопотання, яке відповідає вимогам ч.2 ст.171 КПК України та подане у строки встановлені ч.5 ст.171 КПК України, слідчий суддя приходить до переконання, що є підстави вважати, що вилучені предмети, можуть бути використані, як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, а тому клопотання слідчого слід задовольнити та накласти арешт на зазначене вище майно.

Керуючись вимогами статей 170-173, 309, 395 КПК України, слідчий суддя, -

п о с т а н о в и в :

клопотання - задовольнити.

Накласти арешт на тимчасово вилучене майно, а саме на: мобільний телефон марки «Samsung» моделі «Гелексі А039» чорного кольору в чохлі чорного кольору, IMEI1: НОМЕР_1 , пароль до нього 1991, сім карта мобільного оператора «Водафон» НОМЕР_2 , який поміщено в спец. пакет НПУ WAR 1219510; грошові кошти номіналом 1000 грн у кількості 2 купюри серії та номером ЕГ 2980556, ЕГ 7424242, купюри номіналом 500 грн. у кількості 4 купюри ЗЗ 0609709, УГ 8966968, УД 0481276, ФЗ 6796314, які поміщено в спец. пакет НПУ PSP 1116403; банківську карту, яка емітована в АТ КБ «Приватбанк», універсальна № НОМЕР_3 , яку поміщено в спец. пакет НПУ PSP 116402.

Ухвала про арешт майна виконується негайно слідчим, прокурором.

Виконання ухвали покласти на слідчого слідчого відділу Львівського районного управління поліції №1 ГУНП у Львівській області ОСОБА_3 .

На ухвалу слідчого судді може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Львівського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1