cправа №947/3254/24
провадження №1-кп/947/695/24
У Х В А Л А

08 лютого 2024 року м.Одеса

Київський районний суд міста Одеси у складі головуючого судді ОСОБА_1 , у присутності секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання прокурора про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту обвинуваченому ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , по кримінальному провадженню №0001039 від 06.11.2023 року,

за участю: прокурора ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_3 , його захисника ОСОБА_5 , потерпілої ОСОБА_6 , представника потерпілої ОСОБА_7 ,

В С Т А Н О В И В :

У провадженні Київського районного суду міста Одеси знаходиться кримінальна справа за обвинуваченням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України.

08.02.2024 року, під час підготовчого судового засідання, прокурором до суду подано клопотання про застосування відносно обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту. В обґрунтування клопотання, прокурора зокрема зазначив, що ОСОБА_3 обвинувачується у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, яке є тяжким злочином та за яке передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від трьох до восьми років з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк до трьох років або без такого, що дає підстави вважати, що підозрюваний може переховуватися від суду.

Вважав, що внаслідок неправомірних дій ОСОБА_3 загинула людина, життя якої, відповідно до ст.3 Конституції України, визнається в Україні найвищою соціальною цінністю. Тяжкі наслідки у вигляді смерті людини є непоправними. На даний час свідки та потерпілі не допитані у судовому засіданні, тому існує ризик, що обвинувачений перебуваючи на свободі незаконно впливати на потерпілих, свідків, експертів у кримінальному провадженні.

Крім того, обвинувачений перебуваючи на свободі може вчинити інші кримінальні правопорушення.

Стверджував, що обвинувачений вчинив тяжкий злочин, що спричинив загибель людини, під впливом можливої передбаченої законом відповідальності, може ухилитись від суду. Також, є достатні підстави вважати, що обвинувачений ОСОБА_3 з метою уникнути кримінального покарання може незаконно впливати на потерпілих, свідків, необхідність яких допитати може виникнути під час судового розгляду, може зникнути та переховуватися від суду, може перешкоджати судовому розгляду іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення, що свідчить про неможливість запобігання цим ризикам шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів.

Посилаючись на викладене, керуючись ст.ст.36, 176 - 178, 179, 184, 194, 315, 331 КПК України, просив суд 1) застосувати до обвинуваченого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту; 2) покласти на обвинуваченого ОСОБА_3 такі обов`язки: 2.1) не залишати місця постійного проживання, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1 ; 2) прибувати за вимогою до суду; 3) не відлучатися з місця проживання без дозволу, прокурора або суду; 4) повідомити прокурора чи суд про зміну свого місця проживання; 5) утримуватися від спілкування із свідками, потерпілими у цьому кримінальному провадженні, поза межами проведення судового засідання, тобто за відсутності прокурора, судді; 6) здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт для виїзду за кордон, якщо такий є, а також інші документи, що дають право на виїзд з України.

В судовому засіданні прокурор підтримав подане клопотання та просив його задовольнити, уточнивши, що просить застосувати домашній арешт у певний період доби, а саме з 23:00 год. по 06:00 год. наступного дня. Підтвердив, що до обвинуваченого вже було застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту у певній період доби, факти порушення обвинуваченим вказаного запобіжного заходу йому невідомі, чи зданий обвинуваченим паспорт для виїзду за кордон йому також невідомо.

Обвинувачений та його захисник проти застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту заперечували. Захисник зокрема зазначив, що реальність ризиків вказаних прокурором не підтверджена. Ухвалою апеляційного суду від 17.01.2024 року до ОСОБА_3 вже було застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, який діє до 23.02.2024 року, а тому у задоволенні клопотання прокурора слід відмовити. Обвинувачений при цьому зазначив, що до нього застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту з 22:00 год до 06:00 год. наступного ранку. Він має на утриманні неповнолітню дитину, виключений з військового обліку, оскільки є особою з інвалідністю другої групи безстроково, має паспорт для виїзду за кордон, але не пам`ятає чи здавав він його чи ні.

Потерпіла та її представник підтримали клопотання прокурора.

Суд, вислухавши думки учасників кримінального провадження, прийшов до наступних висновків.

Відповідно до ч.3 ст.315 КПК України, під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити, продовжити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом II цього Кодексу.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 обвинувачується у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, тобто в порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілого. Основне покарання за яке передбачено тільки у вигляді позбавлення волі на строк від трьох до восьми років.

Також судом встановлено, що до обвинуваченого ухвалою Одеського апеляційного суду від 17.01.2024 року по було застосовано запобіжний захід строком до 23.02.2024 року у виді домашнього арешту в період з 22 год. по 06 год. наступної доби за адресою: АДРЕСА_1 , за виключенням необхідності залишити житло у разі оголошення повітряної тривоги.

При цьому, при застосуванні до ОСОБА_3 вказаного запобіжного заходу, суд враховано ризики, передбачені п.п.1, 5 ч.1 ст.177 КПК України, а саме: ризиків переховування від органу досудового розслідування та суду та ризику вчинення іншого кримінального правопорушення.

Згідно з положеннями ст.177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому обвинувачується.

Відповідно до змісту ч.1. ст.194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Суд погоджується, що на сьогоднішній день, існує ризик, передбачений п.1 ч.1 ст.177 КПК України, а саме переховуватись від суду, оскільки ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, за який передбачено покарання тільки у вигляді позбавлення волі на строк від трьох до восьми років, а тому маючи паспорт для виїзду за кордон та будучи особи з інвалідністю 2 групи безстроково, обвинувачений може безперешкодно залишити територію України та переховуватися від суду з метою уникнення кримінальної відповідальності.

Таким чином, суд робить висновок, що існування обвинувачення у вчиненні тяжкого злочину у сукупності з існуючим ризиком, передбаченим п.1 ч.1 ст.177 КПК України дозволяють суду продовжити відносно обвинуваченого запобіжний захід у вигляді домашнього арешту у певний період доби, оскільки останній має постійне місце проживання у м.Одесі, працює, має на утриманні неповнолітню дитину.

При цьому, суд вважає за необхідне покласти на обвинуваченого також виконання частини обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України.

На думку суду, застосування більш м`якого запобіжного заходу не забезпечить виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків та не зможе запобігти спробі переховуватися від суду.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 177, 178, 181, 194, 331, 369 КПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :

1. Клопотання прокурора про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту обвинуваченому ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 задовольнити частково.

2. Продовжити до ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту у певний період доби строком на два місяці, тобто до 08 квітня 2024 року включно.

3. Заборонити ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , залишати своє житло за адресою: АДРЕСА_1 з 23 (двадцять третьої) години 00 хвилин до 06 (шостої) години 00 хвилин наступного дня.

4. Зобов`язати ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , протягом строку дії цієї ухвали:

4.1. прибувати до суду за першою вимогою;

4.2. не відлучатися з м.Одеси без дозволу суду;

4.3. здати на зберігання до Київського відділу у м.Одесі ГУ ДМС в Одеській області свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

5. Роз`яснити ОСОБА_3 положення ч.5 ст.181 КПК України, згідно якої, працівники органу Національної поліції з метою контролю за поведінкою підозрюваного, який перебуває під домашнім арештом, мають право з`являтися в житло цієї особи, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на неї зобов`язань, використовувати електронні засоби контролю.

6. Контроль за виконанням цієї ухвали покласти на Одеський РУП №1 ГУНП в Одеській області, якому направити копію цієї ухвали.

7. Ця ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1