КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження 11-кп/824/1294/2023 Категорія - ч. 1 ст. 122 КК України
Єдиний унікальний номер 755/4626/17 Головуючий у суді 1 інстанції - ОСОБА_1
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 вересня 2023 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3

ОСОБА_4

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві матеріали кримінального провадження № 0017821, внесеному до ЄРДР 30 грудня 2016 року, за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України, за клопотанням прокурора, який бере участь у розгляді справи в суді апеляційної інстанції - прокурора відділу Київської міської прокуратури ОСОБА_7 про обрання обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою

за участю сторін апеляційного провадження:

прокурора ОСОБА_7

захисника ОСОБА_8

обвинуваченого ОСОБА_6

В С Т А Н О В И Л А :

Вироком Дніпровського районного суду м. Києва від 18 липня 2022 року ОСОБА_6 визнаний винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України, та призначено йому покарання у виді 2 років 3 місяців позбавлення волі.

На підставі ч. ч. 1, 5 ст. 72 КК України (в редакції, що діяла до набрання чинності Законом України «Про внесення зміни до КК України щодо правила складання покарань та зарахування строку попереднього ув`язнення» від 18 травня 2017 року) зараховано у строк покарання ОСОБА_6 час його перебування в Київському СІЗО у період з 29 грудня 2016 року по 26 лютого 2018 року включно, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Призначена судом міра покарання ОСОБА_6 у виді 2 років 3 місяців позбавлення волі відбута повністю.

ОСОБА_6 вважається таким, що відбув покарання у повному обсязі.

Запобіжний захід ОСОБА_6 до набрання вироком законної сили не обирався.

Цим вироком вирішено питання речових доказів.

Не погоджуючись з вироком суду, прокурор у кримінальному провадженні ОСОБА_9 подав апеляційну скаргу, в якій просить вирок суду скасувати, ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_6 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України, та призначити йому покарання у виді 7 років позбавлення волі.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 6 вересня 2023 року обвинувачений ОСОБА_6 оголошений у розшук, працівникам поліції надано дозвіл на затримання обвинуваченого ОСОБА_6 з метою приводу в судове засідання Київського апеляційного суду для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, провадження за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_9 на вирок Дніпровського районного суду м. Києва від 18 липня 2022 року щодо ОСОБА_6 зупинено до розшуку обвинуваченого.

25 вересня 2023 року сектором ВКП Дніпровського УП ГУ НП у м. Києві повідомлено Київський апеляційний суд про затримання обвинуваченого ОСОБА_6 згідно з ухвалою Київського апеляційного суду від 6 вересня 2023 року, ухвалою Київського апеляційного суду від 26 вересня 2023 року провадження за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_9 на вирок Дніпровського районного суду м. Києва від 18 липня 2022 року у кримінальному провадженні № 0017821, внесеному до ЄРДР 30 грудня 2016 року, за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України, було відновлено і розгляд кримінального провадження призначений на 26 вересня 2023 року на 9.40 год.

Прокурором 6 вересня 2023 року було подане клопотання про обрання обвинуваченому запобіжного заходу у виді тримання під вартою, яке було обґрунтоване тим, що ОСОБА_6 неодноразово викликався в судові засідання, в які не з`являвся, та про причини своєї неявки не повідомив, примусовий привід в судове засідання також виконати не виявилось за можливе. Враховуючи те, що обвинувачений не виконує обов`язки, визначені п. 1 ч. 7 ст. 42 КПК України, та ухиляється від явки до суду, обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України, яке є особливо тяжким злочином, а тому, на переконання прокурора, існують обґрунтовані ризики вважати, що ОСОБА_6 і в подальшому буде переховуватись від суду. Окрім того, прокурор вказав про те, що обвинувачений раніше не судимий в силу ст. 89 КК України, офіційно не працює, обвинувачується у вчиненні злочину, за яке законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років, те, що він переховується від суду, з метою виконання ним покладених на нього процесуальних обов`язків, прокурор вважає, що застосування більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою, не зможе усунути ризики, передбачені п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Під час апеляційного розгляду прокурор не підтримав клопотання про обрання обвинуваченому запобіжного заходу у виді тримання під вартою, оскільки в судовому засіданні було встановлено, що з 28 серпня 2022 року ОСОБА_6 мобілізований та на даний час перебуває на військовій службі.

Захисник та обвинувачений заперечували проти задоволення клопотання прокурора, зазначивши про те, що ризики, які зазначені у клопотанні прокурора, на даний час не існують.

При цьому обвинувачений вказав про те, що за адресою проживання, яка зазначена у матеріалах кримінального провадження, він не проживав ніколи, і чому вказана така адреса не розуміє. За місцем реєстрації у Миколаївський області він не проживав, оскільки, приїхавши в село, побачив, що воно майже все зруйноване. З 28 серпня 2022 року він проходить військову службу, перебував в зоні бойових дій, має контузію та поранення, на даний час проходить лікування. Про те, що відбувається апеляційний розгляд, він не знав.

Вислухавши думку учасників апеляційного розгляду, перевіривши надані документи, колегія суддів доходить висновку, що клопотання прокурора не підлягає до задоволення з таких підстав.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу.

Вирішуючи питання застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою для прийняття законного і обґрунтованого рішення, суд повинен з`ясувати всі обставини, з якими пов`язана можливість застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, та умови, за яких таке продовження можливе та виправдане.

Положеннями ч. 1 ст. 177 КПК України передбачено, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам особи:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Згідно зі ст. 178 КПК України при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного, обвинуваченого; майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини; ризик продовження чи повторення протиправної поведінки, зокрема ризик летальності, що його створює підозрюваний, обвинувачений, у тому числі у зв`язку з його доступом до зброї.

Наведені вище положення КПК України свідчать про те, що підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованого обвинувачення у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною першою ст. 177 КПК України, при тому, що ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь ймовірності того, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству.

Під час апеляційного розгляду встановлено, що ОСОБА_6 оскаржуваним вироком визнаний винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України, та призначено йому покарання у виді 2 років 3 місяців позбавлення волі.

ОСОБА_6 вважається таким, що відбув покарання у повному обсязі.

Запобіжний захід ОСОБА_6 до набрання вироком законної сили не обирався.

Окрім того, з урахуванням того, що вирок постановлений 18 липня 2022 року, а ОСОБА_6 з 28 серпня 2022 року був мобілізований та проходить військову службу по теперішній час, відсутні підстави вважати, що ОСОБА_6 ухилявся від суду, а, відтак, ризик переховування на даний час колегією суддів не встановлений.

Про наявність будь-яких інших ризиків прокурором не вказано.

З огляду на встановлені обставини, колегія суддів доходить висновку, що на даний час у кримінальному провадженні не встановлені ризики, передбачені п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, а, відтак, колегія суддів вважає, що клопотання прокурора не підлягає до задоволення.

Керуючись ст. ст. 376, 405 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

У задоволенні клопотання прокурора про обрання обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

____________________ _______________ __________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4