Справа №760/2510/24
Провадження №1-кс/760/1731/24
У Х В А Л А

І М Е Н Е М УК Р А Ї Н И

01 лютого 2024 року слідчий суддя Солом`янського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , за участю:

секретаря судових засідань - ОСОБА_2

прокурора - ОСОБА_3

підозрюваного - ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Солом`янського районного суду м. Києва клопотання слідчого слідчого відділення ВП на СЗТ Головного управління Національної поліції у м. Києві лейтенанта поліції ОСОБА_5 , за погодженням прокурора Солом`янської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно підозрюваного

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Тернопіль, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

у кримінальному провадженні №0000005 від 04.01.2024, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

До Солом`янського районного суду м. Києва надійшло клопотання слідчого слідчого відділення ВП на СЗТ Головного управління Національної поліції у м. Києві лейтенанта поліції ОСОБА_5 , за погодженням прокурора Солом`янської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо ОСОБА_4 .

Клопотання обґрунтовується тим, що у провадженні слідчого відділення ВП на СЗТ Головного управління Національної поліції у м. Києві знаходиться кримінальне провадження №0000005 від 04.01.2024, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

Встановлено, що ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, а саме у таємному викраденні чужого майна (крадіжці), в умовах воєнного стану, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України.

30.01.2024 ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

У судовому засіданні прокурор підтримав подане клопотання та просив його задовольнити із зазначених у ньому підстав.

ОСОБА_4 заперечував проти задоволення клопотання та просив суд застосувати по відношенню до нього більш м`який запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою.

Заслухавши думку учасників судового розгляду, дослідивши матеріали, на які посилається прокурор, обґрунтовуючи доводи клопотання, слідчий суддя дійшов до наступного.

Як вбачається із матеріалів клопотання, а провадженні слідчого відділення ВП на СЗТ Головного управління Національної поліції у м. Києві знаходиться кримінальне провадження №0000005 від 04.01.2024, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Згідно з ч. 1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується..

Частиною 2 ст. 177 КПК України передбачено, що підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

З усталеної практики ЄСПЛ вбачається, що існування обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів або інформації, які змогли б переконати об`єктивного спостерігача в тому, що відповідна особа могла вчинити злочин. При цьому, факти, які дають підставу для підозри, не мають бути такого ж рівня, як і ті, що обґрунтовують засудження особи, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення (рішення ЄСПЛ у справах «Фокс, Кемпбелл і Хартлі проти Сполученого Королівства», «Лабіта проти Італії», «Мюррей проти Сполученого Королівства», «Ільгар Маммадов проти Азейбарджану», «Нечипорук і Йонкало проти України»). Отже, обґрунтована підозра не передбачає наявності переконання «поза розумним сумнівом» щодо вчинення особою кримінального правопорушення. Однак, вона повинна ґрунтуватись на об`єктивних фактах, встановлених на підставі наданих стороною обвинувачення доказів.

У своєму клопотанні орган досудового розслідування зазначає, що ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, а саме у таємному викраденні чужого майна (крадіжці), в умовах воєнного стану, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, що є тяжким злочином, за яке загрожує покарання у виді позбавленням волі на строк до восьми років, у зв`язку з чим існують ризики, що підозрюваний може переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду; незаконно впливати на потерпілих та свідків, з метою зміни останніми показів в частині фактичних обставин; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, тобто зникнути та перебувати тривалий час у розшуку; вчинити інший злочин, а тому застосування більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти вказаним ризикам.

Жодних інших свідчень на підтвердження наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, у клопотанні та під час судового засідання суду надано не було. Фактично, наявність ризиків, зокрема можливість ОСОБА_4 переховуватися від органів досудового розслідування або суду; незаконно впливати на свідків; вчинити інше кримінальне правопорушення, обґрунтовується тотожними обставинами без доведення наявності причинно-наслідкового зв`язку між певними діями підозрюваного, які можуть привести до вказаних ризиків.

Ризик переховування обвинуваченого від органів досудового розслідування та суду не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового вироку, це слід робити з урахуванням низки інших відповідних фактів, які можуть або підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення. У цьому контексті має враховуватися, зокрема, особистість обвинуваченого, його моральні переконання, майновий стан і зв`язки з державою, в якій він зазнає судового переслідування, а також міжнародні контакти (рішення у справі «W. проти Швейцарії» (W. v. Switzerland) від 26.01.1993).

Практика Європейського суду з прав людини визначає, що обґрунтування наявності ризиків лише тяжкістю інкримінованого кримінального правопорушення, є неправомірним. Про це зазначено в рішенні ЄСПЛ за скаргою №12369 від 26.06.1991 по справі «Лтальє проти Франції», п.51, за скаргою №5522/04 від 20.01.2011 по справі «Прокопенко проти України», за скаргою №38717/04 від 14.10.2010 по справі «Хайредінов проти України» п. 29, 41 за скаргою №37466/04 від 20.05.2010 по справі «Москаленко проти України».

У справі «Третьяков проти України» від 29.09.2011 ЄСПЛ констатував порушення ст. 5 КЗПЛ, зокрема, з огляду на те, що судом не було розглянуто можливість застосування до заявника будь-яких альтернативних запобіжних заходів замість тримання під вартою.

Судом встановлено відсутність у клопотанні аргументів слідчого про те, що до підозрюваного неможливо застосувати більш м`який запобіжний захід для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні. У судовому засіданні прокурор також не надав відповідних аргументів.

У відповідності до ч.3 ст. 176 КПК України слідчий суддя, суд відмовляє у застосуванні запобіжного заходу, якщо слідчий, прокурор не доведе, що встановлені під час розгляду клопотання про застосування запобіжних заходів обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених частиною першою цієї статті, не може запобігти доведеним під час розгляду ризику або ризикам. При цьому найбільш м`яким запобіжним заходом є особисте зобов`язання, а найбільш суворим - тримання під вартою.

Частиною 4 статті 194 КПК України встановлено, що якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частинами п`ятою та шостою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Згідно із ч.1 ст.179 КПК України особисте зобов`язання полягає у покладенні на підозрюваного, обвинуваченого зобов`язання виконувати обов`язки, передбачені ст.194 цього Кодексу.

Слідчий суддя вважає, що на даному етапі досудового розслідування докази наявні в матеріалах кримінального провадження є вагомими.

Наведені обставини щодо особи підозрюваного та тяжкість покарання, яке йому загрожує, свідчать про наявність ризиків, передбачених ст.177 КПК України і в обґрунтування застосування запобіжного заходу щодо ОСОБА_4 ставиться необхідність у запобіганні підозрюваного від вчинення дій щодо переховування від органів досудового розслідування та суду; незаконного впливу на свідків; та застереження від вчинення іншого кримінального правопорушення.

Проте, в судовому засіданні прокурором не доведено обставин, передбачених п.3 ч.1 ст.194 КПК України, а саме недостатності у застосуванні більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризиків, зазначених у клопотанні.

Відповідно до ч.5, 6 ст.194 КПК України, якщо під час розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, прокурор доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті, слідчий суддя, суд застосовує відповідний запобіжний захід, зобов`язує підозрюваного, обвинуваченого прибувати за кожною вимогою до суду або до іншого визначеного органу державної влади, а також виконувати один або кілька обов`язків, передбачених ст.194 КПК України та необхідність покладення яких була доведена прокурором.

На підставі наданих матеріалів, оцінюючи всі встановлені під час розгляду клопотання обставини, враховуючи дані про особу підозрюваного, слідчий суддя приходить до висновку, що запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання забезпечить належну поведінку підозрюваного.

Керуючись ст. ст. 177, 178, 179, 194, 372, 376, 395 КПК України, слідчий суддя, -

У Х В А Л И В:

Клопотання задовольнити частково.

Обрати відносно підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання в межах строку досудового розслідування, тобто до 29.03.2024 включно.

Покласти на підозрюваного ОСОБА_4 передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України наступні обов`язки:

- прибувати до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду за першою вимогою;

- не відлучатися за межі м. Києва без дозволу слідчого, прокурора або суду.

Строк дії ухвали визначити в межах строку досудового розслідування до 29.03.2024.

Виконання ухвали доручити органу Національної поліції за місцем проживання підозрюваного.

Контроль за виконанням ухвали покласти на Солом`янську окружну прокуратуру.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом 5 (п`яти) днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_6