Справа № 405/4064/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.11.2023 року Ленінський районний суд м.Кіровограда у в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3

захисника ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Кропивницький кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за кримінальним провадженням за №0000114 від 20.01.2023, за обвинуваченням ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.255-1, ч.3 ст.307 КК України,

встановив:

Ухвалою Ленінського районного суду м. Кіровограда від 28.09.2023 обвинуваченому ОСОБА_5 продовжено строк тримання під вартою на 60 днів, тобто до 26.11.2023, включно.

Відповідно до ч. 3 ст. 331 КПК України, незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

В судовому засіданні постало питання щодо доцільності перебування обвинуваченого ОСОБА_5 під вартою.

Прокурор вказав, що просив продовжити строк тримання обвинуваченого ОСОБА_5 під вартою, з огляду на те, що на даний час ризики встановлені раніше, передбачені п.п.1, 3, 5 ч.1 ст.177 КК України, не зменшилися та продовжують існувати.

Захисник ОСОБА_4 заперечив щодо продовження запобіжного заходу та вказав, що з плином часу ризики перестають існувати, просив змінити на інший, не пов`язаний з триманням під вартою.

Обвинувачений підтримав думку захисника.

Заслухавши думку учасників кримінального провадження, дослідивши надане клопотання та матеріали, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам, зокрема, переховуватися від суду, незаконно впливати на потерпілого, свідка, вчиняти інші кримінальні правопорушення та перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

При вирішенні питання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_5 судом враховані обставини, передбачені ст.178 КПК України, а саме тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому у разі визнання його винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він обвинувачується, міцність соціальних зв`язків обвинуваченого. Також, судом взято до уваги практику Європейського суду з прав людини.

У розумінні практики Європейського суду з прав людини тяжкість покарання не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» № 33977/96 від 25.07.2001 року Європейський суд з прав людини зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризику повторного вчинення злочинів».

Відповідно до ст. 5 Рекомендацій Комітету Міністрів Ради Європи від 27.06.1980 «Про взяття під варту до суду» при розгляді питання про необхідність тримання під вартою судовий орган повинен брати до уваги обставини конкретної справи у тому числі характер та тяжкість інкримінованого злочину. Важливим критерієм орієнтуючись на який слід застосовувати вид запобіжного заходу повинна бути санкція за злочин вчинений обвинуваченим, тобто чим більш сувора санкція передбачена за злочин поставлений обвинуваченому в вину тим більш суворий запобіжний захід повинен бути обраний щодо нього.

Судом враховано, що ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.255-1, ч.3 ст.307 КК України, які у відповідності до ст.12 КК України, відносяться до категорії тяжких та особливо тяжких злочинів, санкції яких передбачають покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до десяти років з конфіскацією майна та від дев`яти до дванадцяти років з конфіскацією майна, відповідно.

Разом з тим, суд приймає до уваги обставини, передбачені ст. 178 КПК України, зокрема те, що ОСОБА_5 офіційно не працює, одружений, малолітніх та неповнолітніх дітей на утриманні не має. Окрім того, під час досудового розслідування ОСОБА_5 було оголошено у розшук. Вказане свідчить про ймовірність переховування від суду.

Також, ОСОБА_5 притягувався до кримінальної відповідальності, що свідчить про ймовірність вчинення інших злочинів та можливого впливу на свідків у кримінальному провадженні, які не допитані під судового розгляду.

За таких обставин суд прийшов до переконання про наявність ризиків, передбачених ст.177 КПК України, тому, враховуючи зазначене, суд вважає, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів ніж тримання під вартою не зможе їм запобігти.

З метою виконання обвинуваченими покладених на них процесуальних обов`язків, суд вважає доцільним продовжити тримання ОСОБА_5 під вартою строком на 60 днів, тобто до 20 січня 2024 року, включно.

Зважаючи на те, що ОСОБА_5 обвинувачується у вченні особливо тяжкого злочину у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів, суд відповідно до п.5. ч.4 ст. 183 КПК України при продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою ОСОБА_5 заставу не визначає.

Керуючись ст.ст. 177, 178, 331 КПК України, суд,

постановив:

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід - тримання під вартою на 60 днів до 20 січня 2024 року, включно, без визначення застави.

Копії ухвали направити до ДУ Кропивницький СІ для виконання.

Ухвала може бути оскаржена до Кропивницького апеляційного суду протягом 5 днів з дня її проголошення, а особою, яка перебуває під вартою в той самий строк з моменту вручення йому копії ухвали.

Суддя Ленінського

районного суду

м. Кіровограда ОСОБА_6