ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/4006/23 Справа № 208/9460/23 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 грудня 2023 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:

головуючого, судді-доповідача ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали за апеляційною скаргою засудженої ОСОБА_6 на ухвалу Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 15 листопада 2023 року стосовно

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

у провадженні за поданням установи виконання покарань про умовно-дострокове звільнення від покарання, відповідно до статті 81 Кримінального кодексу України (далі - КК),

за участю:

прокурора ОСОБА_7

в режимі відеоконференції:

засудженої ОСОБА_6

представника установи виконання покарань ОСОБА_8

ВСТАНОВИВ :

Обставини, встановлені рішенням суду першої інстанції та короткий зміст оскарженого рішення.

Ухвалою Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 15 листопада 2023 року відмовлено в задоволенні подання начальника Державної установи Кам`янська виправна колонія (№ 34) про умовно-дострокове звільнення засудженої ОСОБА_6 від подальшого відбуття покарання.

Мотивуючи своє рішення, суд першої інстанції зазначив, що оскільки ОСОБА_6 засуджена за тяжкий корупційний злочин, зважаючи на умови, викладені в п. 2 ч. 3 ст. 81 КК, умовно-дострокове звільнення до неї не може бути застосовано, у зв`язку з чим відмовив задоволенні вищезазначеного подання.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги і узагальненні доводи особи, яка її подала.

В апеляційній скарзі засуджена просить ухвалу суду першої інстанції скасувати у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність та істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону та постановити нову ухвалу, якою задовольнити подання про її умовно-дострокове звільнення.

В обґрунтування апеляційних вимог посилається, що своєю поведінкою та сумлінним ставленням до праці довела своє виправлення, про що свідчить низка заохочень та відсутність стягнень. Весь час відбування покарання вона була працевлаштована, наразі переведена до дільниці соціальної реабілітації. Також не погоджується з висновками суду, що до неї не може бути застосовано умовно-дострокове звільнення, через те, що вона засуджена за тяжкий корупційний злочин, оскільки в п. 2 ч. 3 ст. 81 КК передбачене звільнення за вчинення умисного тяжкого злочину, до яких відноситься і злочини, за які вона засуджена. Зауважує, що наразі навіть засуджені до довічного позбавлення волі мають право на умовно-дострокове звільнення.

Позиції учасників судового провадження.

Засуджена та представник колонії підтримали апеляційну скаргу і просили її задовольнити.

Прокурор заперечував проти задоволення апеляційної скарги засудженої, вважав ухвалу суду законною та обґрунтованою у зв`язку з чим просив залишити її без змін.

Мотиви суду.

Відповідно до ст. 404 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК) суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ч. ч. 1-4 ст. 370 КПК судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Перевіривши доводи апеляційної скарги, висновки суду першої інстанції та матеріали провадження, суд апеляційної інстанції доходить висновку, що вказаних вимог закону суд першої інстанції не дотримався у повному обсязі, виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ст. 81 КК України та роз`яснень, що містяться у п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну не відбутої частини покарання більш м`яким» від 26 квітня 2002 року, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого, та якщо засуджений сумлінною поведінкою (стримування від порушень режиму відбування покарання, правил внутрішнього розпорядку, неухильне додержання загальноприйнятих норм і правил поведінки, в тому числі, і в побуті) і ставленням до праці довів своє виправлення.

Висновок суду про виправлення засудженого повинен бути зроблений з урахуванням ступеню тяжкості вчиненого злочину, а також усіх даних, що характеризують його особу.

Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 81 КК умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим: не менше двох третин строку покарання, призначеного судом за корупційний нетяжкий злочин або кримінальне правопорушення, пов`язане з корупцією, порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, умисний тяжкий злочин чи необережний особливо тяжкий злочин, а також у разі, якщо особа раніше відбувала покарання у виді позбавлення волі за умисне кримінальне правопорушення і до погашення або зняття судимості знову вчинила умисне кримінальне правопорушення, за яке вона засуджена до позбавлення волі.

Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 81 КК умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим: не менше трьох чвертей строку покарання, призначеного судом за умисний особливо тяжкий злочин, у разі заміни покарання у виді довічного позбавлення волі на покарання у виді позбавленням волі на певний строк, а також покарання, призначеного особі, яка раніше звільнялася умовно-достроково і знову вчинила умисне кримінальне правопорушення протягом невідбутої частини покарання.

Підставою для відмови в задоволенні подання установи виконання покарання є висновки суду першої інстанції щодо тлумачення та застосування положень п. 2 ч. 3 ст. 81 КК, за якими оскільки ОСОБА_6 засуджена за тяжкий корупційний злочин, зважаючи на умови, викладені в п. 2 ч. 3 ст. 81 КК, умовно-дострокове звільнення до неї не може бути застосовано.

З такими висновками суду першої інстанції не може погодитись апеляційний суд, що в даному випадку є підставою для скасування ухвали суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Злочин, передбачений ч. 3 ст. 191 КК за вчинення якого ОСОБА_6 визнана винуватою, згідно зі ст. 12 КК відносяться до тяжких злочинів.

За змістом примітки до ст. 45 КК корупційними злочинами, відповідно до цього Кодексу вважаються злочини, передбачені статтями 191, 262, 308, 312, 313, 320, 357, 410, у випадку їх вчинення шляхом зловживання службовим становищем

Встановлення у п. 1, 2 ч. 3 ст. 81 КК заборони умовно-дострокового звільнення від відбування покарання стосовно осіб, які були засуджені за вчинення корупційного кримінального правопорушення, пов`язане загальною тенденцією кримінально-правової політики України посилення кримінальної відповідальності за вчинення корупційних діянь

Відповідно до положень Закону України Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень № 2617-VIII від 22.11.2018, яким стаття 81 КК викладена у новій редакції, які збільшують частину відбутого покарання засудженими за корупційний нетяжкий злочин до 2/3 відбутого покарання, які дають право на умовно-дострокове звільнення порівняно із іншими нетяжкими злочинами засуджені за які мають право на умовно-дострокове звільнення після відбуття 1/2 строку покарання.

Водночас вказаним законом не внесені зміни до ст. 81 КК щодо збільшення строку відбутого покарання за тяжкий або особливо тяжкий корупційний злочин та не запроваджено заборону на звільнення умовно-достроково від відбування покарання засуджених за такі злочини.

Такі зміни в законодавстві стосується виключно неможливості застосування умовно-дострокового звільнення від відбування покарання, щодо осіб, які вчинили корупційні діяння, після відбуття ними певної частини строку, а саме половини строку призначеного покарання (п. 1 ч. 3 ст. 81 КК) або можливості застосування вказаної норми у разі відбуття двох третин призначеного покарання лише за корупційні нетяжкі кримінальні правопорушення (п. 2. ч. 3 ст. 81 КК).

Частину першу статті 81 визнано такою, що не відповідає Конституції України (є неконституційною) в тім, що вона унеможливлює її застосування до осіб, яких засуджено до відбування покарання у вигляді довічного позбавлення волі, згідно з Рішенням Конституційного Суду № 6-р(II)/2021 від 16.09.2021.

Суд апеляційної інстанції зауважує, що відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 81 КК в редакції Закону України Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення, Кримінального кодексу України та Кримінального процесуального кодексу України щодо виконання рішень Європейського суду з прав людини № 2690-IX від 18.10.2022, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим не менше трьох чвертей строку покарання, призначеного судом за умисний особливо тяжкий злочин, у разі заміни покарання у виді довічного позбавлення волі на покарання у виді позбавленням волі на певний строк, а також покарання, призначеного особі, яка раніше звільнялася умовно-достроково і знову вчинила умисне кримінальне правопорушення протягом невідбутої частини покарання.

Таким чином, законодавець на даний час передбачив право засуджених за умисний особливо тяжкий злочин, у разі заміни покарання у виді довічного позбавлення волі на умовно-дострокове звільнення.

При цьому, тлумачення положень закону України, про кримінальну відповідальність, яке застосував суд першої інстанції, позбавляє права засуджених за тяжкі корупційні злочини на умовно-дострокове звільнення, чим значно погіршує їх становище порівняно з засудженими за умисні особливо тяжкі інші злочини.

Підставою для скасування судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність (п. 4 ч. 1 ст. 409 КПК).

Неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, що тягне за собою скасування судового рішення, є: незастосування судом закону, який підлягає застосуванню; неправильне тлумачення закону, яке суперечить його точному змісту (п. 1, 3 ч. 1 ст. 413 КПК).

Надаючи тлумачення положенням п. 2 ч. 3 ст. 81 КК в аспекті цієї справи, апеляційний суд зважає на ст. 8 КПК, відповідно до якої кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

У цьому аспекті слід зауважити, що рішенням ЄСПЛ від 14 жовтня 2010 року у справі «Щокін проти України» визначено концепцію якості закону, зокрема з вимогою, щоб він був доступним для заінтересованих осіб, чітким та передбачуваним у своєму застосуванні. Відсутність у національному законодавстві необхідної чіткості і точності порушує вимогу «якості закону». В разі коли національне законодавство припустило неоднозначне або множинне тлумачення прав та обов`язків осіб, національні органи зобов`язані застосувати найбільш сприятливий для осіб підхід. Тобто вирішення колізій у законодавстві завжди тлумачиться на користь особи.

Таким чином, суд не повинен за власною ініціативою усувати прогалини в законі та тлумачити закон таким чином, щоб це порушувало права засудженої особи, в даному випадку вказувати на неможливість застосування ст. 81 КК до корупційних тяжких злочинів, оскільки прямої заборони у вказаній нормі закону не зазначено, а за відсутності такої заборони або збільшення строку відбутого покарання за яким виникає право на умовно-дострокове звільнення, як по нетяжким корупційним злочинам, немає підстав вважати, що корупційні тяжкі злочини не охоплюються визначення тяжких злочинів, передбачених в п. 2 ч. 3 ст. 81 КК.

Беручи до уваги наведене та виходячи із принципів законності та верховенства права, колегія суддів зазначає, що відсутність заборони у п. 2 ч. 3 ст. 81 КК застосування умовно-дострокового звільнення до осіб, які вчинили тяжкі корупційні кримінальні правопорушення, свідчить про можливість застосування даних положень закону у разі засудження за вчинення будь-якого (в тому числі і корупційного) умисного тяжкого злочину, тобто незалежно від його характеру, оскільки у цих положеннях закон враховує лише тяжкість вчиненого злочину.

На підставі вищевказаного, колегія суддів вважає, що засуджена ОСОБА_6 має право на розгляд питання про застосування до неї умовно-дострокового звільнення від відбування покарання.

Згідно з матеріалами провадження ОСОБА_6 засуджена вироком Цюрупинського районного суду Херсонської області від 17 вересня 2020 року за ч. 2, ч. 3 ст. 191, ст. 70 КК до покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки з позбавленням права обіймати посади пов`язані з адміністративно-господарськими та організаційно-розпорядчими функціями на 3 роки. Початок строку відбування покарання 25 жовтня 2021 року, кінець строку 26 вересня 2024 року, 2/3 строку відбутого покарання 26 вересня 2023 року.

Судом першої та апеляційної інстанції інстанції встановлено, що ОСОБА_6 відбула 2/3 строку покарання, за час відбування покарання була працевлаштована на виробництві установи швачкою, за весь період відбування покарання стягнень не має, має три заохочення за зразкову поведінку, сумлінне та зразкове ставлення до праці, активну участь у житті відділення, характеризується позитивно, за висновком комісії державної установи власною поведінкою та ставленням до праці довела своє виправлення, у зв`язку з чим установа виконання покарань звернулась з поданням про застосування до засудженої ОСОБА_6 умовно-дострокового звільнення (а.с. 2, 12).

Вищезазначені обставини, підтверджуються документами, долученими до матеріалів подання і не оскаржуються в апеляційній скарзі.

Таким чином, на час звернення з поданням до суду ОСОБА_6 відбула не менш ніж дві третини призначеного строку покарання та відповідно до положень п. 2 ч. 3 ст. 81 КК має можливість на умовно-дострокове звільнення, невідбутий строк, на час розгляду подання апеляційним судом складає 9 місяців 5 днів.

Зі змісту ст. 6 Кримінально-виконавчого кодексу України вбачається, що виправлення засудженого процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки. Ресоціалізація свідоме відновлення засудженого в соціальному статусі повноправного члена суспільства; повернення його до самостійного загально прийнятого соціально-нормативного життя в суспільстві. Необхідною умовою ресоціалізації є виправлення засудженого.

Однією із головних умов для умовно-дострокового звільнення засудженого від відбування покарання є доведеність виправлення засудженого, тобто доведеність готовності засудженого до: самокерованої поведінки, сприйняття встановлених у суспільстві норм та правил поведінки, дотримання норм чинного законодавства.

З урахуванням даних про особу засудженої ОСОБА_6 , яка розкаюється у вчиненому, позитивно характеризується представниками установи протягом усього часу відбування покарання, колегія суддів дійшла висновку, що на даний час ОСОБА_6 не є суспільно-небезпечною особою, за час перебування в установах виконання покарань нею досягнуто значних успіхів на шляху до соціалізації та доведено можливість стати повноцінним та законослухняним членом суспільства, сумлінною поведінкою, ставленням до праці вона довела своє виправлення, а тому заслуговує на умовно-дострокове звільнення від відбування призначеного покарання.

У зв`язку з вказаним апеляційна скарга засудженої підлягає задоволенню, а ухвала суду першої інстанції скасуванню з постановленням нової ухвали, якою слід задовольнити подання про умовно-дострокове звільнення засудженої ОСОБА_6 від відбування покарання.

Керуючись статтями 404, 405, 407 КПК, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу засудженої ОСОБА_6 задовольнити.

Ухвалу Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 15 листопада 2023 року про відмову умовно-достроковому звільненні засудженої ОСОБА_6 від відбування покарання скасувати.

Постановити нову, якою задовольнити подання начальника Державної установи Кам`янська виправна колонія (№ 34) про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженої ОСОБА_6 .

На підставі статті 81 Кримінального кодексу України засуджену ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 звільнити умовно-достроково від відбування покарання, призначеного їй вироком Цюрупинського районного суду Херсонської області від 17 вересня 2020 року на не відбуту частину покарання 9 місяців 5 днів.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

____________________ ____________________ ____________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4