Справа № 545/1931/22
Провадження № 1-кп/545/34/24
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16.01.2024Полтавський районний суд Полтавської області у складі колегії суддів:

головуючого судді: ОСОБА_1

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

з участю секретаря ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

захисника-адвоката ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Полтаві у дистанційному режимі відеоконференції з Московським районним судом м. Харкова, Харківським районним судом Харківської області та державною установою "Полтавська установа виконання покарань №23" кримінальне провадженняза обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.15 п.п.1,6,13 ч.2 ст.115, п.п.6,13 ч.2 ст.115, ч.4 ст.187, ч.3 ст. 185 КК України,-

В С Т А Н О В И В:

Прокурор заявив клопотання про продовження строку тримання обвинуваченого ОСОБА_7 під вартою, посилаючись на те, що наявні у даному випадку ризики, передбачені ст. 177 КПК України, не відпали і не змінилися.Зокрема, існують ризики передбачені п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме те, що обвинувачений може переховуватися від суду у зв`язку з тим, що скоїв тяжкі та особливо тяжкі злочини, за вчинення яких передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк до 15 років або довічного позбавлення волі; незаконно впливати на потерпілу та свідків у цьому кримінальному провадженні, яке обґрунтовується характером та обставинами вчинення злочину ОСОБА_7 , який мешкає фактично в одному населеному разом зі свідками та потерпілою; вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки раніше вчиняв злочини проти життя та здоров`я особи, за які притягувався до кримінальної відповідальності; не має стійких соціальних зв`язків з родичами, постійного та тимчасового джерела прибутку, безхатченко.

Також просив застосувати повторно примусовий привід в судове засідання свідків ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , виконання примусового приводу доручити начальнику відділу поліції №3 Харківського РУП №1 ГУНП в Харківській області.

Потерпіла у судове засідання не з`явилася.

Обвинувачений та його захисник заперечували проти задоволення клопотання прокурора про продовження строків тримання під вартою з огляду на тривалість ув`язнення обвинуваченого та недоведеність вини, просили змінити на домашній арешт; щодо примусового приводу свідків покладалися на розсуд суду.

Суд, заслухавши думку учасників судового провадження, приходить до висновку, що клопотання прокурора підлягає задоволенню з таких підстав.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, під час досудового розслідування ухвалою слідчого судді від 23.12.2021 року до підозрюваного ОСОБА_7 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком, який неодноразово продовжувався, востаннє - ухвалою Полтавського районного суду Полтавської області від 22.11.2023 продовжено до 20 січня 2024 року.

Таким чином, строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_7 , встановлений ухвалою слідчого судді, закінчується 20 січня 2024 року, однак судове провадження не закінчене і потребує значного часу для розгляду.

Відповідно до ч.3 ст. 331 КПК України, незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акту чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 60 діб.

Об`єктивних даних про зменшення чи відсутність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, для застосування стосовно обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, у судовому засіданні не встановлено.

Так, з урахуванням особи ОСОБА_7 , який обвинувачується у скоєнні тяжких та особливо тяжких злочинів, раніше неодноразово судимий, зокрема, вироком Жовтневого районного суду м. Харкова від 29.12.2009 року за ч.1 ст.115, ч.2 ст.121 КК України до 10 років позбавлення волі, що свідчить про високу ймовірність вчинення іншого злочину; не має міцних соціальних зв`язків, постійного чи тимчасового місця роботи, є безхатченком, тому у суду є обґрунтовані підстави вважати, що ризики продовження злочинної діяльності та переховування від суду не відпали і не змінилися.

Будь-яких доказів, які б свідчили про існування об`єктивних даних щодо можливості застосування інших, більш м`яких запобіжних заходів, суду не надано. Інші, більш м`які запобіжні заходи неможливо застосувати до обвинуваченого ОСОБА_7 з таких причин:

-особисте зобов`язання - неможливо застосувати, оскільки вказаний запобіжний захід є найменш суворим запобіжним заходом з-поміж інших, передбачених ст.176 КПК України та не забезпечить належної поведінки обвинуваченого під час здійснення судового розгляду;

- особиста порука неможливо застосувати у зв`язку з тим, що відсутні письмові звернення осіб, які поручаються за ОСОБА_7 ;

- застава - неможливо застосувати у зв`язку з тим, що не надходили відповідні заяви або клопотання від будь-яких осіб;

- домашній арешт - неможливо застосувати у зв`язку з тим, що ОСОБА_7 підлягає постійному візуальному контролю з метою запобігання вищевказаних ризиків.

Таким чином, у разі застосування до обвинуваченого ОСОБА_7 більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою, неможливо запобігти вищевказаним ризикам, оскільки вони передбачають перебування на волі, що дає можливість негативно впливати на повне та всебічне встановлення об`єктивної істини у кримінальному провадженні та ухилитися від суду.

За таких обставин строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_7 необхідно продовжити на 60 днів.

Клопотання прокурора щодо примусового приводу свідків ОСОБА_9 та ОСОБА_8 підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно з положеннями ч. 1,2 ст.139 КПК України якщо підозрюваний, обвинувачений, свідок, потерпілий, цивільний відповідач, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, який був у встановленому цим Кодексом порядку викликаний (зокрема, наявне підтвердження отримання ним повістки про виклик або ознайомлення з її змістом іншим шляхом), не з`явився без поважних причин або не повідомив про причини свого неприбуття, до нього може бути застосовано привід.

Згідно до ст. 140 КПК України привід полягає у примусовому супроводженні особи, до якої він застосовується, особою, яка виконує ухвалу про здійснення приводу, до місця її виклику в зазначений в ухвалі час.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 140, 177,197, 314-316, 331 КПК України,

УХВАЛИВ:

Заходи забезпечення кримінального провадження, застосовані під час досудового розслідування стосовно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вигляді тримання під вартою вважати продовженими на 60 днів - до 15 березня 2024 року включно.

Копію ухвали направити учасникам судового провадження.

Клопотання прокурора про примусовий привід свідків задовольнити.

Застосувати примусовий привід в судове засідання на 10год 30хв 07 лютого 2024 року в приміщення Полтавського районного суду Полтавської області свідків ОСОБА_9 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 та ОСОБА_8 (адреса проживання не відома).

Виконання ухвали суду в частині застосування примусового приводу доручити начальнику відділу поліції №3 Харківського РУП №1 ГУНП в Харківській області.

Копію ухвали направити прокурору Харківської окружної прокуратури ОСОБА_5 для здійснення нагляду за її виконанням.

Ухвала суду може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду через Полтавський районний суд Полтавської області протягом 5 днів з дня її проголошення.

Головуючий суддя ОСОБА_1

Судді ОСОБА_2

ОСОБА_3