Провадження № 1-в/761/384/2023
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 листопада 2023 року місто Київ

Шевченківський районний суд міста Києва у складі:

судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

засудженого ОСОБА_4 (участь якого забезпечена шляхом відеоконференції),

представника ДУ «Київський слідчий ізолятор» ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання начальника ДУ «Київський слідчий ізолятор» ОСОБА_6 про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким покаранням відносно засудженого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

В С Т А Н О В И В :

До Шевченківського районного суду міста Києва надійшло клопотання начальника ДУ «Київський слідчий ізолятор» ОСОБА_6 про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким покаранням відносно засудженого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Клопотання обґрунтоване тим, що ОСОБА_4 30.09.2016 засуджений Личаківським районним судом м. Львова за ч. 2 ст. 309 КК України до покарання у вигляді 2 років позбавлення волі. На підставі ст. 71 КК України до призначеного судом покарання приєднано частково невідбуте покарання за вироком Шевченківського районного суду м. Львова від 25.06.2015, остаточно визначено до відбуття покарання у вигляді позбавлення волі строком на 2 роки 2 місяці. Вирок набрав законної сили 02.12.2019. Початок строку: 11.01.2023; Кінець строку: 11.03.2025.

Фактично, станом на 17.10.2023 засуджений ОСОБА_4 відбув більше 1/3 призначеного судом строку покарання.

Засуджений ОСОБА_4 утримується в державній установі «Київський слідчий ізолятор» з 12.01.2023 та залишений в установі для виконання робіт з господарського обслуговування (наказ від 06.03.2023 № 12/АГ-23ВС) на посаді підсобного працівника.

Відбуваючи покарання в ДУ «Київський слідчий ізолятор» зарекомендував себе позитивно, має 2 заохочення правами начальника слідчого ізолятора, стягнень не має. Дотримується правомірних взаємовідносин та ввічливого ставлення з персоналом. До праці ставиться завжди сумлінно.

Виконує законні вимоги адміністрації ДУ «Київський слідчий ізолятор». Соціально-корисні зв`язки підтримує шляхом побачень та передач. Вину в скоєному злочині визнав повністю.

Таким чином, на думку начальника ДУ «Київський слідчий ізолятор» наявні підстави для заміну невідбутої частини покарання більш м`яким покаранням засудженому ОСОБА_4 .

В судовому засіданні представник ДУ «Київський слідчий ізолятор» ОСОБА_5 підтримав клопотання з підстав у ньому наведених та просив його задовольнити.

Засуджений ОСОБА_4 в судовому засіданні також просив суд задовольнити клопотання та замінити йому покарання на більш м`яке.

Прокурор Шевченківської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_3 в судовому засіданні вважала, що відсутні підстави для задоволення клопотання та заміни засудженому ОСОБА_4 покарання на більш м`яке. На обґрунтування вказаних доводів зазначила, що для вирішення питань такого роду необхідно враховувати весь строк відбування покарання та поведінку засудженого, а з матеріалів його особової справи вбачається, що відносно останнього на даний час на розгляді суду перебуває обвинувальний акт, ОСОБА_4 раніше не одноразово судимий за ст. 164 КК України, що свідчить про свідоме ухилення ОСОБА_4 від сплати аліментів.

Заслухавши доводи учасників судового засідання, дослідивши матеріали клопотання, матеріали особової справи засудженого ОСОБА_4 , суд дійшов висновку про наступне.

Згідно із п.3 ч.1 ст. 537 КПК України під час виконання вироків суд має право вирішувати питання про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 82 КК України невідбута частина покарання у виді обмеження, позбавлення волі або покарання у виді довічного позбавлення волі можуть бути замінені судом більш м`яким покаранням, строк якого обчислюється з дня заміни невідбутої частини покарання або покарання у виді довічного позбавлення волі більш м`яким. У цих випадках більш м`яке покарання призначається в межах строків, установлених у Загальній частині цього Кодексу для даного виду покарання, і не повинне перевищувати невідбутого строку покарання, призначеного вироком.

Крім того, відповідно до п. 1 ч. 4 ст. 82 КК України заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можлива після фактичного відбуття засудженим: не менше третини строку покарання, призначеного судом за кримінальний проступок або нетяжкий злочин, крім корупційних кримінальних правопорушень або кримінальних правопорушень, пов`язаних з корупцією, порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, а також за необережний тяжкий злочин.

Згідно з ч. 3 ст. 82 КК України заміна невідбутої частини покарання більш м`яким може бути застосована, якщо засуджений став на шлях виправлення.

Суд звертає увагу на те, що дотримання порядку та умов відбування покарання, а також добросовісна поведінка засудженого під час відбування покарання є його обов`язком відповідно до ст. 9 КВК України.

Частиною 2 ст. 67 КВК України передбачено, що засуджені, які стали на шлях виправлення або сумлінною поведінкою і ставленням до праці довели своє виправлення, можуть бути у встановленому законом порядку представлені до заміни невідбутої частини покарання більш м`яким або до умовно-дострокового звільнення від відбування покарання.

Сумлінну поведінку слід розуміти як комплекс зразкового дотримання режиму, участі у самодіяльних організаціях засуджених, беззаперечному виконанні вказівок і розпоряджень адміністрації колонії, відсутність порушень дисципліни, товариському ставленні до інших засуджених. Це поведінка, на яку повинні орієнтуватися інші особи, які відбувають покарання. Сумлінне ставлення до праці проявляється у поліпшенні кількісних та якісних показників виконуваної роботи, підвищення виробничої кваліфікації, бережливому ставленні до обладнання та інструментів, дотримання охорони праці та техніки безпеки.

У роз`ясненнях Верховного Суду України щодо правильного та однакового застосування вказаної норми закону України про кримінальну відповідальність, які викладені в постанові Пленуму Верховного суду України «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» № 2 від 26.04.2002, зазначено, що суди під час судового засідання у справах цієї категорії повинні приділяти особливу увагу поясненням засудженого, представників органу, який відає виконанням покарання, спостережної комісії.

Зокрема, слід ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, оскільки судовий розгляд питання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання або заміну невідбутої частини покарання більш м`яким справляє великий виховний і запобіжний вплив як на самого засудженого, так і на інших осіб.

Відповідно до роз`яснень, які містяться в п. 1 постанови Пленуму Верховного суду України №2 від 26.04.2002 «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким», заміна невідбутої частини покарання більш м`яким має надзвичайно важливе значення для виправлення засуджених та запобігання вчиненню нових злочинів, тобто для досягнення мети, передбаченої ст. 50 Кримінального кодексу України.

Статтею 6 Кримінально-виконавчого кодексу України визначено, що виправлення засудженого - процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки.

Вирішальне значення має саме активна діяльність засудженого, який своєю поведінкою, системою вчинків доводить процес виправлення і заслуговує на заміну покарання більш м`яким. Висновок суду про виправлення особи повинен базуватися на ставленні особи до вчиненого злочину, на всебічному врахуванні даних про її поведінку за весь період відбування покарання, а не за час, що безпосередньо передував вирішенню питання щодо покарання особи.

Прийняття рішення про заміну покарання більш м`яким не є обов`язковим, а залежить від переконаності суду в тому, що цілі покарання досягнуті в більш короткий строк, ніж це було визначено вироком.

Так, ОСОБА_4 відбуває покарання за вироком Личаківського районного суду м. Львова від 30.06.2016 за вчинення злочину, який відповідно до вимог ст. 12 КК України, відноситься до категорії нетяжких злочинів. З матеріалів особової справи засудженого вбачається, що він раніше не одноразово судимий за ст. 164 КК України. Відомостей про сплату ОСОБА_4 аліментів, матеріали особової справи не містять. Крім того, суд також звертає увагу, що після набрання вищезазначеного вироку законної сили ОСОБА_4 був оголошений в розшук, та вчинив нове кримінальне правопорушення, передбачене ст. 164 КК України.

Так, п. 2 постанови Пленуму Верховного суду України №2 від 26.04.2002 «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» визначено, що заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можливе лише після повного і всебічного вивчення даних про особу засудженого і доведеності того, що засуджений став на шлях виправлення.

Відповідно до положень п. 17 вказаної Постанови, суду слід ретельно з`ясувати: ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях, а також його наміри щодо прилучення до праці. Висновок суду про виправлення засудженого повинен бути зроблений за весь час відбування покарання і з урахуванням ступеню тяжкості вчиненого злочину, а також даних, що характеризують його особу. При цьому, прийняття рішення про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким, не є обов`язковим, а залежить від переконаності суду в тому, що цілі покарання досягнуті та засуджений став на шлях виправлення.

При цьому, суд враховує, що Верховний Суд України та Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ неодноразово звертали увагу судів на те, що під час вирішення питання про сумлінну поведінку та ставлення до праці в разі вирішення питання про можливість застосування до засудженого ст. 82 КК України, слід відрізняти пристосовування засуджених до вимог адміністрації колонії з метою отримання пільг або уникнення покарання від виправлення засуджених.

Таким чином, враховуючи особу засудженого та його поведінку за весь період відбування покарання, тяжкість вчиненого ним злочину, його попередні судимості та відношення до вчинених злочинів, а також ставлення до праці, суд дійшов висновку, що ОСОБА_4 не став на шлях виправлення, у зв`язку з чим вважає, що підстави для заміни невідбутої частину покарання більш м`яким покаранням - відсутні.

Відтак, суд вважає, що клопотання начальника ДУ «Київський слідчий ізолятор» ОСОБА_6 про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким покаранням відносно засудженого ОСОБА_4 , задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 537, 539 КПК України, ст. ст. 74, 82 КК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання начальника ДУ «Київський слідчий ізолятор» ОСОБА_6 про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким покаранням відносно засудженого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 - залишити без задоволення.

Ухвала може бути оскаржена протягом семи днів з дня її оголошення до Київського апеляційного суду через Шевченківський районний суд міста Києва.

Суддя ОСОБА_1