Справа № 307/4401/23
Провадження № 1-кп/307/240/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(вступна та резолютивна частини)

12 жовтня 2023 рокум. Тячів

Тячівський районний суд Закарпатської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

захисників ОСОБА_5 , ОСОБА_6

перекладача ОСОБА_7

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в режимі відеоконференції у залі суду в місті Тячів кримінальне провадження, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000237 від 11.08.2023 р. за обвинуваченням,

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Любимівка, Каховського району, Херсонської області, адреса реєстрації постійного місця проживання: АДРЕСА_1 та фактично проживаючого та востаннє зареєстрованого як внутрішньо переміщена особа, за адресою: АДРЕСА_2 , громадянина України, не одруженого, з середньою освітою, військовослужбовця військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період, молодшого сержанта, заступника командира бойової машини навідника оператора 1 гірсько-штурмового відділення 1 гірсько-штурмового взводу 5 гірсько-штурмової роти 2 гірсько-штурмового батальйону, військової частини НОМЕР_1 , раніше не судимого, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України,

В С Т А Н О В И В:

До Тячівського районного суду Закарпатської області з Тячівської окружної прокуратури надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000096 від 19.02.2022 року, про обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст.187 КК України.

Ухвалою Тячівського районного суду Закарпатської області від 12.10.2023 року призначено підготовче судове засідання у даному кримінальному провадженні.

Прокурор у підготовчому судовому засіданні просив призначити справу до судового розгляду. Разом з цим, у зв`язку з закінченням обраного ухвалою слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 18.08.2023 р. запобіжного заходу у виді тримання під вартою, відносно підозрюваного ОСОБА_4 , заявив клопотання про обрання відносно обвинуваченого запобіжного заходу у виді тримання під вартою на шістдесят днів. В обґрунтування клопотання вказує, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, за яке передбачене максимальне покарання у вигляді позбавлення волі на строк до 7 років. В зв`язку з цим ОСОБА_4 , перебуваючи на волі, може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, може незаконно впливати на учасників кримінального провадження та може іншим чином перешкоджати кримінальному провадженню. За таких обставин, зазначає, про наявність наведених ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 4 ч.1 ст. 177 КПК України, які на його думку наявні та продовжують існувати. Таким чином, з урахуванням характеру та тяжкості діяння, яке інкримінується ОСОБА_4 вважає, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відповідає меті, з якою він застосовується, оскільки він позбавить обвинуваченого можливості ухилитися від суду та незаконно впливати на учасників кримінального провадження та може іншим чиномперешкоджати кримінальному провадженню. Крім цього зазначає, що обвинувачений, являється спеціальнм субєктом кримінального правопорушення військовослужбовцем, а відтак обрання йому судом запобіжного заходу у виді особистого зобов`язання, домашнього арешту та застави створить передумови до вчинення ОСОБА_4 нового тотожного кримінального правопорушення, повязаного з ухиленням від проходження військової служби. Вважає, що інший запобіжний захід , окрім як тримання під вартою, не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого у кримінальному провадженні.

Обвинувачений та його захисник не заперечили щодо призначення справи до судового розгляду. Відносно клопотання прокурора про обрання ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді тримання під вартою заперечили та просили обрати обвинуваченому запобіжний захід не пов`язаним з триманням під вартою. При цьому обвинувачений, пояснив, що кримінального правопорушення він не вчиняв.

Розглянувши клопотання прокурора про застосування відносно обвинуваченого запобіжного заходу у виді тримання під вартою, заслухавши учасників судового провадження з цього приводу та вивчивши наявні матеріали кримінального провадження, суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до ч. 3 ст. 315 КПК України під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом ІІ цього Кодексу.

Як вбачається з обвинувального акту, ОСОБА_4 обвинувачується у тому, що будучи військовослужбовцем військової частини НОМЕР_1 на командира бойової машини - навідника - оператора 1 гірсько-штурмового відділення 1 гірсько-штурмового взводу 5 гірсько-штурмової роти 2 гірсько-штурмового батальйону, усвідомлюючи вимоги законодавства України про те, що вогнепальна зброя та бойові припаси відносяться до речей, які вилучені із цивільного обороту і не можуть знаходитися у власності громадян без спеціального дозволу, а відтак він усвідомлював порушення Інструкції про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної і холодної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за властивостями метальними снарядами несмертельної дії та зазначених патронів, а також боєприпасів до зброї та вибухових матеріалів, затвердженої наказом МВС України №622 від 21 серпня 1998 року, вимог п. «а» «Спеціального порядку набуття права власності громадянами на окремі види майна», затвердженого постановою Верховної Ради України «Про право власності на окремі види майна» №2471ХІІ від 17 червня 1992 року, п. 9 Положення про дозвільну систему, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 576 від 15 жовтня 1992 року 10.08.2022.

Разом з тим, громадянин ОСОБА_4 з метою незаконного збагачення шляхом вчинення злочинів проти громадської безпеки, а саме незаконного поводження із бойовими припасами, вибуховими пристроями, усвідомлюючи те, що шляхом проведення заборонених операцій у сфері обігу вогнепальної зброї є можливість швидко, незаконно збагатитись, став на шлях злочинної діяльності та здійснив придбання, зберігання, а також збут вогнепальної зброї, бойових припасів, вибухових пристроїв за наступних обставин.

ОСОБА_4 , будучи військовослужбовцем військової частини НОМЕР_1 на посаді заступника командира бойової машини - навідника - оператора 1 гірсько-штурмового відділення 1 гірсько-штурмового взводу 5 гірсько-штурмової роти 2 гірсько-штурмового батальйону, усвідомлюючи вимоги законодавства України, про те, що вогнепальна зброя та бойові припаси відносяться до речей, які вилучені із цивільного обороту і не можуть знаходитися у власності громадян без спеціального дозволу, а відтак він усвідомлював порушення Інструкції про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної і холодної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за властивостями метальними снарядами несмертельної дії та зазначених патронів, а також боєприпасів до зброї та вибухових матеріалів, затвердженої наказом МВС України № 622 від 21 серпня 1998 року, вимог п. «а» «Спеціального порядку набуття права власності громадянами на окремі види майна», затвердженого постановою Верховної Ради України «Про право власності на окремі види майна» №2471-ХІІ від 17 червня 1992 року, п. 9 Положення про дозвільну систему, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 576 від 15 жовтня 1992 року.

Разом з тим, військовослужбовець ОСОБА_4 , з метою незаконного збагачення шляхом вчинення злочинів проти громадської безпеки, а саме незаконного поводження із бойовими припасами, вибуховими пристроями, усвідомлюючи те, що шляхом проведення заборонених операцій у сфері обігу вогнепальної зброї є можливість швидко, незаконно збагатитись, став на шлях злочинної діяльності та здійснив придбання, зберігання, а також збут бойових припасів, вибухових пристроїв за наступних обставин.

Так, ОСОБА_4 у невстановлений досудовим слідством час, але не пізніше 16.08.2023, перебуваючи у невстановленому досудовим розслідуванням місці, знаючи вимоги законодавства України про те, що вибухові пристрої та бойові припаси відносяться до речей, які вилучені із цивільного обороту і не можуть знаходитися у власності громадян без спеціального дозволу, діючи з прямим умислом, тобто усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та свідомо бажаючи їх настання, незаконно придбав з метою подальшого незаконного збуту боєприпаси, з яких 2 корпуси ручних гранат «RGD-5» (болгарка) з маркуванням « НОМЕР_2 » та 2 засоби ініціативного вибуху - хапали DVM (МДВ) з маркуванням «3-16-22» для ручної гранати «RGD-5» (болгарка), які у конструктивному поєднанні являються бойовим припасом - ручними осколковими гранатами «RGD-5» (болгарка), 2 корпуси ручних осколкових гранат «М/50» з маркуванням «С04150020» та 2 засоби ініціювання вибуху - запали «JVA 1634» з маркуванням «VRT 1-91», які у конструктивному поєднанні будуть являються бойовим припасом - ручними осколковими гранатами «М/50», корпус гранати «РГН» з маркуванням «254-125-85» та засіб ініціювання вибуху - запал «УЗД» з маркуванням «350 Ф46-85», які у конструктивному поєднанні являються бойовим припасом - ручною осколковою гранатою РГН, конструктивно оформленим зарядом вибухової речовини (тротил) корпус ручної осколкової гранати Ф-1 та засобом ініціювання вибуху - запал УЗРГМ-2 для ручних гранат ОГД-5 та Ф-1 з маркуванням «9-83, УЗЧП, 386- 8583», які у конструктивному поєднанні являються бойовим припасом - ручною осколковою гранатою Ф-1, 2 корпуси наступальної осколкової ручної гранати М-67 та засобом ініціювання вибуху запалами М-213 до ручних гранат, які у конструктивному поєднанні являються бойовим припасом - ручними осколковими гранатами М-67, 2 корпуси димових гранат М-18 жовтого та червоного диму, гранатомет «RPG-75 М».

У подальшому, ОСОБА_4 , у період з 16 по 17 серпня 2023 року, діючи з прямим умислом, тобто усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та свідомо бажаючи їх настання, незаконно зберігав за місцем свого тимчасового проживання за адресою: АДРЕСА_3 , боєприпаси, з яких 2 корпуси ручних гранат «RGD-5» (болгарка) з маркуванням «117-16» та 2 засоби ініціативного вибуху - хапали DVM (МДВ) з маркуванням «3-16-22» для ручної гранати «RGD-5» (болгарка), які у конструктивному поєднанні являються бойовим припасом - ручними осколковими гранатами «RGD-5» (болгарка), 2 корпуси ручних осколкових гранат «М/50» з маркуванням «С04150020» та 2 засоби ініціювання вибуху - запалами «JVA 1634» з маркуванням «VRT 1-91», які у конструктивному поєднанні являються бойовим припасом - ручними осколковими гранатами «М/50», корпус гранати «РГН» з маркуванням «254-125-85» та засіб ініціювання вибуху - запал «УЗД» з маркуванням «350 Ф46-85», які у конструктивному поєднанні являються бойовим припасом - ручною осколковою гранатою РГН, конструктивно оформлений заряд вибухової речовини (тротил) корпус ручної осколкової гранати Ф-1 та засобом ініціювання вибуху - запал УЗРГМ-2 для ручних гранат ОГД-5 та Ф-1 з маркуванням «9-83, УЗЧП, 386-8583», які у конструктивному поєднанні являються бойовим припасом - ручною осколковою гранатою Ф-1, 2 корпуси наступальної осколкової ручної гранати М-67 та засобом ініціювання вибуху запалами М-213 до ручних гранат, які у конструктивному поєднанні являються бойовим припасом - ручними осколковими гранатами М-67, 2 корпуси димових гранат М-18 жовтого та червоного диму, гранатомет «RPG-75 М».

Після цього, 16.08.2023 о 16:50 годин ОСОБА_4 , перебуваючи за адресою свого тимчасового місця проживання за адресою: АДРЕСА_3 , діючи з прямим умислом, тобто усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та свідомо бажаючи їх настання, з метою незаконного збагачення, реалізовуючи свій злочинний умисел, спрямований на збут бойових припасів та вибухових пристроїв, за грошову винагороду у розмірі 500 доларів США, що у відповідності до курсу НБУ станом на 16.08.2023 становило 18 284,30 гривень, незаконно збув особі, яка діяла на умовах конфіденційного співробітництва із працівниками Національної поліції України, ОСОБА_8 2 корпуси ручних гранат «RGD-5» (болгарка) з маркуванням «117-16» та 2 засобами ініціативного вибуху - хапали DVM (МДВ) з маркуванням «3-16-22» для ручної гранати «RGD-5» (болгарка), які у конструктивному поєднанні являються бойовим припасом - ручними осколковими гранатами «RGD-5» (болгарка), 2 корпуси ручних осколкових гранат М/50» з маркуванням «С04150020» та 2 засобами ініціювання вибуху - запалами «JVA 1634» з маркуванням «VRT 1-91», які у конструктивному поєднанні являються бойовим припасом - ручними осколковими гранатами «М/50», корпус гранати «РГН» з маркуванням «254-125-85» та засіб ініціювання вибуху - запал «УЗД» з маркуванням «350 Ф46-85», які у конструктивному поєднанні являються бойовим припасом - ручною осколковою гранатою РГН.

Крім того, 17.08.2023 о 14:00 годин, ОСОБА_4 , перебуваючи за адресою свого тимчасового місця проживання за адресою: АДРЕСА_3 , діючи з прямим умислом, тобто усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та свідомо бажаючи їх настання, з метою незаконного збагачення, реалізовуючи свій злочинний умисел, спрямований на збут бойових припасів та вибухових пристроїв, за грошову винагороду у розмірі 2800 доларів США, що у відповідності до курсу НБУ станом на 17.08.2023 становило 102 392,08 гривень, незаконно збув особі, яка діяла на умовах конфіденційного співробітництва із працівниками Національної поліції України, ОСОБА_8 бойовий припас - гранатомет «RPG-75 М", тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 263 КК України.

Як встановлено судом, під час досудового розслідування у даному кримінальному провадженні відносно ОСОБА_4 згідно з ухвалою слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 18.08.2000 року обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою з визначення розміру застави. Визначено, строк дії ухвали до 15.10.2023 року включно.

Відповідно до ст. 131 КПК України запобіжний захід є одним із заходів забезпечення кримінального провадження, який застосовується з метою досягнення дієвості цього провадження.

Згідно з ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою може бути застосовано до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років (п.4 ч. 2 ст. 183 КПК України).

За приписами ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу судом встановлено, що стороною обвинувачення ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, кваліфікуючими ознаками якого є: незаконне придбання, зберігання та збут бойових припасів, вибухових речовин без передбаченого законом дозволу.

Злочин, передбачений ч. 1 ст. 263 КК України, у відповідності до ст. 12 КК України відноситься до категорії тяжкого злочину, санкція якого передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від трьох до семи років. Тобто, у разі доведення вини обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого злочину йому може бути призначено максимальне покарання у виді позбавлення волі на строк до семи років.

Перевіряючи обґрунтованість обвинувачення, суд виходить з практики Європейського суду з прав людини та вважає, що дані, які вказують на обґрунтоване обвинувачення, та навіть в сторонньої людини не можуть викликати розумних сумнівів щодо можливого вчинення ОСОБА_4 інкримінованого йому злочину, містяться в їх сукупності в матеріалах, здобутих під час проведення досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000237.

Оцінюючи наявність ризиків у кримінальному провадженні, суд також виходить з того, що відповідно до практики Європейського суду з прав людини вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування цієї особи від правосуддя. При цьому небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосуддя може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи, її зв`язками з державою, у якій його переслідують, та міжнародними контактами.

Вирішуючи клопотання про застосування запобіжного заходу суд враховує тяжкість покарання за ч. 1 ст. 263 КК України, яке загрожує ОСОБА_4 у разі визнання його винуватим у вказаному злочині, вік та стан здоров`я обвинуваченого, міцність його соціальних зв`язків, який не має постійного місця проживання, неодружений та не має постійного місця роботи та проживання, майновий стан обвинуваченого, відсутність у нього судимості.

Також, суд враховує, що 24.02.2022 військовослужбовці збройних сил російської федерації, шляхом збройної агресії, із застосуванням зброї, незаконно вторглись на територію України через державний кордон України та здійснили збройний напад на державні органи, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації, військові частини, інші об`єкти, які мають важливе оборонне значення, та здійснили окупацію частини території України, чим змінили межі території та державного кордону України на порушення порядку, встановленого Конституцією України, що продовжується по теперішній час та призводить до загибелі людей та інших тяжких наслідків.

У зв`язку із відкритою військовою агресією російської федерації проти України, на території України було запроваджено воєнний час, який триває по теперішній час.

З обвинувального акту та матеріалів клопотання підтверджено, що ОСОБА_4 проходить військову службу та є військовослужбовцем, а тому суд зазначає, що злочини, вчинені військовослужбовцями у період воєнного стану на території України посягають на безпеку держави та мають підвищену соціальну небезпеку.

Зважаючи на викладене та обґрунтування сторони обвинувачення, беручи до уваги, що на даний час свідки у даному кримінальному провадженні не допитані, а докази, передбачені ст. 84 КПК України, із сторони обвинувачення та сторони захисту не досліджено, тому з урахуванням наведених даних суд вважає доведеними під час розгляду клопотання наявність ризиків, передбачених п. п. 1, 3, 4 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: можливість переховування обвинуваченого від суду, враховуючи тяжкість злочину, у вчиненні якого він обвинувачується та суворість покарання, що загрожує йому в разі визнання його винуватим, що оцінені в сукупності з даними про його особу; можливість незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні та може іншим чином перешкоджати кримінальному провадженню.

За таких обставин, виходячи з вимог ст. ст. 177, 178, 183 КПК України та з огляду на обґрунтованість обвинувачення, тяжкість ймовірного покарання, конкретні обставини кримінального правопорушення, встановлені ризики, що оцінені в сукупності із даними про особу обвинуваченого, суд вважає, що належний контроль за поведінкою ОСОБА_4 та дієве запобігання встановленим в провадженні ризикам неможливе шляхом застосування запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, а відтак клопотання сторони обвинувачення про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою є підставним та підлягає задоволенню.

Доводи сторони захисту зазначених висновків суду не спростовують.

Відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Разом з тим, визначаючи розмір застави, достатньої для забезпечення виконання обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, суд враховує при цьому обставини кримінального правопорушення, майновий та сімейний стан обвинуваченого, інші дані про його особу та ризики, передбачені ст. 177 КПК України.

Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Пунктом 2 частини 5 статті 182 КПК України визначено, що розмір застави щодо особи, підозрюваної у вчиненні тяжкого злочину складає від 20 до 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, і тільки у виключних випадках, якщо слідчий суддя, суд встановить, що застава у зазначених межах не здатна забезпечити виконання особою, що підозрюється, обвинувачується у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого злочину, покладених на неї обов`язків, застава може бути призначена у розмірі, який перевищує вісімдесят чи триста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб відповідно.

Для того, щоб розмір застави можна було вважати таким, що здатен забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого, суд з урахуванням положень ст. ст. 177, 178 КПК України, повинен раціонально співставити його з доведеними у справі ризиками, даними про особу обвинуваченого, тяжкістю злочину у вчиненні якого він обвинувачується.

З огляду на вищевикладене та приймаючи до уваги вимоги п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України, суд вважає, що розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним ОСОБА_4 обов`язків, передбачених цим Кодексом становить - 40 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 107 360 (сто сім тисяч триста шістдесят) гривень, і такий буде належним чином гарантувати виконання обвинуваченим покладених на нього обов`язків.

У разі внесення застави, на ОСОБА_4 відповідно до ч. 5 ст. 194 КПК України, слід покласти наступні обов`язки: прибувати до прокурора або суду на їх першу вимогу, утримуватися від спілкування із свідками у даному кримінальному провадженні у тому числі за допомогою засобів мобільного зв`язку, мережі Інтернет, а також через соціальні мережі, не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває, без дозволу, прокурора та суду, повідомляти, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи, здати на зберігання до Головного управління Державної міграційної служби України в Закарпатській області свій паспорт (паспорти, якщо їх декілька) для виїзду за кордон, інші документи, що надають право на виїзд із України та в`їзд в Україну.

Будь-яких інших обставин, які б свідчили про те, що даний захід забезпечення кримінального провадження не виправдовує такий ступінь втручання у права і свободи обвинуваченого судом, на даному етапі не встановлено та сторонами кримінального провадження не наведено.

Відповідно до положень ч. ч. 1, 2 ст. 197 КПК України строк дії ухвали слідчого судді, суду про тримання під вартою або продовження строку тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів. Строк тримання під вартою обчислюється з моменту взяття під варту, а якщо взяттю під варту передувало затримання підозрюваного, обвинуваченого, з моменту затримання. У разі повторного взяття під варту особи в тому ж самому кримінальному провадженні строк тримання під вартою обчислюється з урахуванням часу тримання під вартою раніше.

Враховуючи, що в даному кримінальному провадженні ОСОБА_4 ухвалою слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 18 серпня 2023 року (справа №308/13839/23 провадження №1-кс/307/3664/23) вже обирався запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, в зв`язку з цим, строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_4 слід обчислювати з моменту визначеного ухвалою слідчого судді, фактичного затримання ОСОБА_4 , а саме з 14 год. 05 хв. 17 серпня 2023 року.

Керуючись ст. ст. 177, 178, 183, 194, 200, 315, 369, 376 КПК України суд,

П О С Т А Н О В И В:

Призначити кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000237 від 11.08.2023 р. про обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, до судового розгляду у відкритому судовому засіданні на 9 год. 00 хв. 19 жовтня 2023 року у залі судових засідань Тячівського районного суду Закарпатської області за адресою: вул. Незалежності, 120, м. Тячів.

Розгляд кримінального провадження здійснювати суддею одноособово.

У судове засідання викликати учасників судового провадження.

Відповідно до вимог ст. 314-1 КПК України доручити представнику персоналу органу пробації Тячівського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Закарпатській області, скласти досудову доповідь з інформацією, що характеризує обвинуваченого ОСОБА_4 та подати таку суду.

Клопотання прокурора про продовження відносно обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді тримання під вартою у межах шістдесяти днів задовольнити.

Обрати відносно ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, запобіжний захід у виді тримання під вартою у межах шістдесяти днів.

Строк дії ухвали закінчується 10 грудня 2023 року, включно.

Визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання обвинуваченим ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обов`язків, передбачених КПК України, відповідно до п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України у розмірі 40 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а саме: у розмірі 107360 (сто сім тисяч тристо шістдесят) гривень встановленого станом на 01 січня поточного року, що становить 2684 грн., у національній грошовій одиниці, яка може бути внесена як самим обвинуваченим, так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на наступний депозитний рахунок: Отримувач коштів: ТУ ДСА України в Закарпатській області, код отримувача (код за ЄДРПОУ): 26213408; Розрахунковий рахунок -UA0018501; Банк отримувача: ДКСУ м.Київ; Код банку (МФО) : 820172, призначення платежу застава.

Роз`яснити, що обвинувачений ОСОБА_4 , або заставодавець мають право в будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

У разі внесення застави на ОСОБА_4 , у відповідності до ч. 5 ст. 194 КПК України, покласти наступні обов`язки:

прибувати до прокурора або суду на їх першу вимогу;

утримуватися від спілкування із свідками у даному кримінальному провадженні у тому числі за допомогою засобів мобільного зв`язку, мережі Інтернет, а також через соціальні мережі.

не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває, без дозволу, прокурора та суду;

повідомляти, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

здати на зберігання до Головного управління Державної міграційної служби України в Закарпатській області свій паспорт (паспорти, якщо їх декілька) для виїзду за кордон, інші документи, що надають право на виїзд із України та в`їзд в Україну.

Згідно з ч. 7 ст. 194 КПК України обов`язки, передбачені частинами п`ятою та шостою цієї статті, можуть бути покладені на підозрюваного, обвинуваченого на строк не більше двох місяців. У разі необхідності цей строк може бути продовжений за клопотанням прокурора в порядку, передбаченому статтею 199 цього Кодексу. Після закінчення строку, в тому числі продовженого, на який на підозрюваного, обвинуваченого були покладені відповідні обов`язки, ухвала про застосування запобіжного заходу в цій частині припиняє свою дію і обов`язки скасовуються.

Роз`яснити обвинуваченому, що у разі внесення застави, оригінал документу з відміткою банку, який підтверджує внесення на депозитний рахунок Тячівського районного суду Закарпатської області коштів має бути наданий уповноваженій службовій особі Державної установи "Закарпатська установа виконання покарань №9".

Після отримання та перевірки протягом одного дня документа, що підтверджує внесення застави, уповноважена службова особа Державної установи "Закарпатська установа виконання покарань №9" негайно має здійснити розпорядження про звільнення ОСОБА_4 з-під варти та повідомити усно і письмово прокурора Закарпатської спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері та Тячівський районний суд Закарпатської області.

У разі внесення застави та з моменту звільнення обвинуваченого з-під варти внаслідок внесення застави, визначеної у даній ухвалі, обвинувачений зобов`язаний виконувати покладені на нього обов`язки, пов`язані із застосуванням запобіжного заходу у вигляді застави.

З моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави обвинувачений ОСОБА_4 вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

Контроль за виконанням ухвали покласти на прокурорів Закарпатської спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері у даному кримінальному провадженні.

Копію ухвали вручити обвинуваченому, захиснику, прокурору та направити Державній установі «Закарпатська установа виконання покарань (№ 9)» та Тячівського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Закарпатській області.

Ухвала у частині обрання запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення та може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду протягом семи днів з дня її оголошення.

Визначити час проголошення повного тексту ухвали 12 жовтня 2023 року о 16 год. 40 хв.

Головуючий ОСОБА_1