Справа № 283/1601/23
Провадження №1-кп/283/162/2023
В И Р О К

І м е н е м У к р а ї н и

23 листопада 2023 року м. Малин

Малинський районний суд Житомирської області у складі головуючого судді ОСОБА_1 , секретар судового засідання ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 16.05.2023 за № 0000151, за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, неодруженого, із середньою освітою, непрацевлаштованого, засудженого: вироком Малинського районного суду від 28.06.2023 за ч.4 ст. 185 КК України до 5 років позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України звільненого від відбування покарання з іспитовим строком 1 рік 6 місяців, вироком Малинського районного суду від 19.07.2023 за ч.1 ст. 125 КК України до 100 годин громадських робіт,

у вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст.185 КК України,

В С Т А Н О В И В:

Указом Президента № 64/2022 від 24.02.2022, затвердженим Законом України № 2102-ІХ від 24.02.2022, в Україні введено воєнний стан, дію якого продовжено, зокрема Указом Президента № 58/2023 від 06.02.2023 до 20.05.2023.

15.05.2023 близько 21 години ОСОБА_4 , перебуваючи поблизу будівлі магазину, що розташована за адресою: вул. Кривенчука 1А, в м. Малині Житомирської області, помітив як ОСОБА_5 залишив без нагляду на бетонному парапеті мобільний телефон марки «Xiaomi Redmi 9С» 3/64 Gb у захисному чохлі-бампері чорного кольору, в якому знаходились дві sim-карти операторів стільникового зв`язку ПрАТ «Київстар» та ПрАТ «ВФ Україна», а також карта пам`яті micro SD марки «Kingston» об`ємом пам`яті 16 ГБ, після чого у ОСОБА_4 виник умисел на викрадення майна, належного ОСОБА_5 .

Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_4 , діючи з прямим умислом та з корисливих мотивів, в умовах воєнного стану, враховуючи сприятливу для нього обстановку, а саме те, що його дії ніким не помічені, шляхом вільного доступу, викрав мобільний телефон потерпілого ОСОБА_5 марки «Xiaomi Redmi 9С» 3/64 Gb вартістю 2521,67 грн, у захисному чохлі-бампері чорного кольору вартістю 69,33 грн, в якому знаходились дві sim-карти операторів стільникового зв`язку ПрАТ «Київстар» та ПрАТ «ВФ Україна» вартістю 150 грн кожна, а також карта пам`яті micro SD марки «Kingston» об`ємом пам`яті 16 ГБ вартістю 120 грн, після чого вказаний мобільний телефон ОСОБА_4 поклав до кишені власного одягу та покинув місце вчинення злочину. У подальшому розпорядився викраденим чужим майном на власний розсуд, чим заподіяв потерпілому ОСОБА_5 матеріальну шкоду на загальну суму 3011 грн.

Обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні злочину визнав, від надання показань відмовився на підставі ст. 63 Конституції України.

Потерпілий у судове засідання не з`явився, звернувся до суду із заявою від 01.11.2023, в якій просив проводити розгляд справи без його участі; зазначив, що претензій до обвинуваченого не має, мобільний телефон йому повернутий; просив призначити обвинуваченому покарання не пов`язане з позбавленням волі.

Судом було досліджено письмові докази, надані стороною обвинувачення, а саме:

-витяг з ЄРДР;

-протокол прийняття заяви про кримінальне правопорушення від 16.05.2023;

-протокол огляду місця події з ілюстративною таблицею від 16.05.2023;

-заяву ОСОБА_4 про добровільну видачу працівникам поліції мобільного телефона та протокол огляду місця події від 16.05.2023 з ілюстративною таблицею;

-копії гарантійного талона, фіскального чека про придбання мобільного телефона;

-протокол огляду предмета за участю потерпілого від 17.05.2023;

-постанову про визнання та приєднання до кримінального провадження речових доказів від 17.05.2023;

-ухвалу слідчого судді від 19.05.2023 про накладення арешту на майно;

-висновок експерта № СЕ-19/106-23/6638-ТВ від 25.05.2023 та довідку ФОП ОСОБА_6 , якими підтверджується ринкова вартість викраденого майна на дату вчинення злочину;

-протокол слідчого експерименту від 10.06.2023.

Надаючи оцінку доказам, суд враховує наступне.

Відповідно до висновків Верховного Суду, викладених у постанові від 18 липня 2019 року у справі № 761/31918/14-к, якщо привласнення майна відбувається в адміністративних приміщеннях, пунктах здійснення розрахунково-касових операцій та інших громадських місцях з обмеженим простором, в таких випадках слід констатувати презумпцію "забутості" речі її власником: у подібних випадках особа, яка привласнює річ, має розуміти, що зовнішні умови, обстановка, розташування речі свідчать про те, що вона фактично не вийшла з володіння власника, а лише залишена чи забута ним.

На відміну від крадіжки, привласнене майно може вважатися знахідкою лише за умов, що: а) воно вибуло з володіння власника; б) місцезнаходження цього майна власнику не відомо; в) між втратою майна та його знахідкою пройшов тривалий час, який давав власнику підстави вважати майно остаточно втраченим; г) особа, яка знайшла майно, не була очевидцем події втрати і сама не чинила будь-яких активних дій, спрямованих на вилучення майна з володіння власника; д) відсутня можливість виявлення (ідентифікації) законного власника майна.

Таким чином, заволодіння майном, яке фактично не вийшло з володіння власника, а опинилося з будь-яких причин у неналежному, але відомому йому місці (залишене чи забуте), особою, яка знала кому належить це майно, мала підстави вважати де знаходиться власник речі і усвідомлювала, що він може за нею повернутися, слід розцінювати не як привласнення знахідки, а як крадіжку чужого майна.

Суд враховує, що обвинувачений та потерпілий знали один одного, ОСОБА_4 виявив телефон на місці спілкування із ОСОБА_5 безпосередньо після того, як потерпілий залишив вказане місце, і навіть після звернення потерпілого до обвинуваченого з приводу виявлення телефона на місці їхнього спілкування, ОСОБА_4 не вчинив дій щодо повернення телефона власнику, натомість здійснив вилучення із мобільного терміналу ідентифікаційних модулів абонента та зміну налаштувань телефона на заводські, а тому такі дії обвинуваченого свідчать про його корисливий умисел на таємне викрадення чужого майна та слід кваліфікувати як крадіжку.

Оцінюючи викладене, суд приходить до висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_4 у таємному викраденні чужого майна (крадіжці), вчиненого в умовах воєнного стану, повністю доведена, а його дії правильно кваліфіковані за ч. 4 ст. 185 КК України.

Судом у судовому засіданні було досліджено характеризуючі матеріали на обвинуваченого, а саме:

- вимогу про судимості від 19.09.2023, довідку Коростенського районного сектору №2 філії ДУ «Центр пробації» у Житомирській області № 33/14/1693/23 від 11.10.2023, вироки Малинського районного суду Житомирської області від 28.06.2023 та 19.07.2023, згідно з якими ОСОБА_4 засуджений:

1) вироком Малинського районного суду від 28.06.2023 за ч.4 ст. 185 КК України до 5 років позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 1 рік 6 місяців; вирок набрав законної сили 29.07.2023; ОСОБА_4 поставлений на облік 02.08.2023 до органу пробації;

2) вироком Малинського районного суду від 19.07.2023 за ч.1 ст. 125 КК України до 100 годин громадських робіт; вирок набрав законної сили 19.08.2023; 05.09.2023 ОСОБА_4 поставлений на облік до органу пробації, 11.10.2023 знятий з обліку у зв`язку з відбуттям 10.10.2023 покарання у виді 100 годин громадських робіт;

- медичний висновок, яким стверджується, що обвинувачений на обліках у лікарів нарколога та психіатра не перебуває;

- характеристику ДОП СП ВП №1 Коростенського РУП, згідно з якою ОСОБА_4 характеризується як такий, що притягувався до адміністративної відповідальності, скарг від сусідів на його поведінку не надходило.

При обранні виду та міри покарання обвинуваченому суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення тяжкого злочину, суспільну небезпеку скоєного кримінального правопорушення, дані, що характеризують особу обвинуваченого, його ставлення до скоєного.

Відповідно до положень ст. 66 КК України обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченого, суд визнає активне сприяння розкриттю злочину.

При цьому, суд вважає за необхідне виключити з обвинувачення обставину, яка пом`якшує покарання обвинуваченого - щире каяття, оскільки така обставина в даному злочині носить лише формальний характер та не знайшла свого підтвердження під час судового розгляду.

Так, розкаяння передбачає, окрім визнання особою факту вчинення злочину, ще й дійсне, відверте, а не уявне визнання своєї провини у вчиненому певному злочині, щирий жаль з приводу цього та осуд своєї поведінки, що, насамперед, повинно виражатися в намаганні особи відшкодувати завдані злочином збитки, бажанні виправити наслідки вчиненого. Факт щирого каяття особи у вчиненні злочину повинен знайти своє відображення в матеріалах кримінального провадження.

Однак, як у матеріалах провадження відсутні дані, що обвинувачений намагався відшкодувати збитки потерпілому, так і під час судового розгляду провадження з поведінки обвинуваченого не встановлено його щирого розкаяння у вчиненому. Посилання в обвинувальному акті на ту, обставину, що шкода від злочину відшкодована у повному обсязі під час досудового розслідування, оскільки майно повернуте, не свідчить, що така шкода відшкодована обвинуваченим, а тому не може бути прийнята судом як обставина, що впливає на призначення покарання судом.

Відповідно до положень ст. 67 КК України обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого, не встановлено.

Обвинувачений за місцем проживання характеризується посередньо, на обліку у психіатра та нарколога не перебуває, на даний час не працевлаштований.

Беручи до уваги те, що особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових правопорушень, враховуючи обставини справи, особу обвинуваченого, наявність обставини, яка пом`якшує, та відсутність обставин, які обтяжують покарання, суд вважає, що обвинуваченому слід призначити покарання в межах санкції ч. 4 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі.

Не зважаючи на те, що злочин, який наразі інкримінований обвинуваченому, був вчинений ним до ухвалення вироків Малинського районного суду Житомирської області від 28.06.2023 та 19.07.2023, суд, в контексті врахування даних про особу обвинуваченого при визначенні міри покарання, надає оцінку всій сукупності кримінальних правопорушень, вчинених до ухвалення даного вироку, оскільки така сукупність визначальною мірою характеризує ступінь суспільної небезпечності як ОСОБА_4 , так і вчинених ним кримінальних правопорушень, належна оцінка чого є передумовою обрання як форми реалізації кримінальної відповідальності, так і належного заходу кримінально-правового впливу.

Підстав для застосування відносно ОСОБА_4 положень ст.ст. 69, 75 КК України суд не вбачає, оскільки суд враховує, що ОСОБА_4 протягом нетривалого проміжку часу - з листопада 2022 року по червень 2023 року неодноразово вчинив кримінальні правопорушення, зокрема й тяжкі злочини проти власності, така поведінка обвинуваченого, на думку суду, свідчить про його підвищену суспільну небезпеку та стійке небажання до тривалої правомірної поведінки, а тому його виправлення не можливе без ізоляції від суспільства.

Оскільки ОСОБА_4 засуджений вироком Малинського районного суду Житомирської області від 28.06.2023 за ч. 4 ст. 185 КК України та йому призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років, на підставі ст.75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 1 рік 6 місяців, а в даному кримінальному провадженні обвинувачений притягується до відповідальності за злочин, який було вчинено до ухвалення вказаного вище вироку, та суд прийшов до висновку про необхідність призначення покарання, яке підлягає реальному відбуванню, то призначення покарання за сукупністю злочинів відповідно до ч. 4 ст. 70 КК України не застосовується, а вироки підлягають самостійному виконанню (постанова ОП ККС ВС від 15.02.2021 у справі №760/26543/17).

Крім того, покарання у виді громадських робіт, призначене вироком Малинського районного суду Житомирської області від 19.07.2023 за ч. 1 ст. 125 КК України, ОСОБА_4 повністю відбув 10.10.2023. Тобто з 11.10.2023 згідно з п.2-1 ст. 89 КК України він вважається таким, що не має судимості, а тому підстав для призначення покарання за сукупністю кримінальних правопорушень за правилами ч. 4 ст. 70 КК України також немає.

Запобіжний захід обвинуваченому під час судового розгляду не обирався.

Цивільний позов у справі не заявлено.

Арешт майна, накладений ухвалою слідчого судді, підлягає скасуванню, а доля речових доказів - вирішенню на підставі ст. 100 КПК України.

Судові витрати на залучення експерта слід покласти на обвинуваченого відповідно до ч. 2 ст. 124 КПК України.

Керуючись ст.ст. 368-374 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.

Вирок Малинського районного суду Житомирської області від 28 червня 2023 року, яким ОСОБА_4 визнано винуватим за ч. 4 ст. 185 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років, на підставі ст.75 КК України звільнено від відбування покарання з іспитовим строком 1 рік 6 місяців виконувати самостійно.

Початок строку відбування покарання рахувати з моменту звернення вироку до виконання - з дня затримання.

Запобіжний захід обвинуваченому під час судового розгляду не обирався.

Стягнути із ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , на користь держави судові витрати в розмірі 1912 (одна тисяча дев`ятсот дванадцять) гривень.

Заходи забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту, накладеного на підставі ухвали слідчого судді Малинського районного суду від 19.05.2023, скасувати.

Речові докази: мобільний телефон марки «Xiaomi Redmi 9С» 3/64 Gb у захисному чохлі-бампері чорного кольору, в якому знаходились дві sim-карти операторів стільникового зв`язку ПрАТ «Київстар» та ПрАТ «ВФ Україна», а також карта пам`яті micro SD марки «Kingston» об`ємом пам`яті 16 ГБ, які передано на відповідальне зберігання потерпілому ОСОБА_5 , залишити у його розпорядженні; DVD-R диск із відеозаписом слідчого експерименту - залишити в матеріалах кримінального провадження.

Учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору. Копія вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок не набрав законної сили.

Вирок може бути оскаржений протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення до Житомирського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Малинський районний суд Житомирської області.

Суддя ОСОБА_1