ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/3482/23 Справа № 191/2745/23 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 листопада 2023 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:

секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

засудженого ОСОБА_7 (в режимі відеоконференції),

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали провадження за апеляційною скаргою прокурора Синельниківської окружної прокуратури ОСОБА_8 на ухвалу Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 18 вересня 2023 року про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

В С Т А Н О В И Л А:

Ухвалою Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 18 вересня 2023 року засудженого ОСОБА_7 звільнено від відбування покарання умовно-достроково на невідбутий строк 8 місяців 8 днів.

Мотивуючи ухвалене рішення, суд посилався на те, що за період перебування засудженого ОСОБА_7 в СВК-94 до нього застосовано три заохочення за сумлінну поведінку і зразкове ставлення до суспільно-корисної роботи та останній не працевлаштований на виробництві установи лише з підстав, які не залежать від його волі та бажання, а саме через відсутність паспорту громадянина України. За цих обставин, врахувавши позитивну характеристику засудженого та відсутність стягнень, суд дійшов висновку, що за весь час відбування покарання останній мав стабільну та постійну лінію сумлінної поведінки та сумлінного ставлення до суспільно-корисної роботи, що дає підстави для його умовно-дострокового звільнення від відбування покарання.

В апеляційній скарзі прокурор просить ухвалу скасувати та постановити нову, якою відмовити в умовно-достроковому звільненні засудженого від відбування покарання.

Обґрунтовуючи заявлені вимоги прокурор посилається на те, що суд не надав належної оцінки тим обставинам, що засуджений неодноразово судимий, відбуває покарання за вчинення умисних кримінальних правопорушень, не працевлаштований, постійного місця проживання не має, оскільки останній час проживав на тимчасово окупованій території Луганської області, питання про реєстрацію не вирішено, за час відбування покарання отримав лише 3 заохочення. Окрім цього поза увагою суду залишено й те, що засуджений має заборгованість за виконавчими документами, а ризик небезпеки для суспільства оцінено як середній. На переконання прокурора, наведені обставини у сукупності не дають підстав для застосування до засудженого положень ст. 81 КК України.

Заслухавши суддю-доповідача, прокурора, який підтримав апеляційну скаргу, засудженого, який просив ухвалу залишити без змін, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до таких висновків.

Згідно статті 81 КК України, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення та фактично відбув не менше половини строку покарання за злочин середньої тяжкості, а також за необережний тяжкий злочин і не менше двох третин строку покарання за умисний тяжкий злочин.

Виходячи з вимог вказаної норми закону, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише після фактичного відбуття певної частини строку покарання та повного і всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому головною умовою прийняття такого рішення є доведеність того, що засуджений сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення.

Відповідно до ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що ОСОБА_7 відбуває покарання у виді 3 років позбавлення волі, призначене йому вироком Селидівського міського суду Донецької області від 01 квітня 2021 року за ч. 3 ст. 185 КК України.

Як вбачається з оскаржуваної ухвали, судом враховано, що засуджений за період перебування в СВК-94 має три заохочення за сумлінну поведінку і зразкове ставлення до суспільно-корисної роботи, характеризується позитивно, не працевлаштований на виробництві установи лише з підстав, які не залежать від його волі та бажання, а саме через відсутність паспорту громадянина України.

Надаючи оцінку наведеним обставинам та доказам на їх підтвердження, колегія суддів вважає, що відомості про особу засудженого об`єктивно не вказують на його виправлення, а поведінка ОСОБА_7 не є такою, що зазнала позитивних змін та зводиться лише до виконання покладених на нього, як на засудженого, обов`язків.

Наведеним обставинами суд належної оцінки не надав.

На переконання колегії суддів, поза увагою суду залишилось те, що ОСОБА_7 відбуває покарання за вчинення тяжкого злочину, до кримінальної відповідальності за вчинення злочинів проти власності притягується не вперше та раніше звільнявся від відбування покарання умовно-достроково, що не перешкодило йому продовжити злочинну діяльність.

Окрім цього, суд не врахував й те, що засуджений має заборгованість за виконавчим листом, яка протягом всього строку відбування покарання ним не погашена.

Більш того, суд не надав оцінки й тим обставинам, що ОСОБА_7 зареєстрований у Донецькій області, проживав у Луганській, тоді як питання про місце його подальшого проживання залишається невирішеним.

За таких обставин висновки суду про те, що ОСОБА_7 став на шлях виправлення є такими, що не відповідають фактичним обставинам цього провадження, і за правилами п. 2 ч. 1 ст. 409 КПК України є підставою для скасування такого рішення суду.

Відповідно до ст. 6 КВК України, виправлення засудженого це процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки. Основними засобами такого виправлення є встановлений порядок виконання та відбування покарання (режим), суспільно-корисна праця, соціально-виховна робота, загальноосвітнє і професійно-технічне навчання, громадський вплив.

Отже, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише за умови обов`язкової та одночасної наявності вказаних в законі підстав і умов в їх сукупності.

Матеріалами справи об`єктивно підтверджується, що ОСОБА_7 не довів свого виправлення, про що свідчить формальний характер його заохочень протягом тривалого строку відбування покарання, а також відомості про особу останнього.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що поведінка засудженого ОСОБА_7 не зазнала позитивних змін, а тому підстави для задоволення клопотання установи про звільнення останнього від подальшого відбування покарання на підставі ст. 81 КК України відсутні.

Отже, вимоги апеляційної скарги прокурора є такими, що підлягають задоволенню, а ухвала суду скасуванню, з постановленням нової, якою у задоволенні клопотання установи виконання покарань про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 409 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу прокурора Синельниківської окружної прокуратури ОСОБА_8 задовольнити.

Ухвалу Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 18 вересня 2023 року про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_7 скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою у задоволенні клопотання ДУ Синельниківська виправна колонія (№94) про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_7 відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4