Справа № 351/2634/23 Номер провадження №1-кп/351/67/24
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 січня 2024 року м. Снятин

Снятинський районний суд Івано-Франківської області у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3 ,

обвинуваченого - ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Снятина кримінальне провадження № 0000172 від 22.09.2023 за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Снятин Івано-Франківської області, громадянина України, з вищою освітою, працюючого юристом у ПП «Євромодуль», розлученого, утриманців не має, не є інвалідом, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення-злочину, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Навесні 2023 року, точну дату та час в ході досудового розслідування встановити не виявилось можливим, ОСОБА_4 під час проведення ремонтних робіт на горищі житлового будинку, в якому він проживає, не маючи передбаченого законом дозволу на придбання вогнепальної зброї, діючи умисно, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, знайшов однозарядну малокаліберну спортивно-мисливську гвинтівку «ТОЗ-8м» № НОМЕР_1 , калібру 5,6 мм, та привласнив її, тобто незаконно придбав вогнепальну зброю та у подальшому незаконно зберігав в одній з кімнат того ж житлового будинку.

22 вересня 2023 року працівниками сектору кримінальної поліції відділення поліції № 1 (м. Снятин) Коломийського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області під час здійснення покладених на поліцію завдань, передбачених ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію» та превентивних поліцейських заходів, передбачених ст. 39 Закону України «Про Національну поліцію», виявили у господарстві, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , спортивно-мисливську гвинтівку «ТОЗ-8м» № НОМЕР_1 , калібру 5,6 мм, яку незаконно зберігав ОСОБА_4 .

Згідно з висновком експерта від 26.09.2023 вилучений під час проведення огляду у помешканні ОСОБА_4 малокаліберний нарізний карабін 1958 р.в. є цивільною нарізною вогнепальною зброєю. Дана зброя є однозарядною малокаліберною спортивно-мисливською гвинтівкою «ТОЗ-8м» № НОМЕР_1 , калібру 5,6 мм, промислового виробництва (Тульський зброярний завод, СРСР) 1958 року випуску, придатна для стрільби.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою провину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, не визнав, суду пояснив, що він під час проведення ремонтних робіт на горищі житлового будинку, в якому він проживає, приблизно у квітні 2023 року знайшов однозарядну малокаліберну спортивно-мисливську гвинтівку «ТОЗ-8м» № НОМЕР_1 , калібру 5,6 мм, яка колись належала його померлому діду. У в`язку з військовим станом він боявся відвозити її до поліції, щоб переоформити на себе. 22 вересня 2023 року до нього прийшли працівники поліції з перевіркою власників зброї та перевірили іншу його зброю, на яку він має дозволи. Він вважає, що добровільно видав зброю, але працівники поліції оглянули її та викликали слідчо-оперативну групу. Зазначив, що у нього є дві одиниці зареєстрованої зброї і йому відомо як діяти під час знахідки зброї, що передбачено ч. 3 ст. 263 КК України та вважає, що коли приїхали працівники поліції з перевіркою, то він скористався такою нагодою, а тому має бути звільнений від кримінальної відповідальності. Згодом він мав намір повідомити про знахідку, однак через завантаженість на роботі не мав часу поїхати до поліції. Сподівався, що восени у нього буде більше часу і він повідомить про знахідку та видасть зброю. Згоден з тією думкою, що міг поїхати до поліції та заявити про знахідку. Припускає, що рушниця, яку він знайшов, належить його покійному діду. Пригадує, що зброя в 2001 році знаходилася у діда на роботі в сейфі. Згодом після смерті діда він довідався, що там її немає. Коли знайшов зброю, вважав, що вона не робоча, оскільки приблизно більше двадцяти років зберігалася на горищі.

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_5 пояснив, що у вересні 2023 року було створено групу для перевірки власників зброї. 22 вересня 2023 року він зі своєю колегою ОСОБА_6 приїхав до господарства ОСОБА_4 , проте останнього вдома не було. Тоді він зателефонував ОСОБА_4 , так як був знайомий з ним. Через деякий час, до 10 хвилин, приїхав ОСОБА_4 . Зайшовши до кімнати, ОСОБА_4 надав для огляду дві одиниці зброї: одна гладкоствольна, інша нарізна. Зброя знаходилася в чохлі. При перевірці дозволів було встановлено, що термін продовжений, все добре. У той момент коли ОСОБА_4 хотів помістити зброю до сейфу, він біля сейфу побачив дерев`яний приклад від рушниці, а потім побачив і саму рушницю. Він запитав ОСОБА_4 , що це таке, у відповідь почув те, що рушниця його прадіда, у господарстві багато років, проте вона не робоча. Згодом сказав, що видає зброю добровільно, так як вона не робоча. До початку перевірки ОСОБА_4 не звертався з пропозицією видачі зброї та не говорив про те, що у нього зберігається не зареєстрована зброя. При перевірці зброї ним було виявлено, що вона може стріляти, а тому його колега ОСОБА_6 викликала слідчо-оперативну групу. Після чого зброю було вилучено для проведення експертизи. Він не вважає, що ОСОБА_4 добровільно видав їм зброю, оскільки цю рушницю він побачив сам випадково.

Допитана у судовому засіданні свідок ОСОБА_6 пояснила, що у вересні 2023 року на території Івано-Франківської області проводилася перевірка власників зброї. 22 вересня 2023 року вона разом ОСОБА_5 здійснювала перевірку осіб щодо наявного списку власників зброї. Приїхавши до господарства ОСОБА_4 , вони трохи почекали і останній приїхав додому. В ході перевірки у господарстві ОСОБА_4 було виявлено 2 одиниці зброї, на які виготовлені необхідні дозвільні документи. Згодом ОСОБА_5 було виявлено ще одну рушницю, яка не була у сейфі з іншою зброєю. ОСОБА_4 сказав, що оскільки зброя не робоча, дозволу на її зберігання у нього немає. Скільки часу її зберігає, вона не пам`ятає. Тоді вона зателефонувала на лінію 102. Вважає, що це не є добровільна видача зброї, оскільки вона була виявлена ними під час перевірки.

Не дивлячись на невизнання своєї вини, вина ОСОБА_4 у вчиненні даного кримінального правопорушення повністю підтверджується зібраними по справі доказами, а саме:

- заявою ОСОБА_4 від 22.09.2023 на ім`я начальника ВП № 1 (м. Снятин) Коломийського РВП ГУНП в Івано-Франківської області ОСОБА_7 , згідно з якою ОСОБА_4 надав дозвіл на огляд його господарства, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1 ;

а.с. 40

- протоколом огляду місця події від 22.09.2023, згідно з яким огляд проводився з 11 год. 23 хв. до 12 год. 15 хв., місцем проведення огляду є приміщення у житловому будинку, розташованому по АДРЕСА_1 . Приміщення, у якому проводиться огляд, знаходиться на другому поверсі житлового будинку. У вказаному приміщенні знаходиться металева шафа із двома зареєстрованими одиницями зброї та приладдям до них. На час огляду на ліжку у приміщенні, в якому проводиться огляд, знаходиться предмет, схожий на малокаліберну рушницю. У неї є приклад, спускова скоба, спусковий гачок, ствол, прицільний пристрій, затвор, корпус дерев`яний. На затворі, на стволі нанесено номер 5622.

Затвор на час огляду відводиться у заднє положення та повертається назад, спусковий гачок натискається із клацанням, на стволі наявний надпис 1958.

Виявлений предмет схожий на вогнепальну зброю. Вилучено в ході огляду місця події, його упаковано у поліетиленовий пакет, до якого прикріплено бирку з пояснювальним записом, підписом понятих, скріплено печаткою ВП № 1 (м. Снятин) № 55;

а.с. 41-44

- оптичним диском DVD-R, на якому записано файли аудіо- відеофіксації огляду місця події від 22.09.2023;

а.с. 45

- висновком експерта № СЕ-19/109-23/11383-БЛ від 26.09.2023, згідно з яким вилучений під час проведення огляду у помешканні ОСОБА_4 малокаліберний карабін 1958 р.в. є цивільною нарізною вогнепальною зброєю.

Дана зброя є однозарядною малокаліберною спортивно-мисливською гвинтівкою «ТОЗ-8м» № НОМЕР_1 , калібру 5,6 мм.

Надана на дослідження гвинтівка придатна для стрільби.

Гвинтівка промислового виробництва (Тульський зброярний завод, СРСР, сучасна Російська Федерація) 1958 року випуску.

Ознаки внесення змін в конструкцію чи переобладнання наданої на дослідження гвинтівки відсутні;

а.с. 51-54

- протоколом проведення слідчого експерименту за участю підозрюваного ОСОБА_4 та оптичним диском з відеозаписом проведення слідчого експерименту у кримінальному провадженні № 0000172 від 22.09.2023, який проводився у житловому будинку, розташованому по АДРЕСА_1 , за місцем проживання ОСОБА_4 ;

а.с. 57-59.

Усі досліджені в судовому засіданні та наведені вище докази суд вважає належними, оскільки вони підтверджують існування обставин, що підлягають доказуванню, допустимими, оскільки вони отримані в порядку, встановленому КПК України, та достовірними, оскільки фактичні дані, отримані з цих доказів, не спростовані жодним іншим доказом, наданим сторонами кримінального провадження.

Оцінюючи зібрані по справі докази, суд вважає, що винуватість обвинуваченого ОСОБА_4 у придбанні та зберіганні вогнепальної зброї без передбаченого законом дозволу доведена повністю, а його дії правильно кваліфіковані за ч. 1 ст. 263 КК України.

Не визнання обвинуваченим ОСОБА_4 своєї вини у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, а також його версія, викладена у судовому засіданні, за якою коли приїхали працівники поліції з перевіркою, то він скористався такою нагодою та добровільно видав незареєстровану зброю, а тому має бути звільнений від кримінальної відповідальності, на думку суду, не знайшла свого підтвердження, а його винуватість суд вважає повністю доведеною, як показаннями свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , наданими у судовому засіданні, так і показаннями самого обвинуваченого, який пояснив, що приблизно з квітня 2023 року після знахідки однозарядної малокаліберної спортивно-мисливської гвинтівки, яка колись належала його померлому діду, зберігав її вдома, не заявляв про це до поліції та не намагався зареєструвати її на себе. В об`єктивності показань свідків, допитаних у судовому засіданні, у суду немає підстав сумніватися, оскільки вони чіткі, послідовні та повністю узгоджуються між собою, а також підтверджуються зібраними по справі переліченими вище письмовими доказами.

На думку суду, обвинувачений ОСОБА_4 помилково вважає, що його дії цілком правомірні і що він добровільно видав працівникам поліції незареєстровану зброю з огляду на таке.

Як зазначила колегія суддів Верховного Суду у своїй постанові від 11 жовтня 2023 року у справі № 756/15397/19, аналізуючи твердження засудженого про добровільну передачу органам державної влади зброї та боєприпасів, що є підставою для звільнення від кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 263 КК України, колегія суддів виходить з того, що згідно з ч. 3 ст. 263 КК звільняється від кримінальної відповідальності особа, яка вчинила злочин, передбачений частинами 1 або 2 цієї статті, якщо вона добровільно здала органам влади зброю, бойові припаси, вибухові речовини або вибухові пристрої. Добровільна видача означає, що особа має реальну можливість та усвідомлює, що і надалі безперешкодно може зберігати предмети цього злочину, проте за власним бажанням (незалежно від причин та мотивів) здає їх органу влади.

Як свідчать установлені судами обставини, засуджений повідомив орган досудового розслідування про факт зберігання зброї і боєприпасів за умов, коли усвідомив неможливість і надалі безперешкодно зберігати предмети злочину, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, оскільки вони неминуче будуть виявлені під час слідчої дії. За таких умов видача предметів злочину не містить підстав для застосування ч. 3 ст. 263 КК України, тому доводи касаційної скарги про те, що засуджений добровільно видав зброю та боєприпаси є безпідставними.

Версію обвинуваченого ОСОБА_4 , за якою він добровільно видав працівникам поліції незареєстровану зброю, а тому має бути звільнений від кримінальної відповідальності на підставі ч. 3 ст. 263 КК України, суд вважає безпідставною та такою, що не відповідає дійсності, оскільки під час судового розгляду кримінального провадження судом встановлено, що незареєстровану зброю у ОСОБА_4 виявили працівники поліції під час перевірки власників зброї, після чого обвинувачений повідомив, що добровільно її видає, оскільки вона не працює.

Отже, в даному випадку обвинувачений ОСОБА_4 повідомив працівників поліції про факт зберігання зброї за умов, коли усвідомив неможливість і надалі безперешкодно зберігати предмет злочину, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, оскільки він вже фактично був виявлений працівниками поліції.

За таких умов видача предмету злочину не містить підстав для застосування ч. 3 ст. 263 КК України.

У зв`язку з викладеним вище позиція, зайнята обвинуваченим щодо не визнання своєї вини у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, на думку суду, пов`язана з його захистом, однак розцінюється судом як спроба уникнути кримінальної відповідальності та заслуженого покарання.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд, у відповідності до ст. 65 КК України, приймає до уваги ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відповідно до ст. 12 КК України належить до категорії тяжких злочинів, особу обвинуваченого, який має постійне місце проживання, за місцем проживання характеризується позитивно, має постійне місце роботи, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, раніше не судимий.

Згідно з досудовою доповіддю органу з питань пробації про обвинуваченого ОСОБА_4 , беручи до уваги інформацію, що характеризує особу обвинуваченого за місцем його проживання та праці, умов його життєдіяльності, відносин у суспільстві, результати оцінки ризику вчинення ним повторного кримінального правопорушення, а також його ймовірної небезпеки для суспільства свідчать про можливість виправлення особи без ізоляції від суспільства.

Обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , суд не вбачає.

Так, відповідно до обвинувального акта першою обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , зазначено щире каяття.

Проте, суд не визнає вказану обставину такою, яка пом`якшує відповідальність обвинуваченого, оскільки під час розгляду справи судом не встановлено, що обвинувачений визнав свою провину у вчиненому злочині, висловив щирий жаль з приводу цього та засудив свою поведінку.

Суд зазначає, що розкаяння передбачає, окрім визнання особою факту вчинення злочину, ще й дійсне, відверте, а не уявне визнання своєї провини у вчиненому злочині, щирий жаль з приводу цього та осуд своєї поведінки, що насамперед повинно виражатися в намаганні особи відшкодувати завдані злочином збитки, бажанні виправити наслідки вчиненого та готовність нести покарання. Щире каяття це не формальна вказівка на визнання свої вини, а відповідне ставлення до скоєного, яке передбачає належну критичну оцінку винним своєї протиправної поведінки, її осуд та бажання залагодити провину, що має підтверджуватися конкретними діями, спрямованими на виправлення зумовленої кримінальним правопорушенням ситуації. Факт щирого каяття особи у вчиненні злочину повинен знайти своє відображення у матеріалах кримінального провадження.

У зв`язку з наведеним можна зробити висновок, що щире каяття це певний психічний стан особи винного, коли він засуджує свою поведінку, прагне усунути заподіяну шкоду та приймає рішення більше не вчиняти злочинів, і це об`єктивно підтверджується визнанням особою своєї вини, розкриттям усіх обставин справи, вчиненням дій, спрямованих на сприяння розкриттю злочину, або відшкодуванню завданих збитків чи усуненню заподіяної шкоди.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 15 листопада 2021 року у справі № 199/6365/19.

Відповідно до обвинувального акта другою обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , зазначено активне сприяння розкриттю злочину.

Проте, суд не визнає вказану обставину такою, яка пом`якшує відповідальність обвинуваченого, оскільки під час розгляду справи суду не надано доказів на підтвердження надання обвинуваченим добровільної допомоги слідству.

Суд зазначає, що активне сприяння розкриттю злочину як обставина, що пом`якшує покарання, означає добровільну допомогу слідству будь-яким чином: повідомлення правоохоронним органам або суду фактів у справі, надання доказів, інших відомостей про власну кримінальну діяльність чи діяльність інших осіб, викриття інших співучасників, визначення ролі кожного з них у вчиненні злочину, наданні допомоги в їх затриманні, видачі знарядь і засобів вчинення злочину, майна, здобутого злочинним шляхом. Тому, беззаперечно, воно має бути активним, тобто певним чином ініціативним. Отже, визнання обвинуваченим своєї вини та надання правдивих показань ще не підтверджує наявності такої обставини, що пом`якшує покарання, як активне сприяння розкриттю злочину.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 12 вересня 2019 року у справі № 674/1608/17 та від 07 квітня 2021 року у справі № 263/15605/17.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , суд не вбачає.

Ураховуючи викладені вище обставини по справі, ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу обвинуваченого ОСОБА_4 , який злочин вчинив вперше, свою провину не визнав, не розкаявся у вчиненому злочині, а також відсутність обставин, що пом`якшують покарання та відсутність обставин, що його обтяжують, з урахуванням загальних засад призначення покарання, зокрема законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки.

Підстав для застосування положень ст. 69, 69-1 КК України судом не встановлено.

З урахуванням наведених вище обставин справи, а також того, що обвинувачений злочин вчинив вперше, позитивно характеризується за місцем проживання, має постійне місце роботи, з якого має позитивну характеристику, суд вважає, що виправлення обвинуваченого ОСОБА_4 можливе без відбування покарання, шляхом звільнення від відбування покарання з випробуванням із застосуванням ст. 75 КК України і покладенням на нього обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.

На переконання суду, таке покарання відповідатиме меті його призначення, буде достатньою мірою відповідальності з метою його виправлення, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень.

Оскільки під час судового розгляду кримінального провадження клопотань про скасування або зміну запобіжного заходу від учасників судового провадження на розгляд суду не надходило, суд не вбачає підстав для скасування або зміни обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання до набрання вироком законної сили.

Цивільний позов по справі не заявлений.

Долю речових доказів по справі слід вирішити у порядку, передбаченому ст. 100 КПК України.

Процесуальні витрати на проведення експертизи підлягають стягненню з обвинуваченого ОСОБА_4 .

Керуючись ст. 368-370, 373, 374 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення-злочину, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з іспитовим строком 2 (два) роки.

Відповідно до п. 1, 2 ч. 1, п. 2 ч. 3 ст. 76 КК України покласти на нього такі обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання та роботи;

- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Запобіжний захід засудженому ОСОБА_4 до набрання вироком законної сили залишити у вигляді особистого зобов`язання.

Речові докази по справі нарізну вогнепальну зброю однозарядну малокаліберну спортивно-мисливську гвинтівку «ТОЗ-8м» № НОМЕР_1 , калібру 5,6 мм, яку передано на зберігання до кімнати зберігання речових доказів Відділення поліції № 1 (м. Снятин) Коломийського РВП ГУНП в Івано-Франківській області знищити;

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави процесуальні витрати на проведення балістичної експертизи у сумі 1 434 (одна тисяча чотириста тридцять чотири) гривні 00 копійок.

На вирок суду може бути подана апеляційна скарга до Івано-Франківського апеляційного суду через Снятинський районний суд Івано-Франківської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого ч. 2 ст. 395 КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку вручити негайно після його проголошення обвинуваченому та прокурору.

Суддя Іван ПОСОХОВ