Справа № 357/5989/23
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 жовтня 2023 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючий суддя - ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілого/цивільного позивача ОСОБА_4 ,

обвинуваченого/цивільного відповідача ОСОБА_5 ,

здійснивши в м. Біла Церква, у відкритому судовому засіданні, судовий розгляд обвинувального акта у кримінальному провадженні № 0000633, яке внесене до ЄРДР 27 березня 2023 року, стосовно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Біла Церква, Київська область, громадянина України, з неповною вищою освітою, непрацюючого, одруженого, маючого на утриманні малолітню доньку ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованого та проживаючого: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

за ознаками кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України,

а також:

цивільний позов потерпілого ОСОБА_4 до ОСОБА_5 , про відшкодування моральної шкоди,

учасники кримінального провадження та інші учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_3 ,

потерпілий/цивільний позивач ОСОБА_4 ,

обвинувачений/цивільний відповідач ОСОБА_5 , установив таке.

Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, із зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків кримінального правопорушення, форми вини і мотивів кримінального правопорушення.

26 березня 2023 року близько 22:20 год. ОСОБА_5 , перебуваючи поряд з розважальним комплексом «Крістал» по вул. Голубина, 34 в м. Біла Церква, Київська область, на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, маючи умисел на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_4 , діючи умисно, усвідомлюючи суспільну небезпечність свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки у вигляді заподіяння ОСОБА_4 тілесних ушкоджень та бажаючи їх настання ОСОБА_5 кулаками обох рук наніс потерпілому три удари в обличчя. Потім схопивши потерпілого за верхній одяг штовхнув його, після чого останній опинився в лежачому положенні на землі та ОСОБА_5 сівши на нього зверху наніс не менше двадцяти ударів обома руками та не менше п`яти ударів долонею правої рук по голові ОСОБА_4 .

У результаті протиправних дій, ОСОБА_5 завдав ОСОБА_4 тілесні ушкодження у вигляді численних синців на голові, саден на голові, крововиливів на слизовій оболонці порожнини рота, синцю на правій вушній раковині, синцю в ділянці правого плечового суглоба, садна та синцю в ділянці правового колінного суглоба, що відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень.

Статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, що передбачає відповідальність за кримінальне правопорушення, винним у вчиненні якого визнається обвинувачений.

Суд кваліфікує дії ОСОБА_5 за ч. 1 ст. 125 КК України, тобто як нанесення умисного легкого тілесного ушкодження.

Докази на підтвердження встановлених судом обставин, а також мотиви неврахування окремих доказів.

Згідно ч. 3 ст. 349 КПК України, отримавши згоду учасників кримінального провадження, суд визнав за недоцільне дослідження доказів щодо обставин, які ними не оспорювалась, оскільки вони розуміли правильно їх зміст, сумнівів у добровільності їх позиції не було, а їм роз`яснено, що вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

На підставі ч. 4 ст. 349 КПК України, суд допитав обвинуваченого ОСОБА_5 , який визнав, що вчинив кримінальний проступок, передбачений ч. 1 ст. 125 КК України та надав покази, які повністю відповідають викладеним в обвинувальному актів, щиро каявся, попросив вибачення у потерпілого, цивільний позов визнав частково, зазначив, що готовий заплатити 10 000 грн., оскільки він втратив роботу, має на утриманні дитину, така сума буде відповідати завданій потерпілому моральній шкоді.

Обставини, які пом`якшують або обтяжують покарання.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 66 КК України, суд визнає обставиною, яка пом`якшує покарання ОСОБА_5 щире каяття.

За правилами ч. 2 ст. 66 КК України, суд визнає обставиною, яка пом`якшує покарання перебування на утриманні ОСОБА_5 малолітньої дитини.

Обставини передбачені ч. 1 ст. 67 КК України, прокурором не заявлялися.

Відповідно до ч. 3 ст. 337 КПК України, з метою ухвалення справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод суд має право вийти за межі висунутого обвинувачення, зазначеного в обвинувальному акті, лише в частині зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення, якщо це покращує становище особи, стосовно якої здійснюється кримінальне провадження.

Таким чином, якщо у обвинувальному акті прокурором не заявлені обставини, які обтяжують покарання, суд позбавлений можливості їх установлювати на власний розсуд, оскільки це погіршує становище особи, стосовно якої здійснюється кримінальне провадження.

Мотиви призначення покарання.

Суд зазначає, що відповідно до ч. 2 ст. 373 КПК України, якщо обвинувачений визнається винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, суд ухвалює обвинувальний вирок і призначає покарання, звільняє від покарання чи від його відбування у випадках, передбачених законом України про кримінальну відповідальність, або застосовує інші заходи, передбачені законом України про кримінальну відповідальність.

Згідно із ч. 1, 2 ст. 50 КК України, покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні злочину, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого.

Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Відповідно до ч. 1 ст. 65 КК України, суд призначає покарання:

1) у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 цього Кодексу;

2) відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу;

3) враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Згідно із ч. 2 ст. 65 КК України, особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинене кримінальне правопорушення призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень.

Відповідно до практики Верховного Суду, що міститься в постанові від 23 червня 2020 року, у справі № 171/8/17, тяжкість вчиненого кримінального правопорушення повинна враховуватися судом як загальна засада призначення покарання не лише на підставі належності відповідного правопорушення до певного виду (ст. 12 КК України), але і з обов`язковим урахування конкретних обставин вчиненого кримінального правопорушення.

Суд зазначає, що відповідно до ст. 12 КК України, кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 125 КК України є кримінальним проступком, вчинення якого карається штрафом до п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадськими роботами на строк до двохсот годин, або виправними роботами на строк до одного року.

Отже, з огляду на ступінь тяжкості та обставини вчиненого ОСОБА_5 кримінального правопорушення, дані про його особу, який раніше не судимий, характеризується посередньо, у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра на обліку не перебуває, обставини, які пом`якшують покарання, відсутність обставин, які обтяжують покарання, суд дійшов висновку, що досягнення мети покарання, визначеної у ст. 50 КК України, а саме виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами, можливе, шляхом призначення покарання за кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 125 КК України, у виді штрафу в розмірі 40 (сорока) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Суд вважає, що призначення ОСОБА_5 більш суворого покарання не є необхідним, адже призначеного буде достатньо для його виправлення.

Згідно із п. 5 Перехідних положень ПК України, якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 гривень.

Отже, розмір штрафу становить 40 х 17 = 680 гривень.

Підстави для задоволення цивільного позову або відмови у ньому, залишення його без розгляду.

Згідно з цивільним позовом ОСОБА_4 просив: стягнути з ОСОБА_5 моральну шкоду в розмірі 50 000 грн.

Свої вимоги мотивував тим, що вчиненим кримінальним правопорушенням йому завдано моральної шкоди, яка полягає в тому, що у зв`язку з ушкодженням здоров`ю він зазнав фізичного болю та страждань, а саме: переніс сильний фізичний біль, емоційний стрес, які призвели до позбавлення можливостей своїх звичок і бажань, які він міг реалізувати не витрачаючи часу на підготовку заяв та судових позовів, відвідування установ органів державної влади, щоб досягти належного захисту порушених прав.

Враховуючи характер та обсяг заподіяних йому фізичних та моральних страждань, з урахуванням істотності вимушених змін у його житті, зусиль, необхідних для відновлення попереднього стану, керуючись принципами розумності та справедливості оцінив свою моральну шкоду в розмірі 50 000 грн.

У судовому засіданні, ОСОБА_4 позов підтримав, зазначив, що у зв`язку з побиттям йому необхідно було брати відпустку, адже він не міг перед підлеглими з`являтися з тілесними ушкодженнями на обличчі.

ОСОБА_5 позов визнав частково, зазначив, що готовий заплатити 10 000 грн., оскільки він втратив роботу, має на утриманні дитину, така сума буде відповідати завданій потерпілому моральній шкоді.

Згідно з ч. 2 ст. 127 КПК України, шкода, завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.

Відповідно до ч. 1 ст. 129 КПК України, ухвалюючи обвинувальний вирок, постановляючи ухвалу про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.

Згідно з ч. 1 ст. 1168 ЦК України, моральна шкода, завдана каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, може бути відшкодована одноразово або шляхом здійснення щомісячних платежів.

Відповідно до ч. 1 ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Згідно з ч. 2 ст. 23 ЦК України, моральна шкода полягає:

1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я;

2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів;

3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна;

4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Відповідно до ч. 3 ст. 23 ЦК України, якщо інше не встановлено законом, моральна шкода відшкодовується грошовими коштами, іншим майном або в інший спосіб.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Відповідно до п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», суд має врахувати характер та обсяг заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, ступінь вини відповідача у кожному конкретному випадку, а також інші обставини, зокрема, характер і тривалість страждань, стан здоров`я потерпілого, тяжкість завданої травми, наслідки тілесних ушкоджень, істотність вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунків.

Отже, суд враховуючи глибину душевних страждань потерпілого ОСОБА_4 , враховуючи, що завданим кримінальним правопорушення йому завдано фізичного болю, унаслідок тілесних ушкоджень завдано душевних хвилювань, емоційних переживань, керуючись вимогами розумності і справедливості, вважає, що з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 , належить стягнути 25 000 грн. моральної шкоди.

Мотиви ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку, та положення закону, якими керувався суд.

Відповідно до ч. 9 ст. 100 КПК України, питання про спеціальну конфіскацію та долю речових доказів і документів, які були надані суду, вирішується судом під час ухвалення судового рішення, яким закінчується кримінальне провадження.

Згідно з постановою про визнання речовими доказами та приєднання до матеріалів кримінального провадження від 06 квітня 2023 року, визнані речовими доказами: DVD-диск з відеозаписом з камер відеоспорстеження від 26 березня 2023 року, за адресою: Київська область, м. Біла Церква, вул. Голубинна, 34, біля входу в РК «Крістал».

За правилами п. 7 ч. 9 ст. 100 КПК України, його належить зберігати при матеріалах кримінального провадження, протягом усього строку їх зберігання.

Суд, що з огляду на відсутність клопотань, суд не обирає ОСОБА_5 запобіжний захід.

Керуючись ст. 100, 331, 368, 374, 381-382, 395, 532 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

визнати ОСОБА_5 винуватим у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України та призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі 40 (сорока) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 680 грн.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_4 до ОСОБА_5 , про відшкодування моральної шкоди, - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 моральну шкоду в розмірі 25 000 грн.

В іншій частині цивільного позову відмовити.

Речові докази: DVD-диск з відеозаписом з камер відеоспорстеження від 26 березня 2023 року, за адресою: Київська область, м. Біла Церква, вул. Голубинна, 34, біля входу в РК «Крістал», - залишити зберігати при матеріалах кримінального провадження, протягом усього строку їх зберігання.

Вирок може бути оскаржений до Київського апеляційного суду, в порядку встановленому законом, протягом тридцяти днів з дня його оголошення, з особливостями визначеними ч. 2 ст. 394 КПК України.

Вирок набирає законної сили в порядку визначеному ст. 532 КПК України.

Копію вироку негайно після його оголошення вручити прокурору та обвинуваченому.

Суддя

Білоцерківського міськрайонного суду Ірина ДУБАНОВСЬКА

Київської області