Справа № 635/288/24
Провадження № 1-кп/635/539/2024
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 січня 2024 року сел.Покотилівка Харківського району Харківської області

Харківський районний суд Харківської області у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участю:

прокурора - ОСОБА_2

обвинуваченого - ОСОБА_3

захисника ОСОБА_4

секретар судового засідання ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Рогань Харківського району Харківської області, громадянина України, розлученого, з неповною середньою освітою, зареєстрованого за адресою; АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:

-24 квітня 2001 року Харківським районним судом Харківської області за ч.3 ст.140, ч.2 ст.17 ч.3 ст.140, ч.1 ст.145 КК України (в. ред.1960 року) до 2 років позбавлення волі, із застосуванням ст.46-1 КК України (в ред.1960 року) з відстрочкою виконання вироку на 2 роки;

-08 лютого 2005 року Харківським районним судом Харківської області ч.3 ст.185 КК України із застосуванням ст.71 КК України до 3 років 1 місяця позбавлення волі, звільнений 25.04.2006 по відбуттю строку покарання;

-20 жовтня 2008 року Фрунзенським районним судом м. Харкова за ч.3 ст.185 КК України до 3 років позбавлення волі, звільнений 10.03.2011 умовно-достроково на невідбутий строк 3 місяці 10 днів;

-21 грудня 2017 року Харківським районним судом Харківської області за ч.1 ст.263 КК України до 4 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України від відбування покарання звільнений з випробуванням на строк 3 роки,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 185 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 будучи засудженим 21.12.2017 Харківським районним судом Харківської області за ч. 1 ст. 263 КК України до 4 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 3 роки, на шлях перевиховання і виправлення не став і знову скоїв кримінальне правопорушення при наступних обставинах.

Так, в період часу з 01.05.2018 по 17.05.2018, точна дата та час в ході досудового слідства не встановлені, ОСОБА_3 , діючи умисно, за попередньою змовою в групі з раніше знайомою особою, матеріали щодо якої виділені в окреме провадження, маючи намір, направлений на таємне протиправне викрадення чужого майна, шляхом вільного доступу проникли до магазину, розташованого за адресою: АДРЕСА_3 , який належить ОСОБА_6 , звідки, з корисливих мотивів, таємно, викрали мідний кабель ШВВП перетином 2,5х2 виробництва ПАТ «Одескабель», чистою вагою міді 2,5 кг, вартістю, відповідно до висновку судово-товарознавчої експертизи №18099/18122-18130 від 02.08.2018 становить 362 гривні.

Після заволодіння майном ОСОБА_3 разом з особою, матеріали щодо якої виділені в окреме провадження, з місця вчинення кримінального правопорушення з викраденим зникли і розпорядилися викраденими майном за власним розсудом, спричинивши потерпілому ОСОБА_6 матеріальний збиток на вищевказану суму.

Дії ОСОБА_3 містять склад кримінального правопорушення, передбаченогоч. 3 ст. 185 КК України, тобто таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене за попередньою змовою групою осіб, поєднана з проникненням до приміщення.

Крім того, в період часу з 11.04.2018 по 04.05.2018, точна дата та час в ході досудового слідства не встановлені, ОСОБА_3 , діючи повторно, за попередньою змовою у групі з раніше знайомою особою, матеріали щодо якої виділені в окреме провадження, маючи намір, направлений на таємне протиправне викрадення чужого майна, шляхом вільного доступу проникли до приміщення магазину, розташованого за адресою: АДРЕСА_3 , який належить ОСОБА_6 , звідки з корисливих мотивів, таємно, викрали 4 сталевих оцинкованих листи металу розмірами 0,6x1,25 метра кожний, товщиною металу 7 мм, вартістю відповідно до висновку судово-товарознавчої експертизи №15258 від 27.06.2018 року - 250 гривень.

Після заволодіння майном, ОСОБА_3 , разом з особою, матеріали щодо якої виділені в окреме провадження, з місця вчинення кримінального правопорушення з викраденим зникли і розпорядилися викраденими майном за власним розсудом, спричинивши потерпілому ОСОБА_6 матеріальний збиток на вищевказану суму.

Таким чином, дії ОСОБА_3 містять склад кримінального правопорушення, передбаченогоч. 3 ст. 185 КК України, тобто таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, за попередньою змовою групою осіб, поєднане з проникненням до приміщення.

Крім того, в період часу з 17.05.2018 по 18.05.2018, точна дата та час в ході досудового слідства не встановлені, ОСОБА_3 , діючи повторно, за попередньою змовою у групі з раніше знайомими особами, матеріали щодо яких виділені в окреме провадження, маючи намір, направлений на таємне протиправне викрадення чужого майна, шляхом вільного доступу, проникли до приміщення магазину, розташованого за адресою: АДРЕСА_3 , який належить ОСОБА_6 , звідки з корисливих мотивів, таємно, викрали 4 сталевих оцинкованих листи металу розмірами 0,6x1,25 метра кожний, товщиною металу 0,7 мм, вартістю відповідно до висновку судово-товарознавчої експертизи №15258 від 27.06.2018 - 250 гривень та металеву шафу синього кольору, розмірами 110x75x35 см, вартістю відповідно до висновку судово-товарознавчої експертизи №21606 від 24.09.2018 - 1500 гривень.

Після заволодіння майном, ОСОБА_3 разом з особами, матеріали щодо яких виділені в окреме провадження, з місця вчинення кримінального правопорушення з викраденим зникли і розпорядилися викраденими майном за власним розсудом, спричинивши потерпілому ОСОБА_6 матеріальний збиток на суму 1750 грн.

Таким чином, дії ОСОБА_3 містять склад кримінального правопорушення, передбаченогоч. 3 ст. 185 КК України, тобто таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, за попередньою змовою групою осіб, поєднане з проникненням до приміщення.

Крім того, в період часу з 16.05.2018 по 19.05.2018, точна дата в ході досудового слідства не встановлена, ОСОБА_3 , діючи повторно, за попередньою змовою у групі з раніше знайомими особами, матеріали щодо яких виділені в окреме провадження, маючи намір, направлений на таємне протиправне викрадення чужого майна, шляхом зламу дверей, проникли до приміщення магазину, розташованого за адресою: АДРЕСА_3 , який належить ОСОБА_6 , звідки з корисливих мотивів, таємно, викрали сталеві двері вироблені з сталевого листу металу розмірами 2х1,1 метра товщиною металу 4 мм, та привареною до нього по периметру сталевою кутовою рійкою з розмірами полиці 35х35мм, товщиною металу 3 мм та загальною довжиною 6 м, які у єдиному виробі являють собою саморобні металеві двері. Вартість саморобних дверей, відповідно до висновку судово-товарознавчої експертизи №15258 від 27.06.2018 становить 1203 гривні.

Після заволодіння майном ОСОБА_3 разом з особами, матеріали щодо яких виділені в окреме провадження, з місця вчинення кримінального правопорушення з викраденим зникли і розпорядилися викраденими майном за власним розсудом, спричинивши потерпілому ОСОБА_6 матеріальний збиток на вищевказану суму.

Таким чином, дії ОСОБА_3 містять склад кримінального правопорушення, передбаченогоч. 3 ст. 185 КК України, тобто таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, за попередньою змовою групою осіб, поєднане з проникненням до приміщення.

Крім того, в період часу з 16.05.2018 по 20.05.2018, точна дата та час в ході досудового слідства не встановлені, ОСОБА_3 , діючи повторно, за попередньою змовою у групі з раніше знайомими особами, матеріали щодо яких виділені в окреме провадження, маючи намір, направлений на таємне протиправне викрадення чужого майна, шляхом вільного доступу, проникли до приміщення магазину, розташованого за адресою: АДРЕСА_3 , який належить ОСОБА_6 , звідки з корисливих мотивів, таємно, викрали 15 метрів металевого CD-профілю для кріплення розмірами: товщина 60 мм висота 27 мм, товщина металу 0,5 мм, вартістю, відповідно до висновку судово-товарознавчої експертизи №21606 від 24.09.2018 - 345 гривень.

Після заволодіння майном ОСОБА_3 разом з особами, матеріали щодо яких виділені в окреме провадження, з місця вчинення кримінального правопорушення з викраденим зникли і розпорядилися викраденими майном за власним розсудом, спричинивши потерпілому ОСОБА_6 матеріальний збиток на вищевказану суму.

Таким чином, дії ОСОБА_3 містять склад кримінального правопорушення, передбаченогоч. 3 ст. 185 КК України, тобто таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, за попередньою змовою групою осіб, поєднане з проникненням до приміщення.

Крім того, в період часу з 16.05.2018 по 21.05.2018, точна дата в ході досудового слідства не встановлена, ОСОБА_3 , діючи повторно, за попередньою змовою в групі з раніше знайомими особами, матеріали щодо яких виділені в окреме провадження, маючи намір, направлений на таємне протиправне викрадення чужого майна, шляхом зламу дверей, проникли до приміщення магазину, розташованого за адресою: АДРЕСА_3 , який належить ОСОБА_6 , звідки з корисливих мотивів, таємно, викрали сталеву решітку розмірами 2,1х1,5 метра вироблену із 30 сталевих арматур діаметром 10 мм, приварених одна до одної, які у єдиному виробі являють собою саморобну металеву решітку. Вартість саморобної решітки, відповідно до висновку судово-товарознавчої експертизи №15258 від 27.06.2018 становить 650 гривень.

Після заволодіння майном ОСОБА_3 разом з особами, матеріали щодо яких виділені в окреме провадження, з місця вчинення кримінального правопорушення з викраденим зникли і розпорядилися викраденими майном за власним розсудом, спричинивши потерпілому ОСОБА_6 матеріальний збиток на вищевказану суму.

Таким чином, дії ОСОБА_3 містять склад кримінального правопорушення, передбаченогоч. 3 ст. 185 КК України, тобто таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, за попередньою змовою групою осіб, поєднане з проникненням до приміщення.

Під час судового розгляду 10 січня 2024 року між обвинуваченим ОСОБА_3 , у присутності захисника ОСОБА_4 , та прокурором Харківської окружної прокуратури Харківської області ОСОБА_2 , якому на підставі ст.ст.36, 37 КПК України надані повноваження прокурора у кримінальних провадженнях № 0000346 від 17.05.2018 та №0000660 від 25.04.2021, була укладена угода про визнання винуватості у відповідності до вимог ст.ст. 468, 470, 472 КПК України.

При укладанні угоди обвинувачений ОСОБА_3 беззастережно та у повному обсязі визнав свою винуватість у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 185 КК України, погодився з формулюванням фактичних обставин вказаних кримінальних правопорушень та їх правовою кваліфікацією. Обвинувачений зобов`язався надати викривальні покази щодо злочинних дій інших учасників групи, а саме: ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , за фактом таємного викрадення майна ОСОБА_6 , у межах кримінального провадження № 0000346 від 17.05.2018, а також зобов`язується сумлінно співпрацювати із стороною обвинувачення та судом, а це означає, що він буде правдиво та повною мірою відповідати на всі поставлені питання, не може замовчувати факти щодо вчинення ним указаних кримінальних правопорушень.

З урахуванням характеру і обставин кримінального провадження, повного та беззастережного визнання ОСОБА_3 винуватості, його щирого каяття, відсутності обставин, які обтяжують покарання, враховуючи інтереси суспільства, сторони погодили про призначення покарання за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 185 КК України, у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі. Відповідно до ч. 1 ст. 71 КК України шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання за вироком Харківського районного суду Харківської області від 21.12.2017 року за вчинення злочину, передбаченого ч.1 ст.263 КК України, узгодили остаточне покарання у виді 4 (чотирьох) років 6 місяців позбавлення волі.

В угоді передбачені наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, встановлені статтею 473 КПК України, та наслідки її невиконання.

Враховуючи те, що між обвинуваченим ОСОБА_3 та прокурором була досягнута угода про визнання винуватості, суд розглядає дане кримінальне провадження відповідно до положень статей 472-476 КПК України.

У судовому засіданні прокурор просив затвердити угоду про визнання винуватості та просив призначити ОСОБА_3 узгоджену міру покарання, наслідки укладання угоди йому зрозумілі.

Обвинувачений ОСОБА_3 просив затвердити угоду, при цьому беззастережно визнав себе винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 185 КК України, погодився з фактичними обставинами інкримінованих йому кримінальних правопорушень, дав згоду на застосування узгодженого виду покарання, заявив, що здатний реально виконати взяті на себе відповідно угоди зобов`язання.

Крім того, зазначив, що укладання угоди є добровільним, тобто без застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Також ОСОБА_3 зазначив, що цілком розуміє свої права та наслідки укладання угоди про визнання винуватості, що передбачені статтею 473 КПК України, які йому були роз`яснені судом в ході судового засідання.

Захисник ОСОБА_4 позицію обвинуваченого підтримала та просила затвердити угоду про визнання винуватості, підтвердила добровільність укладення угоди з боку ОСОБА_3 , зазначила, що їй відомі наслідки укладення та невиконання даної угоди.

Як вбачається із копії свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 , виданого виконавчим комітетом Роганської селищної ради Харківського району Харківської області, потерпілий ОСОБА_6 помер ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Розглядаючи питання про затвердження угоди про визнання винуватості, суд виходив з наступного.

Відповідно п. 2 ч. 1 ст. 468 КПК України, у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Згідно з п. 1 ч. 4 ст. 469 КПК України, угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів.

Судом, встановлено, що ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, яке відповідно до ст. 12 КК України, віднесено до тяжких злочинів.

Встановлено, що сторони кримінального провадження уклали угоду про визнання винуватості, зміст якої відповідає вимогам ст. 472 КПК України. При укладенні угоди про визнання винуватості прокурором враховані обставини, визначені ст. 470 КПК України.

При цьому, судом перевірено, що ОСОБА_3 цілком розуміє роз`яснені йому судом права, визначені ч. 4 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України, суть обвинувачення та вид покарання, а такожнаслідки невиконання угоди, передбачені ст. 476 КПК України.

Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.Умови угоди не суперечать інтересам суспільства та не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб.

Підстав для відмови в затвердженні угоди, передбачених частиною 7 статті 474 КПК України судом не встановлено.

Узгоджена сторонами міра покарання відповідає загальним правилам призначення кримінальних покарань, встановленим Загальною частиною КК України: ступеню тяжкості злочину, який згідно статті 12 КК України відноситься до тяжких злочинів,конкретним обставинам справи, особі обвинуваченого, який раніше судимий, розлучений, на обліку у лікаря нарколога та лікаря психіатра не перебуває, за місцем проживання характеризується посередньо, а також враховуючи обставини, що пом`якшують покарання, -щире каяття обвинуваченого, беззастережне визнання ним своєї вини.

Відповідно до ч. 1 ст. 475 КПК України, якщо суд переконається, що угода може бути затверджена, він ухвалює вирок, яким затверджує угоду та призначає узгоджену сторонами міру покарання.

Судом встановлено, що укладена угода про визнання винуватості не суперечить вимогам Кримінального процесуального кодексу України та Кримінального кодексу України, умови угоди відповідають інтересам суспільства та не порушують прав, свобод та інтересів сторін провадження та інших осіб..

Виходячи з вищевикладеного, суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди про визнання винуватості та призначення обвинуваченому узгодженого сторонами покарання.

Раніше обраний ОСОБА_3 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою залишити незмінним до набрання вироком законної сили.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_3 необхідно обчислювати з дати його фактичного затримання, тобто з 05.09.2019 року, зарахувавши в строк покарання строк перебування під вартою.

Оскільки у кримінальному провадженні наявні четверо обвинувачених, матеріали щодо трьох з яких виділені в окремі провадження, з ОСОБА_3 на підставі статті 124 КПК України підлягають стягненню процесуальні витрати, пов`язані із залученням експертів, у розмірі частини від загального розміру процесуальних витрат в сумі 321,75 грн.

Доля речових доказів судом не вирішується, оскільки матеріали справи є виділеними з кримінального провадження та судовий розгляд у відношенні інших осіб не закінчений.

Цивільний позов у справі не заявлений.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.174,314,368,370,373,374,468, 469, 475 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Затвердити угоду про визнання винуватості від 10 січня 2024 року, укладену між обвинуваченим ОСОБА_3 , у присутності захисника ОСОБА_4 , та прокурором Харківської окружної прокуратури Харківської області ОСОБА_2 .

Визнати ОСОБА_3 винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частиною 3 статті 185 КК України, та призначити йому узгоджене сторонами покарання у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі.

На підставі ч. 1 ст. 71 КК України частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Харківського районного суду Харківської області від 21.12.2017 року за вчинення злочину, передбаченого ч.1 ст.263 КК України, та остаточно призначити покарання у виді 4 (чотирьох) років 6 місяців позбавлення волі.

Запобіжний захід ОСОБА_3 до набрання вироком законної сили залишити раніше обраний тримання під вартою.

Строк відбуття покарання ОСОБА_3 обчислювати з часу фактичного затримання з 05 вересня 2019 року.

Зарахувати ОСОБА_3 строк попереднього ув`язнення з 05 вересня 2019 року в строк покарання.

Стягнути зі ОСОБА_3 на користь держави витрати на проведення судових експертиз у сумі 321 грн.75 коп.

Роз`яснити ОСОБА_3 , що умисне невиконання угоди є підставою для притягнення до кримінальної відповідальності, встановленої законом.

Вирок суду першої інстанції на підставі угоди між прокурором та обвинуваченим, про визнання винуватості може бути оскаржений:

обвинуваченим, його захисником, законним представником виключно з підстав призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами четвертою, шостою, сьомою статті 474 КПК України, в тому числі не роз`яснення йому наслідків укладання угоди;

прокурором виключно з підстав призначення судом покарання менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди, затвердження судом угоди у провадженні, в якому згідно з частиною четвертою статті 469 КПК України угода не може бути укладена.

На підставі частини 15 статті 615 КПК України, в умовах дії воєнного стану, повний текст вироку вручити учасникам судового провадження в день його проголошення.

Учасникам судового провадження, які не були присутні при проголошенні резолютивної частини вироку, направити копію повного тексту вироку не пізніше наступного дня після ухвалення вироку (частина 7 статті 376 КПК України).

Апеляційна скарга на вирок суду подається до Харківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення вироку суду.

Суддя ОСОБА_1