Справа № 159/7433/21 Провадження №11-кп/802/631/23 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 жовтня 2023 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

представника потерпілої ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 (в режимі відеоконференції),

захисника ОСОБА_9 (в режимі відеоконференції),

розглянувши у закритому судовому засіданні в приміщенні суду матеріали кримінального провадження за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_8 , його захисника адвоката ОСОБА_9 на вирок Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 27 червня 2023 року щодо ОСОБА_8 , яким

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українець, громадянин України, уродженець міста Київ, із середньою освітою, із задовільним станом здоров`я, працює електрогазозварювальником ПП «Агропромтехцентр», одружений, має на утриманні трьох малолітніх дітей, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимий,

визнаний винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ч. 4 ст. 153, ч. 6 ст. 153 та йому призначено покарання за:

- ч. 4 ст. 153 КК України у виді 7 років позбавлення волі;

- ч. 6 ст. 153 КК України у виді 15 років позбавлення волі.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень (злочинів), шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно визначено обвинуваченому ОСОБА_8 покарання у виді 15 років позбавлення волі.

До набрання вироком законної сили щодо обвинуваченого ОСОБА_8 залишено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Строк відбування покарання визначено обчислювати з дня набрання вироком законної сили.

Зараховано обвинуваченому ОСОБА_8 у строк покарання строк його попереднє ув`язнення з 27 жовтня 2021 року по день набрання вироком законної сили включно, із розрахунку, що одному дню тримання під вартою відповідає один день позбавлення волі.

Включено інформацію про обвинуваченого ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 до Єдиного реєстру осіб, засуджених за злочини проти статевої свободи та статевої недоторканості малолітньої особи.

Скасовано арешт, накладений ухвалою слідчого судді Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 01 листопада 2021 на майно.

Вироком вирішено долю речових доказів.

В С Т А Н О В И В

Згідно із вироком суду ОСОБА_8 визнано винуватим та засуджено за те, що він у період із 17 жовтня 2021 року по 24 жовтня 2021 у ранішню пору доби (точної дати та часу в ході досудового розслідування не встановлено), у будинку, за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_2 , реалізуючи свій злочинний умисел направлений на вчинення насильницьких дій сексуального характеру, не пов`язаних з проникненням в тіло малолітньої особи, ігноруючи загальноприйняті норми моралі та поведінки у суспільстві, нехтуючи правом особи на статеву недоторканість, діючи умисно, з мотивів задоволення статевої пристрасті, достовірно знаючи, що його біологічна донька ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з якою він перебуває у сімейних відносинах (у розумінні пункту 3 частини першої статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству»), є особою, яка не досягла чотирнадцяти років, підійшов до останньої, взяв за руку та повів до ванної кімнати. У вказаному приміщенні, ОСОБА_8 , розуміючи, що його донька унаслідок малолітства не могла усвідомлювати сутність та значення вчинюваних щодо неї дій, наказав останній розстібнути штани, приспустити їх та нижню білизну, що та і зробила та вчинив дії сексуального характеру, не пов`язані із проникненням в тіло малолітньої потерпілої, без її добровільної згоди.

Окрім того, ОСОБА_8 27 жовтня 2021 року близько 12:00 у стані алкогольного сп`яніння, у коридорі будинку за місцем свого проживання, за адресою: АДРЕСА_2 , реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на вчинення насильницьких дій сексуального характеру, не пов`язаних з проникненням у тіло малолітньої особи, ігноруючи загальноприйняті норми моралі та поведінки у суспільстві, нехтуючи правом особи на статеву недоторканість, діючи умисно, з мотивів задоволення статевої пристрасті, достовірно знаючи, що його біологічна дочка ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з якою він перебуває у сімейних відносинах (у розумінні пункту 3 частини першої статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству») є особою, яка не досягла чотирнадцяти років, розуміючи, що його донька унаслідок малолітства не могла усвідомлювати сутність та значення вчинюваних щодо неї дій, наказав останній розстібнути штани, приспустити їх та нижню білизну, що та і зробила що та і зробила та вчинив дії сексуального характеру, не пов`язані із проникненням в тіло малолітньої потерпілої, без її добровільної згоди.

Не погоджуючись із вироком суду, у поданих апеляційних скаргах:

- обвинувачений ОСОБА_8 вказує про формальний розгляд матеріалів кримінального провадження щодо нього судом, без належної оцінки усіх доказів у даному кримінальному провадженні та не встановлення усіх обставин вчиненого;

- захисник обвинуваченого ОСОБА_8 адвокат ОСОБА_9 вважає вирок суду незаконним через його невідповідність фактичним обставинам справи, ненадання зібраним у матеріалах кримінального провадження доказам оцінки на предмет їх належності та допустимості. Вважає недоведеними подію, склад, спосіб та умисел на вчинення ОСОБА_8 інкримінованих йому кримінальних правопорушень (злочинів). Зазначає, що в основу винуватості обвинуваченого судом покладено показання свідків, які не були очевидцями вчинення дій сексуального характеру щодо потерпілої, і такі їх показання, як показання з чужих слів, відповідно до положень ч. 7 ст. 97 КПК України, є недопустимими доказами. Також вказує про безпідставне не взяття до уваги показань потерпілої ОСОБА_10 , наданих нею безпосередньо у суді 10 лютого 2023 року, у яких вона детально та послідовно розповідаючи про обставини події, категорично заперечила факт вчинення батьком щодо неї будь-яких насильницьких дій сексуального характеру. У зв`язку із цим, просить вирок Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 27 червня 2023 року щодо ОСОБА_8 за ч. 4 ст. 153 та ч. 6 ст. 153 КК України скасувати, а кримінальне провадження щодо нього закрити за відсутністю події даних кримінальних правопорушень (злочинів).

Заслухавши доповідача, який виклав суть вироку суду першої інстанції, основні доводи апеляційних скарг обвинуваченого та його захисника, які підтримали подані апеляційні скарги, просили їх задовольнити, прокурора, яка відносно їх задоволення заперечила, перевіривши матеріали кримінального провадження, представника потерпілої, який просив прийняти рішення, у відповідності до вимог закону, колегія суддів доходить такого висновку.

Згідно із вимогами ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим та вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Зазначеним вимогам кримінального процесуального закону вирок суду першої інстанції, який є предметом апеляційногоперегляду, відповідає у повній мірі.

Як стверджується його змістом, судом першої інстанції ОСОБА_8 визнано винуватим та засуджено за ч. 4 ст. 153 та ч. 6 ст. 153 КК України, тобто за вчинення насильницьких дій сексуального характеру, не пов`язаних із проникненням в тіло іншої особи (сексуальне насильство), вчинені щодо особи, яка не досягла чотирнадцяти років, незалежно від її добровільної згоди, а також за вчинення сексуального насильства щодо особи, яка не досягла чотирнадцяти років, повторно.

За наслідками розгляду пред`явленого ОСОБА_8 обвинувачення, суд першої інстанції достатньо повно, всебічно та об`єктивно встановив фактичні обставини вчиненого, які узгоджуються із обставинами, викладеними у обвинувальному акті щодо нього.

Незважаючи на категоричне заперечення у суді вчинення ним будь-яких насильницьких дій сексуального характеру відносно своєї малолітньої дочки ОСОБА_11 , суд у підтвердження вчиненого, підставно взяв до уваги її показання, яка в силу віку та з урахуванням вчинених щодо неї злочинів, що посягають на статеву свободу та недоторканість, 10 листопада 2021 року допитувалась слідчим суддею, у визначеному ст. 225 КПК України порядку. У таких своїх показаннях малолітня достатньо детально описала обставини вчинення щодо неї протиправних дій обвинуваченим ОСОБА_8 та показала, що у день приїзду поліції на веранді будинку батько її роздягнув, знявши штани та труси, і повернув до себе спиною, стояв позаду, тримав своїми руками за її пояс з обох боків. Вона відчувала проштовхування чимось твердим в районі сідниць, при цьому, боляче їй не було. Також відчувала страх, їй було неприємно. Коли мама захотіла зайти на веранду, тато підпирав двері, наказав їй швидко одягнутись. Чи роздягався тато вона не бачила. Після цих подій, усе розповіла мамі, яка викликала поліцію. Також повідомила, що аналогічні дії вчинялись її батьком і у інший день, коли мама із сестрою ходили до церкви. Про такі події не розповідала їй за наказом батька, побоюючись, що її насварять.

Кримінальним процесуальним законодавством України передбачено, що суд може обґрунтовувати свої висновки показаннями свідка чи потерпілого, яких безпосередньо не допитував під час судового засідання, лише у разі коли вказані особи були допитані слідчим суддею, в порядку передбаченому ч. 1 ст. 225 КПК України, що узгоджується з практикою Верховного Суду, зокрема, викладеною у постанові від 22 жовтня 2021 року (справа № 487/5684/19, провадження № 51-1569 км 21).

В ході судового розгляду матеріалів даного кримінального провадження, при допиті в режимі відеоконференції із іншого приміщення, малолітня потерпіла ОСОБА_10 , надала інші відмінні показання, від наданих нею у судовому засіданні 10 лютого 2023 року та в ході досудового розслідування, заперечила вчинення будь-яких дій сексуального характеру щодо неї батьком обвинуваченим ОСОБА_8 .

Аналізуючи зміст таких її показань, які є протилежними за своїм змістом, суд дійшов обґрунтованого висновку щодо об`єктивної можливості зміни її первинних показань у бік виправдання батька, з урахуванням емоційного стану, розумового розвитку, а також спливу значного проміжку часу з моменту вчиненого та наявного впливу на неї матері ОСОБА_12 яка, будучи заявником вчинення обвинуваченим протиправних дій щодо їх дочки, у подальшому, висловлювала побоювання з приводу матеріальних труднощів, у зв`язку із взяттям обвинуваченого, як годувальника сім`ї під варту, а в ході її допиту у суді в якості свідка, від дачі показань, в порядку ст. 63 Конституції України, взагалі відмовилась, пояснивши таку свою позицію небажанням свідчити проти свого чоловіка.

Згідно із висновком судово-психіатричного експерта № 310 від 15 листопада 2021 року підекспертна ОСОБА_10 , з урахуванням її емоційного стану, розумового розвитку, спроможна надавати правильні свідчення лише щодо фактичного боку подій, які розгортались у рамках кримінальної ситуації, без усвідомлення внутрішнього змісту, морального і правового значення діянь; підекспертна спроможна відповісти про обставини в межах відповідного часового простору, вказати на місце і причетних осіб (особу підозрюваного, послідовність, періодичність його дій), у цілому поверхнево визначити власні, пов`язані з цим, негативні переживання. Відсутні докази про дачу показань під впливом дорослих.

Індивідуально-психологічні особливості малолітньої ОСОБА_10 , відображені в експериментальній і мотивуючій частинах експертизи, визначають, що внутрішнє усвідомлення морально-етичних і правових норм на даному віковому етапі є низьким; з урахування здібностей інтелекту та уяви, надмірного фантазування чи замріяності проявляти не схильна; давати критичну оцінку можливих наслідків небажаних сексуальних взаємин не спроможна; показання хоча і не були чітко структурованими, але явних суперечностей не містили.

А відповідно до змісту вищевказаної експертизи в частині що стосується індивідуально - психологічних особливостей малолітньої ОСОБА_10 , серед вищезазначеного, їй притаманні пасивно підкорювані особливості характеру, потерпіла є досить віктимною (в силу віку і психічного відхилення), схильна потрапляти під психологічний вплив сильніших за неї особистостей.

Допитана як свідок практикуючий психолог ОСОБА_13 (директор центру соціальних служб м. Ковель) також підтвердила в суді, що надані малолітньою потерпілою ОСОБА_11 , в ході досудового розслідування, у визначеному ст. 225 КПК України порядку, показання були правдивими, дитина щоразу повідомляла одні і ті ж обставини, при цьому, деталі залишались незмінними. Була присутня при її допитані слідчим суддею, вважає, що потерпіла не дофантазовувала, розповідала обставини вчиненого, взагалі без будь-якої (позитивної чи негативної) оцінки поведінки її батька, не усвідомлюючи, що така його поведінка була протиправною.

Аналогічну думку у суді висловив і психолог ОСОБА_14 (заступник начальника служби у справах дітей з питань опіки та піклування виконавчого комітету Ковельської міської ради). Ствердив, що надані малолітньою потерпілою показання у суді хоча і вважає такими, що надані без тиску, однак їх слід сприймати критично через сплив значного часу, з урахуванням віку потерпілої, а також можливого впливу на неї матері.

Наведені вище показання, в розумінні положень ч. 1 ст. 97 КПК України, не є показаннями з чужих слів. За своїм змістом радше є оцінкою спеціалістів у галузі психології показань малолітньої потерпілої, наданих нею на досудовому слідстві та у суді, зробленою з урахуванням усіх вищезазначених індивідуально - психологічних особливостей дитини, а тому підставно покладені в основу обвинувального вироку.

Зважаючи на вищевикладене, ураховуючи переконливість первинних показань малолітньої потерпілої щодо подій 27 жовтня 2021 року та подій аналогічного змісту, що їм передували, на думку колегії суддів, суд дійшов цілком законного та обґрунтованого висновку щодо їх достовірності. Такий його висновок зроблений з урахуванням малолітнього віку потерпілої, психічного та психологічного стану Христини, впливу на неї матері, а також того, що обвинувачений є її рідним батьком, із яким у дитини, після вчиненого, продовжують зберігатись довірливі та позитивні стосунки.

Захисник ОСОБА_9 у поданій ним апеляційній скарзі, серед іншого, зазначає про помилковість оцінки судом показань свідків: ОСОБА_15 старшого інспектора сектору ювенальної превенції Ковельського РУП ГУНП у Волинській області та ОСОБА_16 інспектора сектору реагування Ковельського РУП ГУНП у Волинській області, які у відповідності до положень ч. 7 ст. 97 КПК України, є недопустимими доказами.

Оцінюючи такі його доводи, колегія суддів ураховує, що захисник питання про повторне дослідження доказів перед апеляційним судом не порушує, тоді як інша, відмінна їх оцінка, від тієї, що надана місцевим судом, без безпосереднього дослідження таких доказів, неможлива.

Проте, зважаючи на їх змістове наповнення, обставини, які вони підтверджують, вважає доцільним зазначити, що такі докази, з урахуванням обсягу інших належних та допустимих, які поза розумним сумнівом підтверджують факт вчинення обвинуваченим ОСОБА_8 насильницьких дій сексуального характеру щодо малолітньої дочки, у цілому, на правильність висновків суду щодо доведеності його винуватості у вчиненому, не впливають, як і його доводи з приводу безпідставного залишення судом в матеріалах кримінального провадження протоколів допиту свідків, які ухвалою суду від 31 березня 2023 року визнані недопустимими доказами, на які суд у підтвердження винуватості обвинуваченого не покликався.

Отже, повно та об`єктивно встановивши фактичні обставини вчиненого на підставі досліджених та правильно оцінених судом доказів, суд дійшов законного та обґрунтованого висновку про доведеність вчинення обвинуваченим ОСОБА_8 протиправних дій щодо своєї малолітньої дочки, за обставин викладених у обвинувальному акті щодо нього.

Доводи захисника ОСОБА_9 , в ході їх перевірки апеляційним судом щодо відсутності події інкримінованих обвинуваченому ОСОБА_8 кримінальних правопорушень (злочинів), свого підтвердження не знайшли, відтак, подані ним та безпосередньо обвинуваченим апеляційні скарги підлягають залишенню без задоволення, а вирок суду першої інстанції - без зміни.

Враховуючи вищенаведене та керуючись ст.ст. 404, 407 КПК України, Волинський апеляційний суд,

У Х В А Л И В

Апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_8 , його захисника - ОСОБА_9 залишити без задоволення, а вирок Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 27 червня 2023 року щодо ОСОБА_8 без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Касаційна скарга на ухвалу може бути подана безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії ухвали.

Головуючий

Судді: