Справа № 439/1429/16-к Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/1052/23 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 листопада 2023 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду в складі:

Головуючої судді ОСОБА_2 ,

Суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції у м. Львові апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_6 на ухвалу Залізничного районного суду м. Львова від 20 жовтня 2023 року про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з визначенням розміру застави обвинуваченому ОСОБА_7 ,-

з участю прокурора ОСОБА_8 ,

адвоката ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

ВСТАНОВИЛА:

даною ухвалою, задоволено клопотання прокурора.

Продовжено строк запобіжного заходу у виді тримання під вартою в Львівському слідчому ізоляторі УДПтС України у Львівській області обвинуваченому ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строком на 60 (шістдесят) днів, тобто до 18 грудня 2023 включно.

Визначено ОСОБА_7 заставу у розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 214720 /двісті чотирнадцять тисяч сімсот двадцять/ гривень, яку обвинувачений або заставодавець мають право внести у будь-який момент на рахунок: 0757, одержувач: Територіальне управління державної судової адміністрації України у Львівській області, банк одержувача: Державна казначейська служба України, м. Київ, МФО 820172, .

У разі внесення застави у визначеному в ухвалі розмірі на ОСОБА_7 покласти наступні обов`язки:

- прибувати до слідчого, прокурора або суду на кожну вимогу;

- повідомляти про зміну постійного проживання або роботи;

- не залишати території Львівської області без дозволу суду;

- утримуватись від спілкування зі свідками, потерпілими та іншими обвинуваченими в межах даного кримінального провадження;

- здати на зберігання свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України та вїзд в Україну.

Якщо обвинувачений ОСОБА_7 в разі внесення застави, будучи належним чином повідомлений, не з`явиться за викликом до слідчого, прокурора, суду без поважних причин чи не повідомить про причини своєї неявки, або якщо порушить інші покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору.

Мотивуючи своє рішення, суд першої інстанції, зокрема, вказав, що оскільки заявлені при обранні та продовженні запобіжного заходу ризики щодо неналежної поведінки обвинуваченого не зменшилися, що виправдовує подальше його тримання під вартою, відтак є доцільним продовження раніше застосованого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 60 днів, тобто з 20.10.2023 до 18.12.2023 включно.

На вказану ухвалу адвокат ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу в якій просить скасувати дану ухвалу, постановити нову, якою обрати обвинуваченому ОСОБА_7 цілодобовий домашній арешт з електронним засобом контролю.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги, зокрема, зазначає, що рішення суду першої інстанції не відповідає нормам процесуального права, а також фактичним обставинам справи, оскільки судом прийнято до уваги лише клопотання прокурора, в якому ніяких ризиків доведено не було, а той факт, що обвинувачений перебував під вартою за вироком по іншій справі суд до уваги не взяв.

Вказує, що запобіжний захід який обирався обвинуваченому раніше до нього застосовувався і в нього був домашній арешт, потім запобіжний захід не обирався адже був вирок суду, тепер обвинувачений вже відбув покарання та йому знову продовжили запобіжний захід.

Заслухавши доповідача, пояснення обвинуваченого ОСОБА_7 , виступ захисника адвоката ОСОБА_6 про задоволення поданої апеляційної скарги, думку прокурора ОСОБА_8 щодо залишення ухвали суду без змін, дослідивши матеріали провадження, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з таких підстав.

У відповідності до ч. 1 ст. 331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Згідно з вимогами ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування або суду; знищення, схову або спотворення будь-яких речей чи документів, що мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконного впливу на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином та вчиняти інше кримінальне правопорушення або продовжити правопорушення, в якому підозрюється.

Відповідно до ст. 178 КПК України при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу враховується вагомість наявних доказів про вчинення кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує особі у разі визнання винуватим у кримінальному правопорушенні; вік та стан здоров`я обвинуваченого, міцність соціальних зв`язків обвинуваченого в місці його постійного проживання, наявність родини та утриманців; наявність постійного місця роботи, навчання; репутацію, майновий стан обвинуваченого; наявність судимостей; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа.

Розглядаючи клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, суд повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для застосування цього запобіжного заходу та умови, за яких таке продовження можливе.

Відповідно до вимог ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

На переконання апеляційного суду, суд першої інстанції, вирішуючи питання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_7 дотримався вказаних вимог кримінального процесуального закону.

Як вбачається з матеріалів провадження, суд при прийнятті рішення про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_7 врахував положення вищенаведених норм процесуального закону та дійшов вірного висновку про доведеність наявності обставин, передбачених ч. 1 ст. 194 КПК України, обґрунтовано пославшись на те, що існують ризики, передбачені ст. 177 КПК України, які були підставою для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, з врахуванням тяжкості злочину, інкримінованому ОСОБА_7 та даних про особу обвинуваченого, не гарантують запобігання ризикам без застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, а тому обґрунтовано обрав запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Колегія суддів апеляційного суду погоджується з висновками місцевого суду про те, що ризиками, які дають підстави суду продовжити обвинуваченому запобіжний захід у вигляді тримання під вартою слід вважати той факт, що ОСОБА_7 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 185 КК України, що є тяжким злочином, за яке встановлено покарання у виді позбавлення волі на строк від 3 до 6 років, також те, що обвинувачений засуджений вироком Червоноградського районного суду Львівської області від 19.11.2023 за ч. 2 ст. 15- ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у виді 3 років 3 місяців позбавлення волі, що свідчить про те, що обвинувачений становить небезпеку для оточуючих та моральних засад суспільства, відтак наявні всі підстави для продовження обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» № 33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

На переконання колегії суддів, підстави для зміни запобіжного заходу відсутні, а апелянтом не підтверджено, що більш м`які запобіжні заходи зможуть запобігти зазначеним ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, та забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого.

З матеріалів провадження вбачається, що при розгляді клопотання суддя врахував передбачені КПК України обставини, з якими закон пов`язує можливість продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з визначеним розміром застави.

Відповідно до вимог ч. 4 ст. 182 КПК України, розмір застави визначається судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Згідно п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України розмір застави щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину, визначається у межах від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Як вбачається з матеріалів справи, приймаючи рішення про визначення розміру застави, суд першої інстанції у повній мірі врахував усі обставини вчинення обвинуваченим злочинів, даних про його особу, майновий стан, та дійшов вірного висновку, що саме такий розмір застави буде цілком достатній для забезпечення виконання ОСОБА_7 обов`язків, передбачених КПК України.

Відтак, дійшовши правильного висновку про необхідність продовження дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_7 суддя, навів в ухвалі достатні обгрунтування щодо визначеного розміру застави, який на переконання колегії суддів, обумовлений тим ступенем довіри до обвинуваченого, при якому перспектива втрати застави буде для неї необхідним і достатнім стримуючим фактором, щоб не допустити невиконання нею процесуальних обов`язків та запобігти здійсненню дій, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України.

На переконання апеляційного суду, суд першої інстанції, вирішуючи питання про продовження строку тримання під вартою з визначення розміру застави обвинуваченому ОСОБА_7 дотримався вказаних вимог кримінального процесуального закону.

Враховуючи наведене, колегія суддів апеляційного суду вважає, що оскаржувана ухвала суду є законною й обґрунтованою, відтак підстав для задоволення апеляційних вимог обвинуваченого не вбачається.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 422-1 КПК України, колегія суддів,

постановила:

апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Ухвалу Залізничного районного суду м. Львова від 20 жовтня 2023 року, якою продовжено обвинуваченому ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з визначенням розміру застави залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з дня її оголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді :

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4