Провадження № 1-кп/592/677/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 грудня 2023 року м.Суми Ковпаківський районний суд м. Суми у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 , суддів - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю секретаря ОСОБА_4 ,

прокурора- ОСОБА_5 ,

захисника- ОСОБА_6 ,

обвинуваченого- ОСОБА_7 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Суми обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000424, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 25.04.2023 за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 111-2 КК України,

в с т а н о в и в:

25.12.2023 прокурором першого відділу управління організації і процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення у кримінальних провадженнях органів безпеки Департаменту нагляду за додержанням законів органами безпеки Офісу Генерального прокурора ОСОБА_8 направлено на розгляд до Ковпаківського районного суду міста Суми обвинувальний акт за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 111-2 КК України.

У підготовчому судовому засіданні прокурор ОСОБА_5 вказував, що кримінальне провадження підсудне Ковпаківському районному суду м. Суми, оскільки ОСОБА_7 є керівником ТОВ «Енмаліт» (код ЄДРПОУ), яке розташоване на території Ковпаківського району міста Суми, а також в подальшому просить здійснювати судовий розгляд кримінального провадження у закритому судовому засіданні впродовж усього судового провадження з метою не розголошення таємниці, що охороняється законом, враховуючи специфіку та характер пред`явленого обвинувачення.

Також, прокурор ОСОБА_8 у цей же день звернувся з письмовим клопотанням про продовження дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 без визначення розміру застави, посилаючись на те, що він обвинувачується у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, за скоєння яких передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк від 10 до 12 років, ризики за п.п.1,3, 4, 5 ст.177 КПК України не зменшилися, існують і на даний час, застосування до обвинуваченого більш м`яких запобіжних заходів, на думку прокурора, не може усунути існування цих ризиків, і не забезпечить належної процесуальної поведінки обвинуваченого. Крім цього вказує, що обвинувачення є обгрунтованим і підтверджується зібраними доказами, на які посилається у клопотанні. У судовому засіданні прокурор ОСОБА_5 клопотання підтримав.

Під час підготовчого судового засідання захисник, якого підтримав обвинувачений, просять повернути обвинувальний акт прокурору, так як прокурором недотримано вимоги ст.291 КПК України при складанні акту, порушено право на захист, відсутнє чітке формулювання обвинувачення, його зміст незрозумілий.

Прокурор вважає, що підстав для повернення обвинувального акту немає, він складений із дотриманням положень КПК України.

Що стосується клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою, то захисник ОСОБА_6 надав суду клопотання про повернення клопотання про продовження запобіжного заходу, так як подано всупереч ст.199 КПК України з порушенням строку його подання, а саме менш ніж за 5 днів до закінчення строку дії попередньої ухвали. Крім цього, надав письмові заперечення по суті клопотання та зазначив, що повідомлена підозра є необгрунтованою та надуманою, органом досудового розслідування не направлялись запити до Турецької Республіки, припущення, побудовані на підставі відомостей, отриманих з мережі інтернет є сумнівними. Крім цього, захисник наголошував, що заявлені прокурором ризики насправді відсутні, обвинувачений вже тривалий час перебуває під вартою, хоча він має міцні соціальні зв`язки дружину та сина. На підставі вказаних доводів, захисник просив застосувати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту або особистого зобов`язання.

Обвинувачений ОСОБА_7 підтримав позицію свого захисника, та наполягав на тому, що він не винуватий у інкримінованих діяннях, а в матеріалах провадження відсутні будь-які докази того, що вказані насоси мали б надійти до російської федерації. Підозрюваний припускав, що дане провадження має замовний характер.

Вислухавши думку прокурора, обвинуваченого та захисника, дослідивши обвинувальний акт, додатки до нього, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до п. 4 ч. 3 ст. 314 КПК України, у підготовчому судовому засіданні суд має право направити обвинувальний акт до відповідного суду для визначення підсудності у випадку встановлення непідсудності кримінального провадження.

Під час дії воєнного стану обвинувальні акти скеровуються та розглядаються судами, у межах територіальної юрисдикції яких вчинено кримінальне правопорушення, а в разі неможливості з об`єктивних причин здійснювати відповідним судом правосуддя - судом, у межах територіальної юрисдикції якого знаходиться орган досудового розслідування, що закінчив досудове розслідування, або іншим судом, визначеним у порядку, передбаченому законодавством (абз. 1 ч. 9 ст. 615 КПК України).

Згідно ч. 1 ст. 32 КПК України кримінальне провадження здійснює суд, у межах територіальної юрисдикції якого вчинено кримінальне правопорушення. У разі якщо було вчинено кілька кримінальних правопорушень, кримінальне провадження здійснює суд, у межах територіальної юрисдикції якого вчинено більш тяжке правопорушення, а якщо вони були однаковими за тяжкістю, - суд, у межах територіальної юрисдикції якого вчинено останнє за часом кримінальне правопорушення. Якщо місце вчинення кримінального правопорушення встановити неможливо, кримінальне провадження здійснюється судом, у межах територіальної юрисдикції якого закінчено досудове розслідування.

При викладенні фактичних обставин у обвинувальному акті за ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 111-2 КК України зазначається, що ОСОБА_7 , будучи громадянином України, фактичним співвласником і керівником ТОВ «Енмаліт», знаходячись на підконтрольній Україні території держави у м. Суми, більш точні час та місце досудовим розслідуванням не встановлені, усвідомлюючи здійснення відкритої збройної агресії російської федерації проти України та окупацію частини території України з метою завдання шкоди Україні вирішив вчинити умисні дії щодо підготовки та передачі матеріальних ресурсів - насосного обладнання під торговим брендом ТОВ «Енмаліт» представникам держави-агресора. Також ОСОБА_7 достовірно усвідомлював, що наведені дії є незаконними та призведуть до завдання шкоди Україні. У зв`язку з наведеним, у вказаний період у нього виник умисел на допомогу державі-агресору (пособництво) з метою завдання шкоди Україні шляхом підготовки та передачі матеріальних ресурсів представникам держави-агресора. Діючи з метою його реалізації ОСОБА_7 у невстановлений досудовим розслідуванням час та місці, але не пізніше 17.08.2022 вступив у злочинну змову з невстановленими особами (матеріали щодо яких виділено в окреме провадження ) спільно з якими розробив план та організував здійснення умисних дій, спрямованих на допомогу державі-агресору (пособництво), з метою завдання шкоди Україні шляхом передачі матеріальних ресурсів представникам держави-агресора.

Зазначені обставини не вказують на те, що кримінальне правопорушення вчинено у межах територіальної юрисдикції Ковпаківського районного суду м. Суми, натомість зазначено, що точне місце вчинення злочину досудовим розслідуванням не встановлено.

Більш того, 24.11.2023 року прокурор затвердив обвинувальний акт у АДРЕСА_1 , та згідно Реєстру матеріалів досудового розслідування процесуальні дії проводилися старшим слідчим 2 відділу 1 управління досудового розслідування Головного слідчого управління СБ України ОСОБА_9 та іншими слідчими цього відділу у м. Києві, а також процесуальні рішення приймалися слідчими суддями Шевченківського районного суду м. Києва. Тобто всі знаходяться поза межами територіальної юрисдикції Ковпаківського районного суду міста Суми, а знаходяться в межах територіальної юрисдикції Шевченківського районного суду м. Києва та Печерського районного суду м. Києва. Також, ОСОБА_7 утримується в ДУ «Київський слідчий ізолятор», який розташований м. Київ, вул.Дегтярівська, 13.

Отже, оскільки конкретне місце вчинення кримінального правопорушення, передбачене за ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 111-2 КК України, виходячи зі змісту обвинувального акта, визначити неможливо, відповідно до положень ч. 1 ст. 32 КПК України, на думку колегії суддів, кримінальне провадження має здійснюватися судом, у межах територіальної юрисдикції якого закінчено досудове розслідування.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 34 КПК України колегія суддів Касаційного кримінального суду Верховного Суду вирішує питання про направлення кримінального провадження з одного суду до іншого в межах юрисдикції різних апеляційних судів, а також про направлення провадження з одного суду апеляційної інстанції до іншого за поданням суду апеляційної інстанції або за клопотанням сторін чи потерпілого.

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція) гарантує кожному право на справедливий суд. Відповідно до п.1 зазначеної статті кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, установленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Пунктом 6 ч. 2 ст. 412 КПК України зазначено, що порушення правил підсудності є істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, а тому безумовною підставою для скасування судового рішення.

За таких обставин, з метою економії процесуальних засобів й виходячи з пріоритету права особи на справедливий суд, не порушення інтересів обвинуваченого, та своєчасний розгляд справи компетентним судом, враховуючи вимоги, визначені ст.ст. 32, 34 КПК України, які визначають, що направлення кримінального провадження з одного до іншого суду в межах юрисдикції різних апеляційних судів вирішується колегією суддів Верховного суду за поданням суду апеляційної інстанції, в даному конкретному випадку, матеріали кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 111-2 КК України підлягають направленню до Сумського апеляційного суду для вирішення питання про звернення з відповідним поданням до колегії суддів Касаційного кримінального суду Верховного суду для вирішення питання визначення підсудності в межах юрисдикції різних апеляційних судів.

Також, вислухавши думку учасників кримінального провадження, дослідивши обвинувальний акт, матеріали клопотання, суд вважає, що клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого є обґрунтованим та підлягає задоволенню.

Відповідно до ч.3 ст. 315 КПК України під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити, продовжити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом II цього Кодексу.

Згідно ч.6 ст.176 КПК України під час дії воєнного стану до осіб, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 109-114-2, 258-258-6, 260, 261, 437-442 Кримінального кодексу України, за наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, застосовується запобіжний захід, визначений пунктом 5 частини першої цієї статті. (тримання під вартою.)

Згідно до ч.1 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу; запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років ( до ч.1, п.4 ч.2 ст.183 КПК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Так, ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 30.06.2023 відносно підозрюваного ОСОБА_7 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави терміном 60 (шістдесят) днів, тобто до 27.08.2023 включно, який в подальшому неодноразово продовжувався, останній раз 20.11.2023 ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва продовжено строк дії ухвали про продовження строку тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_7 до 26.12.2023.Строк досудового розслідування у вказаному кримінальному провадженні Першим заступником Генерального прокурора продовжено до 3 місяців, тобто до 29.09.2023. Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва строк досудового розслідування у вказаному кримінальному провадженні продовжено до 6 місяців, тобто до 29.12.2023.

Також, судом враховується правова позиція Європейського суду з прав людини, викладена у рішенні від 15.12.2016 року у справі «Ігнатов проти України», у п.40 за яким питання про те, чи є розумним термін тримання особи під вартою не може оцінюватися абстрактно. Це питання повинно бути оцінено відповідно до особливостей кожного конкретного випадку. Тривале тримання під вартою може бути виправдане у даному випадку, тільки якщо є конкретні ознаки існування суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, переважує правило поваги до особистої свободи.

Так, ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, яке є особливо тяжким, спрямоване проти національної безпеки України, санкція статті передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від 10 до 12 років, судовий розгляд ще не розпочався і позиція обвинуваченого з приводу пред`явленого обвинувачення не відома. Також із-за суворості покарання, що може загрожувати ОСОБА_7 , в разі визнання його винуватим у злочині, у вчиненні якого він обвинувачується, він може переховуватися від суду, чинити тиск на свідків, перешкоджати кримінальному провадженню іншим шляхом, може вчиняти інші кримінальні правопорушення, і на даний час ці ризики не зникли і зменшилися, а тому з метою запобігання цим ризикам, з метою належної процесуальної поведінки особи, є підстави для подальшого тримання обвинуваченого під вартою на строк 60 днів і цей строк суд визначає згідно ч.1 ст.197 КПК України. Інші, більш м`які запобіжні заходи, в тому числі домашній арешт, особисте зобов`язання, будуть недостатніми для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні.

Відповідно ст. 183 КПК України суд, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 КПК України, під час дії воєнного стану має право не визначати розмір застави у кримінальному провадженні, щодо злочину, передбаченого статтями 109-114-2, 258-258-5, 260, 261, 402-405, 407, 408, 429, 437-442 КК України. У даному випадку ОСОБА_7 обвинувачується у пособництві державі-агресору, тому суд не вбачає підстав для визначення застави.

Тому, враховуючи викладене, колегія суддів не вбачає підстав для повернення клопотання прокурора про продовження строку запобіжного заходу з підстав не звернення з даним клопотанням до слідчого судді в порядку ч.4 ст.176, ч.6 ст.199 КПК України до початку підготовчого судового засідання, так як прокурор звернувся до суду одночасно з обвинувальним актом та відповідним клопотанням про запобіжний захід, яке і було розглянуто судом під час підготовчого судового засідання. Також доводи захисника з приводу не отримання обвинуваченим копії клопотання спростовуються актом працівників ДУ «Київський слідчий ізолятор» про відмову отримувати кореспонденцію від 26.12.2023 року, також ОСОБА_7 відмовився отримувати обвинувальний акт та реєстр матеріалів досудового розслідування, про що зазначено слідчим на а.с.19. Крім цього, у додатках до обвинувального акту вказано про те, що захисником обвинуваченого є адвокат ОСОБА_6 , про наявність інших захисників та їх допуск до участі по даному к.п. ні слідчим, ні прокурором повідомлено суд не було.

Що ж стосується клопотання сторони захисту про повернення обвинувального акту та інших заявлених ним клопотань, то вони на даний час є передчасними і не можуть бути вирішені судом по суті до розгляду питання про підсудність кримінального провадження.

Керуючись ст.ст. 314, 315, 316 КПК України, колегія суддів

п о с т а н о в и л а:

Обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000424, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 25.04.2023 за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 111-2 КК України направити до Сумського апеляційного суду для вирішення питання про звернення з відповідним поданням до колегії суддів Касаційного кримінального суду Верховного суду для вирішення питання визначення підсудності в межах юрисдикції різних апеляційних судів.

Задовольнити клопотання прокурора про продовження відносно ОСОБА_7 строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Продовжити відносно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжний захід у виді тримання під вартою в ДУ «Київський слідчий ізолятор» строком на 60 днів без визначення розміру застави, тобто до 25.02.2024 року.

Копію ухвали вручити обвинуваченому, прокурору та направити уповноваженій особі місця ув`язнення.

Ухвала суду в частині продовження дії запобіжного заходу може бути оскаржена до Сумського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення, в іншій частині, оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали буде проголошений об 11.00 год.28.12.2023

Головуючий -суддя ОСОБА_1

Судді ОСОБА_2

ОСОБА_3