Справа № 405/4467/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 жовтня 2023 року Ленінський районний суд м. Кіровограда в складі:

судді: ОСОБА_1 ,

при секретарі: ОСОБА_2 ,

з участю прокурора: ОСОБА_3 ,

представника потерпілого: ОСОБА_4 ,

захисників: ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

обвинувачених: ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницький кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000052 від 27.02.2023 за обвинуваченням ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.191 КК України та ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.27, ч.4 ст.191 КК України,

встановив:

Згідно ухвали Ленінського районного суду м. Кіровограда від 31.08.2023 обвинуваченим ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , продовжено запобіжні заходи у виді домашнього арешту в певний період доби строком на два місяці, тобто до 31 жовтня 2023 року.

В судовому засіданні прокурор заявив клопотання про продовження обвинуваченим

запобіжного заходу у виді домашнього арешту, оскільки існують ризики, передбачені п.1, п.3, п.5 ст.177 КПК України, яких не можливо запобігти шляхом застосування менш суворих запобіжних заходів. Враховуючи тяжкість покарання, обвинуваченні можуть ухилитися від суду та вчинити інше кримінальне правопорушення, також, існує ризик впливу на свідків з метою зміни їх показів.

Захисник ОСОБА_5 , думку якого підтримала обвинувачена ОСОБА_7 , заперечив щодо продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту в певний період доби, вказав, що не надано доказів необхідності продовження запобіжного заходу. Заявив клопотання про зміну запобіжного заходу на особисте зобов`язання, оскільки обвинувачений має батьків похилого віку.

Захисник ОСОБА_6 , думку якого підтримала обвинувачена ОСОБА_8 , заперечив щодо задоволення клопотання прокурора. Заявив клопотання про зміну запобіжного заходу на особисте зобов`язання, оскільки мати обвинуваченої потребує догляду, в тому числі і в нічний час. Надав суду документи на підтвердження вказаного.

Заслухавши клопотання прокурора, думку учасників судового провадження суд прийшов до наступного.

Відповідно до ст.ст. 131, 132 КПК України, запобіжні заходи є заходами забезпечення кримінального провадження і застосовуються на підставі ухвали слідчого судді або суду.

Так, відповідно до ч.1 ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5)вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Згідно рішення Європейського суду з прав людини «Тейс проти Румунії», автоматичне продовження строків тримання під вартою суперечить Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а тому при вирішенні питання про продовження строку тримання під вартою відносно обвинуваченого суд виходить не з принципу автоматичного продовження строку тримання під вартою, а з даних матеріалів кримінального провадження, які свідчать про наявність достатніх підстав вважати обґрунтованими посилання прокурора на наявність ризиків, передбачених п.п.1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Частиною 1 ст. 194 КПК України визначено, що під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, на які вказує прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Згідно положень ст.181 КПК України, домашній арешт полягає в забороні обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка обвинувачується у злочині, за вчинення якого законом передбачено покараннях виді позбавлення волі.

Під час вирішення питання щодо продовження запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_7 , відповідно до ст.178 КПК України, суд враховує їх вік, міцність соціальних зв`язків.

Так, ОСОБА_7 одружений, має на утриманні неповнолітню дитину ІНФОРМАЦІЯ_3 , що свідчить про міцність соціальних зв`язків, раніше не судимий, обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.191 КК України, яке відноситься до категорії тяжкого злочину, покарання за яке передбачено у виді позбавлення волі на строк від 5 до 8 років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років.

Судом також взято до уваги те, що обвинувачений ОСОБА_7 з часу обрання до нього запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, дотримується умов застосованого запобіжного заходу, що свідчить про достатність такого запобіжного заходу для забезпечення належної процесуальної поведінки обвинуваченого.

Також, суддя вважає, що захисником не доведено, що ризики, які мали місце на час застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, відсутні на час заявлення клопотанням про зміну запобіжного заходу з домашнього арешту на особисте зобов`язання.

Окрім того, відповідно до ст.8 КПК України кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Згідно рішення Європейського суду з прав людини «Тейс проти Румунії», автоматичне продовження строків тримання під вартою суперечить Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а тому при вирішенні питання про продовження строку тримання під вартою відносно обвинуваченого суд виходить не з принципу автоматичного продовження строку тримання під вартою, а з даних матеріалів кримінального провадження, які свідчать про наявність достатніх підстав вважати обґрунтованими посилання прокурора на наявність ризику, передбаченого п.п.1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Відповідно до п.п. 1, 3 ст. 5 (1) Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року кожен має право на особисту недоторканість. Кожен, кого заарештовано, має право на судовий розгляд у продовж розумного строку або на звільнення, обумовлене гарантіями явки в судове засідання.

Згідно п.п. 61, 62 рішення Європейського суду з прав людини від 24 липня 2003 року у справі «Смирнов проти Росії», питання стосовно того, чи була розумною тривалість тримання під вартою, не може вирішуватись абстрактно. Наявність підстав для тримання обвинуваченого під вартою має оцінюватись в кожній конкретній справі з урахуванням конкретних обставин. У будь-якій справі тривале тримання під вартою може виявитись виправданим лише за наявності конкретних ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

ОСОБА_8 одружена, раніше не судима, обвинувачується у вчиненні у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.27, ч.4 ст.191 КК України, яке відноситься до категорії тяжкого злочину, покарання за яке передбачено у виді позбавлення волі на строк від 5 до 8 років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років. З часу обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту умови застосування не порушувала.

При цьому, захисником надані характеристики на обвинувачену ОСОБА_8 за місцем проживання та роботи, згідно яких остання позитивно характеризується, зауважень не має. Окрім того, у відповідності до довідки виданої «КНП «Центр первинної медико-санітарної допомоги №1 м. Кропивницького» ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , яка є матір`ю обвинуваченої, хворіє на розповсюджений остеохондроз, ішемічна хвороба серця: атеросклеротичний кардіосклероз, ускладнений екстрасистолією. Гіпертонічна хвороба ІІ стадія, ст.ІІІ, р.ІІІ, СН ІІ ФК ІІ. Дисциркуляторна енцефалопатія ІІ ст., церебросклероз, вестибулотонічний синдром. ОСОБА_9 потребує сторонньої допомоги та догляду, що підтверджується характеристикою з місця проживання ОСОБА_9 , який здійснює її донька ОСОБА_8 .

У відповідності до ч.1 ст.179 КПК України особисте зобов`язання полягає у покладенні на підозрюваного, обвинуваченого зобов`язання виконувати покладені на нього слідчим суддею, судом обов`язки, передбачені статтею 194 КПК України.

На переконання суду достатнім запобіжним заходом, який забезпечить належну процесуальну поведінку обвинуваченої ОСОБА_8 є особисте зобов`язання з покладенням обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, тому клопотання захисника підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 177, 181, 194 КПК України, суд,

постановив:

Клопотання прокурора про продовження ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строку запобіжного заходу у виді домашнього арешту задовольнити частково.

Продовжити ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді домашнього арешту в певний період доби строком на два місяці, тобто до 16 грудня 2023 року, який полягає в забороні з 22:00 год. до 06:00 год. залишати будинок під номером АДРЕСА_1 , за винятком відвідування медичних установ та явки до суду.

Роз`яснити ОСОБА_7 , що працівники органу Національної поліції з метою контролю за його поведінкою мають право з`являтись до нього в житло, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього зобов`язань, в разі невиконання, покладених на нього обов`язків до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід.

Копію ухвали передати в Кропивницьке РУП ГУ НП в Кіровоградській області для виконання.

В задоволенні клопотання прокурора про продовження ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , строку запобіжного заходу у виді домашнього арешту відмовити.

Клопотання захисника ОСОБА_6 про зміну ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , запобіжного заходу на особисте зобов`язання задовольнити.

Змінити ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту на особисте зобов`язання, поклавши наступні обов`язки:

1) прибувати до суду за кожною вимогою;

2) не відлучатись із м.Кропивницького, без дозволу суду;

3) повідомляти суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

4) утримуватись від спілкування як особисто так і через третіх осіб з іншим обвинуваченим, свідками у кримінальному провадженні за винятком участі в суді;

5) здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України та в`їзд в Україну.

Роз`яснити обвинуваченій ОСОБА_8 , що в разі невиконання покладених на неї обов`язків, до неї може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід і на неї може бути накладено грошове стягнення в розмірі від 0,25 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб до 2 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Контроль за виконанням обов`язків покласти на прокурора.

Строк дії покладених на обвинувачену обов`язків визначити до 16.12.2023.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя

Ленінського районного суду

м. Кіровограда ОСОБА_10