Справа №638/2814/23
Провадження № 1-кп/638/1138/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 травня 2023 року м.Харків

Дзержинський районний суд міста Харкова у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

за участі секретарів судових засідань - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

прокурора - ОСОБА_4 ,

захисника - ОСОБА_5 ,

обвинуваченої - ОСОБА_6 ,

розглянувши в підготовчому судовому засіданні в залі суду клопотання захисника про звільнення обвинуваченої від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків даності у кримінальному провадження, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0003800 від 26 червня 2013 року, відносно:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м.Сімферополь, АР Крим, громадянки України, маючої середню освіту, заміжньої, офіційно не працевлаштованої, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 , в силу ст.89 КК України раніше не судимої,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.185 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Дзержинського районного суду міста Харкова знаходиться кримінальне провадження № 0003800 від 26 червня 2013 року, відносно ОСОБА_6 за ч.1 ст.185 КК України.

Захисником ОСОБА_7 18 квітня 2023 року подано клопотання про звільнення ОСОБА_6 від кримінальної відповідальності у зв?язку з закінченням строків давності, а кримінальне провадження закрити.

Обвинувачена та захисник ОСОБА_5 в судовому засіданні клопотання захисника ОСОБА_7 підтримали та просили задовольнити.

Прокурор підтримав вказане клопотання з підстав в ньому наведених.

Захисник ОСОБА_7 подав письмові додаткові пояснення та клопотання про проведення судового засідання за його відсутності.

Потерпіла в судове засідання не з`явилась, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, та про відсутність матеріальних претензій, у зв`язку з повним відшкодування шкоди.

З урахуванням думку сторін, суд вважає за можливе провести підготовче судове засідання за відсутності потерпілої.

Захисник подав клопотання про проведення судового засідання за його відсутності.

Суд, заслухавши пояснення сторін кримінального провадження, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного.

Відповідно до обвинувального акту, ОСОБА_6 21.06.2013 приблизно о 15-10 год., знаходячись у власній кімнаті квартири АДРЕСА_3 , яку вона спільно орендувала з ОСОБА_8 , де в неї виник умисел на скоєння крадіжки перстня, що належить ОСОБА_8 .

Далі, ОСОБА_6 , маючи умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, діючи умисно, з корисливих мотивів, впевнившись, що за її діями ніхто не спостерігає та не може завадити реалізації її злочинного наміру, шляхом вільного доступу зайшла до кімнати ОСОБА_8 та взяла зі шкатулки, яка знаходилась на столі, перстень з металу жовтого кольору 585 проби, вагою 5,0 грамів, вартістю згідно судово-товарознавчої експертизи №6136 від 16.07.2013 1900 грн., який належить ОСОБА_8 . Після чого, ОСОБА_6 з місця скоєння кримінального правопорушення зникла, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд.

Таким чином, ОСОБА_6 обвинувачується у вчинення кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.185 КК України, тобто таємне викрадення чужого майна (крадіжки).

Вивченням особи обвинуваченої встановлено, що ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженка м.Сімферополь, АР Крим, громадянка України, має середню освіту, заміжня, офіційно не працевлаштована, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , рашіне судима: вироком Ленінського районного суду м.Харкова від 29.04.2015 за ч.2 ст.302, ч.1 ст.303 КК України до3 років позбавлення волі, з іспитовим строком на 2 роки, та вироком Ленінського районного суду м.Харкова від 18.02.2016 за ч.2 ст.303 КК України до 4 років позбавлення волі, вироком Ленінського районного суду м.Харкова від 29.04.2015 вирішено виконувати самостійно, звільнена за відбуттям покарання 06.12.2017.

Згідно роз`яснень, які містяться в Постанові Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності» № 12 від 23.12.2005 року, при вирішенні питання про звільнення особи від кримінальної відповідальності суд під час судового розгляду справи зобов`язаний переконатися, що наявні всі підстави звільнення від кримінальної відповідальності передбачені КК України.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається судом у зв`язку із звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Частиною 7 статті 284 КПК України передбачено, що закриття кримінального провадження або ухвалення вироку з підстави, передбаченої пунктом 1 частини другої цієї статті, не допускається, якщо підозрюваний, обвинувачений проти цього заперечує.

Згідно з ч. 4 ст. 286 КПК України, якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання.

Відповідно до ч. 3 ст. 288 КПК України суд своєю ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до набрання вироком законної сили минуло три роки у разу вчинення кримінального проступку.

Відповідно до п.7 Постанови № 12 від 23 грудня 2005 року Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності» за наявності передбачених у ст. 49 КК України підстав звільнення особи від кримінальної відповідальності є правом суду.

Таким чином, для застосування п. 2 ч. 1 ст. 49 КК необхідно встановити, що після вчинення особою кримінального правопорушення, минуло три роки.

Матеріально-правовими підставами звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності є: закінчення встановлених ч. 1 ст. 49 КК України строків та відсутність обставин, що порушують їх перебіг (ч.2-4 ст. 49 КК України).

Початком перебігу строку давності є день, коли злочин був вчинений, тобто, згідно обвинувального акту - 21 червня 2013 року.

Закінченням перебігу строку давності є день набрання вироком законної сили. Підставою звільнення особи від кримінальної відповідальності за ст. 49 КК України є лише таке закінчення відповідного строку давності, який сплив до дня набрання законної сили обвинувальним вироком суду щодо особи, яка вчинила кримінальне правопорушення певної тяжкості.

Таким чином, строк давності спливає і під час досудового розслідування, і під час судового провадження, і після проголошення обвинувального вироку суду. Будь-які процесуальні дії протягом цих строків не припиняють їх перебіг.

Якщо строк давності сплив до дня набрання законної сили обвинувальним вироком суду, то особа підлягає звільненню від кримінальної відповідальності незалежно від того, на якій стадії перебуває кримінальне провадження щодо цієї особи.

Судом встановлено, що 22.07.2013 обвинувальний акт у відношенні ОСОБА_6 було уперше направлено до суду, де ухвалою суду від 24.03.2014 остання була оголошена у розшук, в подальшому 03.11.2020 судом було відновлено провадження та ухвалою суду від 09.12.2020 повернуто обвинувальний акт прокурору. 01.10.2021 ОСОБА_6 була оголошена в розшук і досудове розслідування кримінального правопорушення щодо її обвинувачення було зупинено. 05 квітня 2023 року досудове розслідування інкримінованого їй кримінального правопорушення було відновлено.

Тобто досудове розслідування щодо ОСОБА_6 було зупинено на 8 років 1 місяць 14 днів.

Врахувавши правовий висновок Великої Палати Верховного Суду України, викладений у постанові №735/1121/20 від 02 лютого 2023 року, про те, що у разі ухилення від досудового розслідування або суду особа підлягає звільненню від кримінальної відповідальності чи покарання за давністю після спливу диференційованого строку, передбаченого ч. 1 ст. 49 КК України, подовженого на період ухилення.

На переконання Великої Палати, підхід, за якого ухилення підозрюваного, обвинуваченого від розслідування або суду безумовно виключає застосування диференційованих строків давності, є хибним і призводить до безпідставної заміни цих строків загальними, які встановлені частиною другою статті 49 КК і є значно тривалішими. Наслідком цього може бути притягнення до відповідальності і застосування заходів примусу за межами термінів, визначених відповідними кримінально-правовими нормами, що рівнозначно покаранню без закону всупереч забороні, встановленій статтею 7 Конвенції.

З огляду на викладене Велика Палата вважає, що особа, котра ухилялася від досудового розслідування або суду, підлягає звільненню від кримінальної відповідальності або покарання за давністю після спливу диференційованих строків, передбачених частиною першою статті 49 КК, подовжених на час ухилення. Встановлені частиною другою цієї статті загальні строки повинні застосовуватися лише в разі, якщо вони сплинули на час розгляду справи судом, тобто минуло більш як п`ять років з дня вчинення кримінального проступку і понад п`ятнадцять років з дня вчинення злочину.

На час судового розгляду даного кримінального провадження трьохрічний строк давності, передбачений п.2 ч.1 ст. 49 КК України, та п`ятирічний строк, передбачений ч.2 ст.49 КК України для ОСОБА_6 вже закінчились.

Згідно п.1 ч.2 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Закриття кримінального провадження з цієї підстави не допускається, якщо обвинувачений проти цього заперечує. (ч.8 ст. 284 КПК України).

ОСОБА_6 під час розгляду справи дала свою згоду на звільнення її від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням стоків давності і закриття кримінального провадження відносно неї з цих підстав.

Перевіривши законність заявленого клопотання та отримавши згоду на таке звільнення обвинуваченої, з огляду на те, що кримінальне правопорушення за яким обвинувачується ОСОБА_6 являється кримінальним проступком з моменту вчинення якого минуло більше п`яти років, суд приходить до переконання, що клопотання захисника про її звільнення від кримінальної відповідальності є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволення.

Об`єднаною палатою Касаційного кримінального суду Верховного Суду в постанові від 12 вересня 2022 року (справа № 203/241/17, провадження № 51-4251кмо21) сформульовано висновок щодо застосування норм права, відповідно до якого, якщо особа звільняється від кримінальної відповідальності на підставі положень ст. 49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності, процесуальні витрати, понесені органом досудового розслідування та пов`язані зі здійсненням кримінального провадження, у тому числі й витрати на проведення експертизи, не стягуються з особи, кримінальне провадження щодо якої закрито на цій підставі, а відносяться на рахунок держави, окрім витрат, пов`язаних, зокрема, із залученням експерта стороною захисту.

Витрати на залучення експерта суд вважає необхідним віднести на рахунок держави, оскільки відповідно до реєстру матеріалів досудового розслідування, експертиза була призначена слідчим ОСОБА_9 , тобто ініціатором проведення судових експертиз у цьому кримінальному провадженні був орган досудового розслідування.

Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувалися.

Керуючись статтями 49 Кримінального Кодексу України, статтями 100, 284, 285, 372 Кримінального процесуального Кодексу України, суд,-

УХВАЛИВ:

Клопотання захисника ОСОБА_7 - задовольнити.

Звільнити обвинувачену ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинувачену у вчиненні кримінального правопорушення - проступку, передбаченого ч.1 ст.185 КК України з підстав передбачених статтею 49 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності.

Кримінальне провадження № 0003800 від 26 червня 2013 року за ч.1 ст.185 Кримінального Кодексу України за обвинуваченням ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 - закрити.

Процесуальні витрати у кримінальному провадженні, пов`язані із проведенням експертизи, на суму 245 гривень 00 копійок віднести на рахунок держави.

Ухвала може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду через Дзержинський районний суд міста Харкова протягом семи днів з дня її проголошення.

Суддя ОСОБА_1