Справа № 761/7915/23
Провадження № 1-кс/761/5356/2023
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 квітня 2023 року місто Київ

Слідчий суддя Шевченківського районного суду міста Києва ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

адвоката ОСОБА_3 ,

власника майна ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщені суду клопотання адвоката ОСОБА_3 про скасування арешту майна, накладеного ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 30.01.2023 у справі № 761/760/23 в рамках кримінального провадження № 0001857 від 22.07.2022,

установив:

До Шевченківського районного суду міста Києва надійшло клопотання адвоката ОСОБА_3 про скасування арешту майна, накладеного ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 30.01.2023 у справі № 761/760/23 в рамках кримінального провадження № 0001857 від 22.07.2022.

В обґрунтування поданого клопотання заявник зазначив, що ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 30.01.2023 накладено арешт на майно, а саме на речі та документи ОСОБА_5 та членів його сім`ї, в тому числі сам автомобіль, які згідно вимог КПК України є тимчасово вилученим майном, яке було вилучено 05.01.2023 під час проведення обшуку належного ОСОБА_5 автомобіля «KIA CERATO» д.н.з. НОМЕР_1 , під час проведення обшуку за місцем проживання ОСОБА_5 за адресою: АДРЕСА_1 , та під час затримання ОСОБА_5 працівниками поліції Шевченківського управління поліції Головного управління Національної поліції у місті Києві.

Заявник зазначає, що клопотання слідчого про арешт майна розглядалося слідчим суддею без повідомлення власника майна, хоча в оскаржуваній ухвалі зазначено, що власник майна належним чином був повідомлений про час та місце розгляду клопотання слідчого що не відповідає дійсності, ухвалу про накладення арешту ОСОБА_5 та/або члени його сім`ї (власники майна) не отримували.

На думку заявника ухвала про накладення арешту винесена із порушенням норм чинного кримінально-процесуального законодавства України, а також прав та охоронюваних законом інтересів власників майна.

У судовому засіданні адвокат ОСОБА_3 та власник майна ОСОБА_4 підтримали клопотання та просили його задовольнити з підстав у ньому наведених. ОСОБА_4 у судовому засіданні зазначила, що частина арештованого майна, вилученого під час обшуку за адресою: АДРЕСА_1 належить їй та її сину.

Прокурор Шевченківської окружної прокуратори міста Києва не з`явився, повідомлявся належним чином про дату, час та місце судового засідання.

Дослідивши матеріали клопотання, заслухавши позицію учасників судового провадження, слідчий суддя дійшов висновку про наступне.

Ухвалою Шевченківського районного суду міста Києва від 30.01.2023 у справі № 761/760/23 задоволено клопотання слідчого СВ ВП № 2 Шевченківського УП ГУНП у місті Києві ОСОБА_6 , погоджене прокурором Шевченківської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_7 , про арешт майна у кримінальному провадженні № 0001857 від 22.07.2022 за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. ч. 2, 3 ст. 307 КК України та накладено арешт на:

1) вилучене майно в ході проведення обшуку транспортного засобу «Kіa Cerato», 2010 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 , чорного кольору, який перебуває у власності ОСОБА_5 , а саме:

- транспортний засіб «Kіa» моделі «Cerato», 2010 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 , чорного кольору, номер шасі - НОМЕР_2 , НОМЕР_3 , зареєстрований в ТСЦ 8044 на ОСОБА_5 , який є власником;

- свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_4 видане ТСЦ 8044;

- два флеш накопичувачі жовтого та білого кольорів;

- два полімерні прозорі зіп-пакети з порошкоподібною речовиною білого кольору;

- один полімерний прозорий зіп-пакет з порошкоподібною речовиною рожевого кольору;

- частина порошкоподібної речовини рожевого кольору, огорнута в аркуш паперу білого кольору;

- порожні полімерний пакет чорного кольору з-під трьох зіп-пакетів з порошкоподібною речовиною білого та рожевого кольорів;

- зв`язка ключів з двома брелками: 5 залізних ключів, два магнітних ключі та два брелка з логотипом «KIA»;

2) вилучене майно в ході проведення особистого обшуку ОСОБА_5 затриманого в порядку ст. 208 КПК України:

-банківську картку Приватбанк «золота Універсальна» № НОМЕР_5 , банківську картку Монобанк № НОМЕР_6 з наліпкою «Amrican express» із зображенням особи;

-чотири предмети, ззовні схожі на грошові кошти Національного банку України номіналом 1000 (одна тисяча) гривень з серіями та номерами:

БМ 174195, БР 7291413, АИ 6238110, БМ 1741987;

-предмети, ззовні схожі на грошові кошти Національного банку України номіналом: 1 - 200 гривень з серією ЄИ 4176415, 1 купюра 100 гривень - УЛ1970408, 1 купюра - 10 гривень ЮЗ 4706861, 2 купюри - 5 гривень;

-копійки НБУ номіналом: 2 - 10 гривень, 1 - 5 гривень;

-ланцюжок з металу жовтого кольору з хрестиком з металу жовто срібного кольору та каблучка з металу жовтого кольору;

-мобільний телефон Apple iPhone 13 Pro Max, сірого кольору, 256 Gb, IMEI: НОМЕР_7 , з сім-карткою;

3) вилучене майно в ході проведення обшуку за місцем проживання ОСОБА_5 та ОСОБА_4 , а саме за адресою: АДРЕСА_1 , а саме:

- мобільний телефон Apple iPhone 12 Pro Max, Graphite, 256 Gb, IMEI: НОМЕР_8 , IMEI 2: НОМЕР_9 з сім-карткою з абонентським номером НОМЕР_10 ;

- мобільний телефон «Redmi» синього кольору;

- дві коробки з-під мобільних телефонів iPhone 13 Pro Max та iPhone 12 Pro Max;

- чотири флеш-накопичувачі: зеленого, фіолетового, червоного та чорного кольорів;

- смарт-часи «Apple» синього кольору з дисплеєм чорного кольору;

- шість банківських карток з номерами: № НОМЕР_11 , № НОМЕР_12 , № НОМЕР_13 , № НОМЕР_14 , № НОМЕР_15 , № НОМЕР_16 ;

- упаковка від сім- картки «Vodafone» з номером НОМЕР_17 ;

- упаковка від сім- картки «Vodafone» з серійним номером НОМЕР_18 ;

- два тримачі від сім-карток «Vodafone»;

- один полімерний пакет з порошкоподібною речовиною білого кольору з залізною ложкою всередині;

- електронні ваги сірого кольору з наліпкою синього кольору;

- iPad від «Apple» А167 (четверта цифру розібрати не має можливості) сірого кольору;

-ноутбук від «Apple» сірого кольору А 2159 ЕМС 3301;

- предмети, ззовні схожі на грошові кошти Національного банку України: 1 купюра номіналом 100 євро серії RB , 3 купюри номіналом 1000 рублів РФ серії ИО 645770, серії ЭЗ 7601073, КИ 0463037, 2 купюри номіналом 500 рублів РФ серії ЭВ 0344180 та МТ 0629088, 2 купюри номіналом 100 рублів РФ серії М 8596564, серії кА 2456798, 1 купюра номіналом 20 Євро серії XO, 1 купюра номіналом 10 Євро серії РО , одна купюра номіналом 200 гривень серії ЕБ 5803588;

- системний блок «Versum Mini-Can v1.0», зібраний 26.05.2021 з серійним номером FQC-08978 білого кольору;

- електронні ваги «Вітек Україна» сірого кольору;

- електронні ваги SF - 400 білого кольору;

- карта пам`яті «Verbatim» 8 Gb з адаптером;

-1 полімерний прозорий зіп-пакет з порошкоподібною речовиною білого кольору в іншому прозорому зіп-пакеті;

- 1 полімерний прозорий зіп-пакет з речовиною рослинного походження зеленого кольору;

- 1 полімерний прозорий зіп-пакет з речовиною рослинного походження коричнево-зеленого кольору;

- ноутбук «HP» моделі RT 3290 серії - CND4381B2.

Приписами статей 131, 132 КПК України передбачено, що арешт майна віднесений до заходів забезпечення кримінального провадження, які вживаються за наявності обґрунтованої підозри щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування відповідного заходу забезпечення.

При цьому, підлягає врахуванню, чи виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи потреби досудового розслідування, а також, чи може бути виконане завдання, для виконання якого сторона обвинувачення звертається з відповідним клопотанням.

Згідно з ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

У відповідності зі ст. 174 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Відповідно до ч. 4 ст. 41 Конституції України право приватної власності є непорушним. Конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України (ч. 1 ст. 64 Конституції України).

Позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому КПК України (ч. 1 ст. 16 КПК України).

Згідно ст. 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Як вбачається зі змісту вказаної ухвали слідчого судді, підставою для задоволення клопотання та накладення арешту на майно, послугував той факт, що таке майно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України, оскільки є об`єктом кримінально протиправних дій, та оскільки це необхідно з метою конфіскації майна як виду покарання.

Разом із цим, ані клопотання прокурора про арешт майна, ані ухвала слідчого судді, постановлена за наслідками його розгляду, не містить посилання на матеріали кримінального провадження, здобуті в ході досудового розслідування, які свідчать про наявність розумних підозр вважати, що арештоване майно, а саме: 5 залізних ключів, два магнітних ключі, мобільний телефон Apple iPhone 12 Pro Max, Graphite, 256 Gb, IMEI: НОМЕР_8 , IMEI 2: НОМЕР_9 з сім-карткою з абонентським номером НОМЕР_10 , мобільний телефон «Redmi» синього кольору, смарт-часи «Apple» синього кольору з дисплеєм чорного кольору, ноутбук від «Apple» сірого кольору А 2159 ЕМС 3301, системний блок «Versum Mini-Can v1.0», зібраний 26.05.2021 з серійним номером FQC-08978 білого кольору, та ноутбук «HP» моделі RT 3290 серії - CND4381B2, містять ознаки речових доказів, зазначених у ст. 98 КПК України та є власністю підозрюваного ОСОБА_5 .

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Ісмаїлов проти Росії» від 06.11.2008, де вказувалися порушення ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, в якому зазначено, що кожна фізична та юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше, як в інтересах суспільства на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права».

Практика ЄСПЛ визначає, що стаття 1 Протоколу 1, яка спрямована на захист особи (юридичної особи) від будь-якого посягання держави на право володіти своїм майном, також зобов`язує державу вживати необхідні заходи, спрямовані на захист права власності (рішення по справі «Броньовський (Broniowski) проти Польші» від 22.06.2004).

Окрім того, Європейський суд з прав людини через призму своїх рішень неодноразово акцентував увагу на тому, що володіння майном повинно бути законним. Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля. Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар.

Частина 1 статті 22 КПК України передбачає, що кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом.

Отже, заходи забезпечення у вигляді арешту майна мають бути пропорційними щодо мети їх застосування, повинен бути встановлений справедливий баланс між завданнями кримінального провадження та вимогою захисту основних прав особи.

Слідчий суддя звертає увагу й на те, що відповідно до практики Європейського суду з прав людини, продовження заходів забезпечення кримінального провадження, як упродовж досудового розслідування так і судового розгляду, ґрунтується на презумпції, що з перебігом ефективного розслідування справи та її судового розгляду зменшуються ризики, які стали підставою для застосування заходу забезпечення кримінального провадження, відповідно зі спливом певного часу орган досудового розслідування має навести додаткові доводи в обґрунтування наявних ризиків, що залишаються та їх аналіз, як підстави для подальшого втручання у права особи, в тому числі щодо позбавлення або обмеження права власності.

Приймаючи до уваги те, що вищезазначене арештоване майно перебуває під арештом понад три місяці, що дає підстави вважати, що у слідчого було достатньо часу для його огляду та призначення можливих експертиз. Крім того, власників вищезазначеного майна, а саме членів сім`ї підозрюваного ОСОБА_5 , які проживають за адресою: АДРЕСА_1 , не повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, а тому слідчий суддя вважає, що існує правова підстава для часткового скасування арешту майна.

При цьому прокурор та слідчий за викликом в судове засідання не з`явилися та не спростували доводи клопотання в розумінні принципу змагальності, слідчий суддя вважає, що існує правова підстава для часткового скасування арешту майна, не вбачаючи підстав для подальшого застосування вказаного заходу забезпечення кримінального провадження в частині вищезазначеного майна.

Слідчий суддя, звертає увагу та те, що під час розгляду клопотання про скасування арешту майна, слідчий суддя не оцінює законність та обґрунтованість ухвали слідчого судді, якою накладено арешт на майно, оскільки вказане питання відноситься до виключної компетенції суду апеляційної інстанції, а вирішує питання щодо обґрунтованості накладення арешту на майно з урахуванням нових доказів, які надаються слідчому судді під час розгляду клопотання та які не були відомі слідчому судді під час накладення арешту на майно.

Таким чином, арешт майна, накладений ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 30.01.2023 у справі № 761/760/23, у кримінальному провадженні № 0001857 від 22.07.2022, підлягає частковому скасуванню.

Керуючись статтями 2, 7, 98, 170, 173-174, 309, 376, 532 Кримінального процесуального кодексу України, слідчий суддя

постановив:

Клопотання адвоката ОСОБА_3 про скасування арешту майна, накладеного ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 30.01.2023 у справі № 761/760/23 в рамках кримінального провадження № 0001857 від 22.07.2022 - задовольнити частково.

Скасувати частково арешт майна, накладений ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 30.01.2023 у справі № 761/760/23 в рамках кримінального провадження № 0001857 від 22.07.2022, а саме скасувати арешт майна з:

- 5 залізних ключів, два магнітних ключі;

-мобільний телефон Apple iPhone 12 Pro Max, Graphite, 256 Gb, IMEI: НОМЕР_8 , IMEI 2: НОМЕР_9 з сім-карткою з абонентським номером НОМЕР_10 ;

- мобільний телефон «Redmi» синього кольору;

- смарт-часи «Apple» синього кольору з дисплеєм чорного кольору;

- ноутбук від «Apple» сірого кольору А 2159 ЕМС 3301;

- системний блок «Versum Mini-Can v1.0», зібраний 26.05.2021 з серійним номером FQC-08978 білого кольору;

- ноутбук «HP» моделі RT 3290 серії - CND4381B2.

В іншій частині клопотання - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1