печерський районний суд міста києва
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 травня 2023 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

розглянувши у судовому засіданні клопотання прокурора третього відділу управління процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення Департаменту нагляду за додержанням законів Національною поліцією України та органами, які ведуть боротьбу з організованою злочинністю, Офісу Генерального прокурора ОСОБА_3 про арешт майна,

ВСТАНОВИВ:

04.05.2023 прокурор третього відділу управління процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення Департаменту нагляду за додержанням законів Національною поліцією України та органами, які ведуть боротьбу з організованою злочинністю, Офісу Генерального прокурора ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді ОСОБА_1 з клопотанням про накладення арешту на майно, яке тимчасово вилучено 02.05.2023 під час проведення обшуку за місцем проживання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою АДРЕСА_1 , а саме:

- мобільний телефон «Sigma» IMEI1: НОМЕР_1 , IMEI2: НОМЕР_2 із сім-картою із а.н. НОМЕР_3 .

У судове засідання слідчий/прокурор не з`явився, про місце і час розгляду клопотання повідомлений належним чином, прокурор у кримінальному провадженні подав до суду заяву про розгляд клопотання у його відсутність, вимоги підтримав.

Згідно з нормою ч. 4 ст. 107 КПК України, фіксація під час розгляду клопотання слідчим суддею за допомогою технічних засобів не здійснювалась.

Частиною 1 статті 172 КПК України передбачено, окрім іншого, що неприбуття слідчого, прокурора у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.

У відповідності до положень ст. 26 КПК України, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та спосіб, передбачених цим Кодексом.

Зважаючи на ці положення закону та враховуючи принцип диспозитивності, суд визнав можливим прийняти рішення по суті клопотання у відсутність осіб, які не з`явились, оскільки їх не прибуття не перешкоджає розгляду клопотання на підставі наданих доказів.

Вивчивши клопотання та докази, якими обґрунтовується клопотання, надходжу до наступних висновків.

З матеріалів клопотання вбачається, що Головним слідчим управлінням здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000952 від 29.09.2022 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України.

Процесуальне керівництво у вказаному кримінальному провадженні здійснюється прокурорами Офісу Генерального прокурора.

Досудовим розслідуванням встановлено, що невстановлені особи, шляхом обману, із використанням завідомо підроблених документів, шахрайським способом заволоділи 1/2 частиною належного ОСОБА_5 об`єкту нерухомого майна - нежитлової будівлі літера «Г», розташованої за адресою АДРЕСА_2 , спричинивши майнової шкоди в особливо великих розмірах за наступних обставин.

Так, ОСОБА_5 , яка із 2010 року постійно проживала у США та померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , мала у приватній власності 1/2 нежитлової будівлі літера «Г», загальною площею 614,8 м2, яка розташована за адресою АДРЕСА_2 . Після смерті у США належне ОСОБА_5 майно мала успадкувати її онука ОСОБА_6 .

Однак, невстановлені особи, шляхом обману, із використанням завідомо підроблених документів, шахрайським способом заволоділи 1/2 частиною належного ОСОБА_5 об`єкту нерухомого майна - нежитлової будівлі літера «Г», розташованої за адресою АДРЕСА_2 , спричинивши майнової шкоди в особливо великих розмірах.

Так, встановлено, що 15.03.2018, тобто в час постійного перебування ОСОБА_5 у США, в Україні було створене Товариство з обмеженою відповідальністю «МЕДІАНТА2018» (). Засновниками даного товариства стали ОСОБА_5 та ОСОБА_7 . Відповідно до протоколу № 1 загальних зборів засновників цього товариства вирішено сформувати статутний капітал в розмірі 500 000 грн., шляхом внесення кожним із учасників 1/2 розміру статутного капіталу ОСОБА_7 грошових коштів у сумі 250 000 грн., а ОСОБА_5 - об`єкту нерухомого майна - нежитлової будівлі літера «Г», розташованої за адресою АДРЕСА_2 . Відповідно до статуту вказаної юридичної особи, Товариство є власником майна, переданого його учасниками у власність як вклад статутного капіталу товариства. Підпис ОСОБА_5 у зазначеному протоколі нібито засвідчений 15.03.2018 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_8 у м. Києві та зареєстрований в реєстрі за № 431.

Відповідно до відомостей, отриманих від приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_8 , жодних нотаріальних дій щодо ОСОБА_7 , ОСОБА_5 та Товариства з обмеженою відповідальністю «МЕДІАНТА2018» ним ніколи не вчинялось. За реєстровим номером 431 була оформлена довіреність на розпорядженням автомобілем, дата вчинення нотаріальної дії 17 січня 2018 року. Вказані відомості підтверджуються відомостями в реєстрі нотаріальних дій.

В подальшому, 26.08.2018, тобто після смерті ОСОБА_5 , остання, начебто продала свою частку у статутному капіталі ТОВ «МЕДІАНТА2018» ОСОБА_9 , що підтверджується актом приймання передачі частки у статутному капіталі від 26.08.2018. Справжність підпису ОСОБА_5 у вказаному акті нібито 26.12.2018 засвідчена приватним нотаріусом Чернівецького міського нотаріального округу ОСОБА_10 у м. Чернівці та зареєстрована в реєстрі за № 2689.

Згідно відомостей, отриманих від приватного нотаріуса Чернівецького міського нотаріального округу ОСОБА_10 , 26.12.2018 нею не засвідчувалась справжність підпису ОСОБА_5 в акті приймання передачі частки у статутному капіталі ТОВ «МЕДІАНТА2018» від 26.08.2018 за реєстровим № 26898.

Неможливість підписання вказаних документів ОСОБА_5 , що свідчить про їх підроблення, підтверджується відомостями про перетин Державного кордону України, відповідно до яких встановлено, що ОСОБА_5 в період часу із 06.11.2017 до 06.11.2022 Державний кордон України не перетинала, тобто постійно знаходилася у США.

20.09.2018 державним реєстратором філії КП КОР «Аквабіоресурси» ОСОБА_11 зареєстровано право власності на майно, належне ОСОБА_5 за ТОВ «МЕДІАНТА2018» на підставі акту приймання передачі нерухомого майна від 15.03.2018, протоколу загальних зборів та заяви ОСОБА_5 .

09.10.2019 ОСОБА_9 здійснив продаж вказаного об`єкту нерухомого майна ОСОБА_12 . Згодом, 12.02.2019 ОСОБА_12 отримала від ОСОБА_4 грошову позику в сумі 4 000 000 грн., яку не повернула. В подальшому, за рішенням суду, була здійснена реалізація об`єкту нерухомого майна - нежитлової будівлі літера «Г», розташованої за адресою АДРЕСА_3 , право власності на яку набула ОСОБА_13

02.05.2023 на підставі ухвали слідчого судді Печерського районного суду м. Києва (справа № 757/12754/23-к) проведений обшук за місцем проживання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою АДРЕСА_1 .

Під час проведення обшуку, виявлений та вилучений мобільний телефон «Sigma» IMEI1: НОМЕР_1 IMEI2: НОМЕР_2 із сім-картою із а.н. НОМЕР_3 .

Прокурор вказує, що на вказаних носіях інформації, вилучених за місцем проживання ОСОБА_4 можуть зберегтися сліди вчинення кримінального правопорушення та можуть міститись інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, отримати які можливо шляхом проведення судової експертизи, оскільки вилучені носії інформації мають систему захисту, подолання якої потребує спеціальних знань.

02.05.2023 старшим слідчим в ОВС ГСУ НП України ОСОБА_14 винесена постанова про визнання речовим доказом у кримінальному провадженні вилученого мобільного телефону «Sigma» IMEI1: НОМЕР_1 , IMEI2: НОМЕР_2 із сім-картою із а.н. НОМЕР_3 , оскільки на ньому могли зберегтися сліди вчинення кримінального правопорушення та можуть міститись інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Статтею 170 КПК України передбачено, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

Крім того, у випадку, передбаченому ч. 3 ст. 170 КПК України арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій та набуті кримінально протиправним шляхом.

Одночасно при розгляді клопотання, поданого в порядку ст. 172 КПК України, слідчий суддя не вирішує питання належності та допустимості доказів, отриманих в ході досудового розслідування, оскільки оцінка допустимості доказів має бути вирішена відповідно до вимог ст. 89 КК України під час ухвалення судового рішення при судовому розгляді кримінального провадження.

З огляду на зазначені вимоги закону, слідчий суддя приходить до висновку про те, що майно, яке вилучено під час обшуку 02.05.2023 за місцем проживання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою АДРЕСА_1 , відповідають критеріям речових доказів у кримінальному провадженні та є на даній стадії досудового розслідування тимчасово вилученим майном.

Матеріали клопотання свідчать, що вказане майно має відношення до кримінального провадження, і, таким чином може бути використане як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження та для ефективного розслідування орган досудового розслідування має потребу у збереженні вказаного майна до встановлення фактичних обставин вчинення кримінального правопорушення.

Зокрема, матеріали провадження свідчать, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою запобігання їх зникнення, що може перешкодити кримінальному провадженню, а слідчий суддя, в свою чергу, не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких і є накладення арешту на майно.

При цьому, доказів негативних наслідків від застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження слідчим суддею не встановлено.

За таких обставин клопотання підлягає задоволенню.

На підставі викладеного і керуючись ст. ст. 26, 100, 107, 117, 131, 132, 171173, 309 КПК України, слідчий суддя,

УХВАЛИВ:

Клопотання задовольнити.

Накласти арешт на майно, вилучене 02.05.2023 в ході обшуку об`єкту нерухомого майна за місцем проживання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою АДРЕСА_1 , а саме:

- мобільний телефон «Sigma» IMEI1: НОМЕР_1 , IMEI2: НОМЕР_2 із сім-картою із а.н. НОМЕР_3 .

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню.

Підозрюваний, його захисник, інший власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково.

Ухвала про накладення арешту може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1