Ленінський районний суд м.Полтави
Справа № 553/1154/20
Провадження № 1-кп/553/38/2023
У Х В А Л А

Іменем України

14.06.2023 року м. Полтава

Ленінський районний суд м. Полтави в складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

при секретарі - ОСОБА_2 ,

з участю прокурора - ОСОБА_3 ,

обвинуваченого - ОСОБА_4 ,

захисника адвоката - ОСОБА_5 ,

потерпілої - ОСОБА_6 ,

представника потерпілої

адвоката - ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Полтаві кримінальне провадження № 0000172 відносно

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Полтави, громадянина України, українця, освіта вища, інваліда ІІ групи, працюючого менеджером зі збуту ТОВ "Завод Пакстандарт", одруженого, місце реєстрації та проживання: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст. 118 КК України, -

В С Т А Н О В И В :

Органами досудового слідства ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 118 КК України, за наступних обставин.

ОСОБА_4 24.04.2020 року за місцем проживання за адресою: АДРЕСА_1 , разом з товаришем ОСОБА_9 , який прийшов близько 13 год., вживали спиртні напої. В цей же день близько 21 год. 30 хв. після спільного вживання алкогольних напоїв між ОСОБА_4 та ОСОБА_9 сталася сварка на ґрунті раптово виниклих неприязних стосунків. У ході сварки ОСОБА_9 у приміщенні кухні штовхнув ОСОБА_4 , який сидів на стільці, після чого останній впав спиною на підлогу. ОСОБА_9 сів зверху на ОСОБА_4 та став завдавати останньому удари кулаками у ділянку голови. У свою чергу ОСОБА_4 , захищаючись від ударів ОСОБА_9 , також завдав останньому декілька ударів кулаками у ділянку голови. Після цього ОСОБА_9 схопив правою рукою кухонний ніж, який взяв на кухні у квартирі ОСОБА_4 , та замахнувся цим ножем у бік останнього, ОСОБА_4 своєю лівою рукою вихопив ніж з руки у ОСОБА_9 та переклав даний ніж у свою праву руку. У свою чергу ОСОБА_9 продовжував завдавати ОСОБА_4 удари кулаками у ділянку голови, загалом завдавши останньому не менше восьми ударів. Після цього ОСОБА_4 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, діючи з метою самозахисту, маючи намір припинити направлені проти нього насильницькі дії ОСОБА_9 , умисно завдав останньому не менше шести ударів ножем у ділянку грудної клітки, шиї та лівої кисті, спричинивши ОСОБА_9 тілесні ушкодження, внаслідок яких той помер на місці події.

Згідно висновку судово-медичної експертизи № 525-а від 25.05.2020 року на трупі ОСОБА_9 виявлено тілесні ушкодження, які можна розділити на чотири умовні групи: Перша група - сліпе проникаюче поранення грудної клітки з ушкодженням м`яких тканин, хрящової частини 7-го ребра, серцевої сорочки, серця (передньої стінки лівого шлуночка), крововиливи за ходом раневого каналу, які носять прижиттєвий характер, утворились незадовго до настання смерті, у короткий проміжок часу, від однократної дії плоского колюче-ріжучого предмета по типу клинка ножа, який має обушок і гостре лезо, із найбільшою шириною слідоутворючої частини клинка біля 26 мм, шо діяв із силою, достатньою для утворення даного ушкодження, стосовно живої особи, згідно п. 2.1. "Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень", носять ознаки тяжких тілесних ушкоджень як небезпечні для життя в момент їх спричинення та за своїми наслідками, а в даному випадку як такі, що призвели до смерті потерпілого та знаходяться у прямому причинно-наслідковому зв`язку із безпосередньою причиною смерті; друга група - колото-різана рана грудної клітки, різані рани шиї та лівої кисті, які носять прижиттєвий характер, утворились незадовго до настання смерті, у короткий проміжок часу, від неоднократної дії плоского колюче-ріжучого предмета по типу клинка ножа, який має обушок і гостре лезо, що діяв із силою, достатньою для їх утворення, стосовно живої особи, згідно п. 2.3. "Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень", носять ознаки легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я; третя група - садна-подряпини шиї, лівої кисті, поперекової ділянки, які носять прижиттєвий характер, утворились незадовго до настання смерті, у короткий проміжок часу, від неоднократної дії предмета зі стонченим краєм, стосовно живої особи, згідно п. 2.3. "Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень", носять ознаки легких тілесних ушкоджень; четверта група - забійна рана голови, синці обличчя, правої кисті, тулуба, крововилив у м`які покрови голови в лобній ділянці, крововилив у м`які тканини та глибокі м`язи спини в проекції лівої лопатки, які носять прижиттєвий характер, утворились незадовго до настання смерті, у короткий проміжок часу, від неоднократної дії тупих предметів, що діяли із силою, достатньою для їх утворення, стосовно живої особи, згідно п. 2.3. "Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень", носять ознаки легких тілесних ушкоджень.

Таким чином, ОСОБА_4 перевищив межі необхідної оборони, умисно заподіявши ОСОБА_9 тілесні ушкодження, які явно не відповідали небезпечності посягання та обстановці захисту.

Дії обвинуваченого ОСОБА_4 кваліфіковано за ст. 118 КК України як умисне вбивство, вчинене при перевищені меж необхідної оборони.

Справа надійшла до суду з обвинувальним актом.

Під час судового розгляду справи обвинувачений ОСОБА_4 вину у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення визнав повністю, надав суду детальні пояснення про обставини заподіяння смерті ОСОБА_9 , які узгоджуються з пред`явленим обвинуваченням.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_4 адвокат ОСОБА_10 звернувся до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності на підставі п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України у зв`язку із закінченням строків притягнення до кримінальної відповідальності та закриття кримінального провадження, посилаючись на те, що кримінальне правопорушення, передбачене ст. 118 КК України, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_4 в даному провадженні, відповідно до положень ст. 12 КК України є нетяжким злочином, а оскільки інкримінований злочин вчинено 24.04.2020 року, строк притягнення до відповідальності за його вчинення сплинув 24.04.2023 року. Обвинувачений вину в інкримінованому кримінальному правопорушенні визнав повністю, щиро розкаявся та надав суду пояснення, які не суперечать обставинам, встановленим під час досудового розслідування, ОСОБА_4 від слідства та суду не ухилявся, відтак переривання перебігу строку давності не було. Цивільний позов просив залишити без розгляду.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 та його захисник адвокат ОСОБА_5 клопотання підтримали, просили задовольнити. Обвинувачений ОСОБА_4 пояснив суду, що йому зрозумілий зміст пред`явленого обвинувачення, вину у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення визнає, наслідки закриття кримінального провадження внаслідок звільнення від кримінальної відповідальності йому зрозумілі, просив клопотання захисника задовольнити.

Потерпіла ОСОБА_6 та її представник адвокат ОСОБА_7 проти задоволення клопотання заперечували.

Прокурор зазначив про наявність підстав для звільнення ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності з підстав, передбачених ст. 49 КК України, та закриття кримінальне провадження № 0000172, З приводу вирішення клопотання захисника поклався на розсуд суду.

При вирішенні клопотання суд виходить з наступного.

Як встановлено в п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України, кримінальне провадження закривається судом у зв`язку із звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Водночас в ч. 4 ст. 286 КПК України встановлено, що у разі, якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, то суд має невідкладно розглянути таке клопотання.

Судом встановлено, що обвинувачений розуміє свої права, передбачені ч. 3 ст. 285 КПК України, підставу звільнення від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України, а також наслідки закриття кримінального провадження з цієї підстави і після роз`яснення цих положень наполягає на закритті провадження з підстави, передбаченої ст. 49 КК України, що не є реабілітуючою.

Строк давності - це передбачений ст. 49 КК України певний проміжок часу з дня вчинення злочину і до дня набрання вироком законної сили, закінчення якого є підставою звільнення особи, яка вчинила злочин, від кримінальної відповідальності.

Матеріально-правовими підставами звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності є: закінчення встановлених ч. 1 ст. 49 КК України строків; відсутність обставин, що порушують їх перебіг (ч.ч. 2-4 ст. 49 КК України).

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України, особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею злочину і до дня набрання вироком законної сили минули такі строки: три роки - у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачено покарання у виді обмеження волі, чи у разі чинення нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк не більше двох років.

Процесуально-правовими підставами звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності є: притягнення особи як обвинуваченого; згода обвинуваченого на таке звільнення від кримінальної відповідальності (статті 284-288 КПК України).

Підставою звільнення особи від кримінальної відповідальності за ст. 49 КК України є лише таке закінчення відповідного строку давності, який сплив до дня набрання законної сили обвинувальним вироком суду щодо особи, яка вчинила злочин певної тяжкості.

Санкція ст. 118 КК України передбачає покарання у виді виправних робіт на строк до двох років або обмеженням волі на строк до трьох років, або позбавленням волі на строк до двох років.

Відтак, кримінальне правопорушення, у вчинені якого обвинувачується ОСОБА_4 у даному кримінальному провадженні, віднесено до нетяжких злочинів, згідно зі ст. 12 КК України, а тому строк давності відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України становить три роки.

Враховуючи наведене, на час судового розгляду у цьому кримінальному провадженні і розгляду клопотання захисника обвинуваченого, закінчився трирічний строк давності, передбачений п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України.

Згідно з ч. 2 ст. 49 КК України, перебіг строків давності зупиняється, якщо особа, що вчинила злочин, ухилилася від досудового слідства або суду. У цих випадках перебіг давності відновлюється з дня з`явлення особи із зізнанням або її затримання.

Відповідно до ч. 3 ст. 49 КК України, перебіг давності переривається, якщо до закінчення зазначених у частинах першій та другій цієї статті строків особа вчинила новий злочин середньої тяжкості, тяжкий або особливо тяжкий злочин. Обчислення давності в цьому разі починається з дня вчинення нового злочину. При цьому, строки давності обчислюються окремо за кожний злочин.

Разом з тим, судом не встановлено обставин і не отримано об`єктивних доказів на підтвердження підстав зупинення або переривання строків давності, передбачених частинами 2, 3 ст. 49 КК України.

Також суд зазначає, що дотримання умов, передбачених ч.ч. 1-3 ст. 49 КК України, є безумовним і звільнення особи від кримінальної відповідальності на підставі закінчення строків давності є обов`язковим.

Тобто суд, встановивши наявність усіх передбачених законом обставин, зобов`язаний звільнити особу від кримінальної відповідальності за цією підставою, незалежно від того, на якій стадії перебуває кримінальне провадження (справа) - досудове розслідування, підготовче судове засідання, судовий розгляд справи судом першої інстанції, на стадії провадження в суді апеляційної інстанції, але до набрання вироком суду законної сили.

Суд за наявності підстав для звільнення особи від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності, передбачених ст. 49 КК України, та за згодою підозрюваного, обвинуваченого, підсудного ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє підозрюваного, обвинуваченого, підсудного від кримінальної відповідальності.

Також суд зазначає, що відмова суду у звільненні обвинуваченого від кримінальної відповідальності у зв`язку з закінченням строків давності буде порушенням прав обвинуваченого, що є неприпустимим.

Враховуючи викладене, беручи до уваги, що строк давності притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, сплинув, суд приходить до висновку, що клопотання захисника обвинуваченого підлягає задоволенню, обвинувачений ОСОБА_4 підлягає звільненню від кримінальної відповідальності, а кримінальне провадження - закриттю на підставі ст. 49 КПК України.

У зв`язку з тим, що у кримінальному провадженні вирок не ухвалювався, цивільний позов потерпілої ОСОБА_6 до ОСОБА_4 про відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок вчинення кримінального правопорушення, підлягає залишенню без розгляду, що не позбавляє цивільного позивача права на звернення до суду з позовом в порядку цивільного судочинства.

Процесуальні витрати у кримінальному провадженні за проведення судових експертиз віднести на рахунок держави.

Доля речових доказів підлягає вирішенню у порядку ст. 100 КПК України.

Керуючись ст. 49 КК України, ст.ст. 284, 314, 372 КПК України, суд -

У Х В А Л И В :

Клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_11 про закриття кримінального провадження та звільнення від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності - задовольнити.

Звільнити ОСОБА_8 від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст. 118 КК України, на підставі ст.49 КК України у зв`язку з закінченням строків давності.

Кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 24.04.2020 року за № 0000172, по обвинуваченню ОСОБА_8 за ст. 118 КК України - закрити у зв`язку зі звільненням від кримінальної відповідальності.

Цивільний позов ОСОБА_12 до ОСОБА_8 про відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок вчинення кримінального правопорушення, - залишити без розгляду, роз`яснивши право на звернення з позовом у порядку цивільного судочинства.

Скасувати арешт, накладений згідно з ухвалою слідчого судді Октябрського районного суду м. Полтави від 29.04.2020 року у справі № 554/3547/20 на майно, вилучене під час обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , та майно, вилучене під час особистого обшуку затриманого ОСОБА_4 .

Речові докази по справі:

- змив РБК з двері ванної кімнати та контрольний змив до нього; змив РБК з поверхні раковини ванної кімнати та контрольний змив до нього; рушник синього кольору зі слідами РБК; змив РБК зі стіни у коридорі та контрольний змив до нього; змив РБК з підлоги між коридором та житловою кімнатою та контрольний змив до нього; змив РБК з підлоги у житловій кімнаті та контрольний змив до нього; 2 змиви РБК з поверхні двері балкона та контрольний змив до нього; чоловічу куртку з нашаруванням РБК; ніж з рукояткою чорного кольору з нашаруванням РБК; ніж з рукояткою чорного кольору без видимих слідів РБК; ніж з обламаним лезом (окремо рукоятка та обламана частина леза); 2 скляних фужера, скляна чарка та скляна чашка; змив РБК з підлоги в кухні та контрольний змив до нього; змив РБК зі столу в кухні та контрольний змив до нього; змив РБК з холодильника в кухні та контрольний змив до нього; змив РБК з двері духової газової плити та контрольний змив до нього; змив РБК з поверхні поламаного стільця та контрольний змив до нього; 2 гумових капці зі слідами РБК; мікрооб`єкти з правої та лівої долонь рук трупу ОСОБА_9 , які передано на зберігання до кімнати зберігання речових доказів СУ ГУНП в Полтавській області знищити;

- куртку чорного кольору зі слідами РБК; жилетку сірого кольору зі слідами РБК; футболку бежевого кольору зі слідами РБК; спортивні штани світло-сірого кольору зі слідами РБК; кросівки чорного кольору з білими вставками, які передано на зберігання до кімнати зберігання речових доказів СУ ГУНП в Полтавській області, повернути ОСОБА_4 як власнику.

Ухвала може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду через Ленінський районний суд м. Полтави протягом семи днів з дня її оголошення.

Суддя Ленінського районного суду м. ПолтавиОСОБА_1