КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 серпня 2023 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

за участі секретаря ОСОБА_4

прокурора ОСОБА_5

захисника ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 в інтересах ТОВ «МС-2018» на ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 11 липня 2023 року,

в с т а н о в и л а :

Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 11.07.2023 задоволено клопотання прокурора першого відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення управління нагляду за додержанням законів органами Бюро економічної безпеки України Офісу Генерального прокурора ОСОБА_5 та накладено арешт на майно, тимчасово вилучене 27.06.2023 під час проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_1, з позбавленням права на відчуження, розпорядження та користування, а саме на: Зразки рідини у скляних ємностях, об`ємом 1 л у кількості 6 штук; Документи фінансово-господарської діяльності ПП «ТТ-Нафта» та ТОВ «МС- 2018» згідно додатку до протоколу (опису вилучених речей і документів) на 122 арк.; Чеки, звіти на 13 арк.; Чорнові записи на 10 арк.; Печатку ТОВ «МС-2018»; Рідину (бензин А-92 Євро 5) у кількості 14 186,27 л (залишену на відповідальне зберігання оператору АЗС ОСОБА_7 ); Рідину (бензин А-95 Євро 5) у кількості 14 494,09 л (залишену на відповідальне зберігання оператору АЗС ОСОБА_7 ); Рідину (дизельне паливо Євро 5) у кількості 13 254,64 л (залишену на відповідальне зберігання оператору АЗС ОСОБА_7 ).

_____________________________________________________________________________________

Справа № 761/23555/23 Слідчий суддя - ОСОБА_8

Апеляційне провадження № 11-сс/824/4631/2023 Суддя-доповідач - ОСОБА_1

Не погоджуючись із зазначеною ухвалою, захисник ОСОБА_6 в інтересах ТОВ «МС-2018» подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати ухвалу слідчого судді, відмовити в задоволенні клопотання прокурора про арешт майна та зобов`язати уповноважених осіб у кримінальному провадженні негайно повернути вилучене під час обшуку майно.

В апеляційній скарзі захисник вказував на те, що в клопотанні жодними належними та допустимими доказами не підтверджено той факт, що вилучене під час обшуку за вказаною адресою майно (паливо) має будь-яке відношення до ПП «ТТ-НАФТА». До клопотання також не додано будь-яких документів, які б підтверджували той факт, що ПП «ТТ-НАФТА» будь-яким чином здійснювало реалізацію палива за вказаною адресою та має ліцензію на реалізацію палива.

Обшук проводився на підставі ухвали слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва, у якій немає дозволу на проведення обшуку та вилучення майна ТОВ «МС-2018». В процесі обшуку незаконно виготовленого та необлікованого палива виявлено не було. Усе паливо, вилучене під час обшуку належить саме TOB «МС-2018», про що детективам надано усі підтверджуючі документи.

ТОВ «МС-2018» здійснює господарську діяльність з реалізації пального за вказаною адресою на підставі відповідної ліцензії на право роздрібної торгівлі пальним та згідно відповідного договору оренди із власником приміщення.

Під час обшуку було надано видаткові накладні, які підтверджують поставку відповідного палива на підставі Договору із ПП «Чернігівнафтпродукт».

Отже, ТОВ «МС-2018» є власником вилучених нафтопродуктів, які були обліковані у відповідності до вимог Інструкції № 281, а облікові документи, які фіксують та підтверджують надходження та реалізацію нафтопродуктів на АЗС надані як під час обшуку так і в судовому засіданні при розгляді клопотання про накладення арешту на майно.

На переконання захисника, у клопотанні належним чином не доведено той факт, що вилучене майно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України, та має значення речових доказів для даного кримінального провадження.

Крім того, апелянт зазначав, що клопотання про арешт майна у даній справі подано прокурором поза межами 48-годинного строку, а саме 04.07.2023 (згідно відмітки канцелярії Шевченківського районного суду міста Києва), тобто майже через тиждень після проведення обшуку.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення захисника ОСОБА_6 в інтересах ТОВ «МС-2018», який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити, пояснення прокурора ОСОБА_5 , який заперечував проти задоволення апеляційної скарги та просив ухвалу слідчого судді залишити без змін, вивчивши матеріали судового провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга захисника ОСОБА_6 в інтересах ТОВ «МС-2018» задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Як убачається із наданих до суду апеляційної інстанції матеріалів судового провадження, Детективами Головного підрозділу детективів Бюро економічної безпеки України, під процесуальним керівництвом Офісу Генерального прокурора, здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000014 від 14.03.2023 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 204, ч. 3 ст. 212 КК України.

Згідно даних клопотання, органом досудового розслідування встановлено, що службові особи ПП «ТТ-Нафта» (код 37021932) у період з 01.04.2018 по 30.09.2020, в порушення вимог Податкового кодексу України, ухилились від сплати податку на прибуток у розмірі 15 313 143 грн. та податку на додану вартість у сумі 14 040 531 грн., що встановлено актом Головного управління Державної податкової служби у Чернігівській області від 12.04.2021 №1668/07/37021932 «Про результати документальної планової виїзної перевірки ПП «ТТ-Нафта» (код 37021932)». Загалом, службові особи ПП «ТТ-Нафта» (код 37021932) ухилились від сплати податків на суму 29 353 674 грн., які призвели до фактичного ненадходження до бюджету коштів в особливо великих розмірах.

Крім того, службові особи ПП «ТТ Нафта» організували незаконну діяльність з обігу підакцизних товарів, а саме здійснюють незаконне придбання у невстановлених осіб фальсифікованих паливно-мастильних матеріалів (ДП, бензин А 92, А 95) без документів, підтверджуючих якісні характеристики, з метою їх подальшого збуту через мережу власних автозаправних станцій на території Чернігівської області.

Як убачається із матеріалів судового провадження, ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 23.06.2023 надано дозвіл на проведення обшуку земельних ділянок, приміщень, будівель та споруд автозаправної станції за адресою: АДРЕСА_1, які, згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, на праві власності належать ОСОБА_9 , за місцем знаходження ПП «ТТ Нафта».

Згідно даних протоколу обшуку від 27.06.2023, складеного старшим детективом Територіального управління Бюро економічної безпеки ОСОБА_10 , цього ж дня у ході обшуку автозаправної станції за адресою: АДРЕСА_1, виявлено та вилучено речі та документи, у тому числі: Зразки рідини у скляних ємностях, об`ємом 1 л у кількості 6 штук; Документи фінансово-господарської діяльності ПП «ТТ-Нафта» та ТОВ «МС- 2018» на 122 арк.; Чеки, звіти на 13 арк.; Чорнові записи на 10 арк.; Печатку ТОВ «МС-2018»; Рідину (бензин А-92 Євро 5) у кількості 14 186,27 л; Рідину (бензин А-95 Євро 5) у кількості 14 494,09 л; Рідину (дизельне паливо Євро 5) у кількості 13 254,64 л.

Постановою детектива Головного підрозділу детективів Бюро економічної безпеки ОСОБА_11 від 28.06.2023 речі та документи, вилучені 27.06.2023 у ході обшуку за адресою: АДРЕСА_1, а саме: Зразки рідини у скляних ємностях, об`ємом 1 л у кількості 6 штук; Документи фінансово-господарської діяльності ПП «ТТ-Нафта» та ТОВ «МС- 2018» згідно додатку до протоколу (опису вилучених речей і документів) на 122 арк.; Чеки, звіти на 13 арк.; Чорнові записи на 10 арк.; Печатку ТОВ «МС-2018»; Рідину (бензин А-92 Євро 5) у кількості 14 186,27 л; Рідину (бензин А-95 Євро 5) у кількості 14 494,09 л; Рідину (дизельне паливо Євро 5) у кількості 13 254,64 л., визнано речовими доказами у кримінальному провадженні № 0000014 від 14.03.2023.

04.07.2023 прокурор першого відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення управління нагляду за додержанням законів органами Бюро економічної безпеки України Офісу Генерального прокурора ОСОБА_5 звернувся до слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва із клопотанням від 28.06.2023 про накладення арешту на майно, вилучене під час проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_1, а саме: Зразки рідини у скляних ємностях, об`ємом 1 л у кількості 6 штук; Документи фінансово-господарської діяльності ПП «ТТ-Нафта» та ТОВ «МС- 2018» згідно додатку до протоколу (опису вилучених речей і документів) на 122 арк.; Чеки, звіти на 13 арк.; Чорнові записи на 10 арк.; Печатку ТОВ «МС-2018»; Рідину (бензин А-92 Євро 5) у кількості 14 186,27 л (залишену на відповідальне зберігання оператору АЗС ОСОБА_7 ); Рідину (бензин А-95 Євро 5) у кількості 14 494,09 л (залишену на відповідальне зберігання оператору АЗС ОСОБА_7 ); Рідину (дизельне паливо Євро 5) у кількості 13 254,64 л (залишену на відповідальне зберігання оператору АЗС ОСОБА_7 ), із тимчасовим позбавленням права на відчуження, розпорядження та користування.

Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 11.07.2023 задоволено клопотання прокурора відділу та накладено арешт на майно, тимчасово вилучене 27.06.2023 під час проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_1, з позбавленням права на відчуження, розпорядження та користування, а саме на: Зразки рідини у скляних ємностях, об`ємом 1 л у кількості 6 штук; Документи фінансово-господарської діяльності ПП «ТТ-Нафта» та ТОВ «МС- 2018» згідно додатку до протоколу (опису вилучених речей і документів) на 122 арк.; Чеки, звіти на 13 арк.; Чорнові записи на 10 арк.; Печатку ТОВ «МС-2018»; Рідину (бензин А-92 Євро 5) у кількості 14 186,27 л (залишену на відповідальне зберігання оператору АЗС ОСОБА_7 ); Рідину (бензин А-95 Євро 5) у кількості 14 494,09 л (залишену на відповідальне зберігання оператору АЗС ОСОБА_7 ); Рідину (дизельне паливо Євро 5) у кількості 13 254,64 л (залишену на відповідальне зберігання оператору АЗС ОСОБА_7 ).

З такими висновками слідчого судді суду першої інстанції погоджується і колегія суддів апеляційної інстанції.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та справедливого рішення слідчий суддя, згідно ст. ст. 94, 132, 173 КПК України, повинен врахувати правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього конфіскації, в тому числі і спеціальної, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.

Згідно усталеної практики Європейського Суду з прав людини в контексті вищевказаних положень, володіння майном повинно бути законним (див. рішення у справі «Іатрідіс проти Греції» [ВП], заява N 31107/96, п. 58, ECHR 1999-II). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див. рішення у справі «Антріш проти Франції», від 22 вересня 1994 року, Series А N 296-А, п. 42, та «Кушоглу проти Болгарії», заява N 48191/99, пп. 49 - 62, від 10 травня 2007 року). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див., серед інших джерел, рішення від 23 вересня 1982 року у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції», пп. 69 і 73, Series A N 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див., наприклад, рішення від 21 лютого 1986 року у справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства», n. 50, Series A N 98).

У кожному конкретному кримінальному провадженні слідчий суддя, застосовуючи вид обтяження, в даному випадку арешт майна, має неухильно дотримуватись вимог закону. При накладенні арешту на майно слідчий суддя має обов`язково переконатися в наявності доказів на підтвердження вчинення кримінального правопорушення. При цьому, закон не вимагає аби вони були повними та достатніми на цій стадії кримінального провадження, однак вони мають бути такими, щоб слідчий суддя був впевнений у тому, що дані докази можуть дати підстави для пред`явлення обґрунтованої підозри у вчиненні того чи іншого злочину. Крім того, наявність доказів у кримінальному провадженні має давати слідчому судді впевненість в тому, що в даному кримінальному провадженні необхідно накласти вид обмеження з метою уникнення негативних наслідків.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Згідно ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

За правилами ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 ч. 2 цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України.

Відповідно до ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддями вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Як встановлено під час апеляційного розгляду, слідчий суддя обґрунтовано, у відповідності до вимог ст.ст. 131-132, 170-173 КПК України, задовольнив клопотання прокурора про накладення арешту на майно, тимчасово вилучене 27.06.2023 під час проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , з позбавленням права на відчуження, розпорядження та користування, з тих підстав, що вказане майно у встановленому законом порядку визнане речовими доказами у межах кримінального провадження № 0000014 від 14.03.2023, та відповідає критеріям, передбаченим ст. 98 КПК України.

Матеріали провадження свідчать, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою збереження речових доказів.

З огляду на наведене та враховуючи, що слідчим суддею першої інстанції ретельно перевірено майно, на яке прокурор просив накласти арешт і його відношення до матеріалів кримінального провадження, колегія суддів вважає, що слідчий суддя дійшов правильного висновку про наявність правових підстав для задоволення клопотання та накладення арешту на вилучені речі та документи, оскільки у даному кримінальному провадженні є всі підстави вважати, що незастосування арешту даного майна призвести до його втрати.

Таким чином, колегія суддів вважає, що слідчий суддя обґрунтовано наклав арешт на вказане майно, врахувавши і наслідки від вжиття такого заходу забезпечення кримінального провадження для інших осіб та забезпечивши своїм рішенням розумність і співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Колегія суддів звертає увагу, що слідчий суддя на даному етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх належності і допустимості, достатності та взаємозв`язку, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, чи існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення, яка може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження

У відповідності до змісту ст. 368 КПК України, питання щодо наявності чи відсутності складу кримінального правопорушення в діянні, правильності кваліфікації дій та винуватості особи в його вчиненні, а також оцінка належності та допустимості доказів вирішуються судом під час ухваленні вироку, тобто на стадії судового провадження.

З урахуванням наведеного, викладені в апеляційній скарзі доводи про відсутність доказів відношення вилученого майна (палива) до ПП «ТТ-Нафта», а також посилання на законність здійснення ТОВ «МС-2018» господарської діяльності з реалізації пального за адресою: АДРЕСА_1, є передчасними.

Перевірка наведених апелянтом обставин, збір доказів на їх підтвердження або спростування, і є метою подальшого проведення досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000014.

Сукупність долучених до клопотання прокурора матеріалів та викладені у клопотанні обставини на даному етапі досудового розслідування є достатніми для застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт майна, а питання наявності події та складу кримінального правопорушення підлягає вирішенню під час судового розгляду справи по суті.

Доводи апелянта про невідповідність вилученого майна критеріям речових доказів, є безпідставними, оскільки встановлені органом досудового розслідування фактичні обставини кримінального правопорушення у даному кримінальному провадженні, містять сукупність підстав та розумних підозр вважати, що на даному етапі досудового розслідування є підстави для обґрунтованого висновку, що вилучене майно відповідає ознакам речових доказів, зазначеним в ст. 98 КПК України, що згідно ч. 3 ст. 173 КПК України дає підстави для його арешту як речового доказу з метою збереження.

На переконання колегії суддів, матеріали провадження свідчать, що застосування зазначеного заходу забезпечення кримінального провадження є виправданим та необхідним у даному кримінальному провадженні.

Як убачається з положень ч. 7 ст. 236 КПК України, вилучені речі та документи, які не входять до переліку, щодо якого прямо надано дозвіл на відшукання в ухвалі про дозвіл на проведення обшуку, та не відносяться до предметів, які вилучені законом з обігу, вважаються тимчасово вилученим майном.

Згідно ч. 5 ст. 171 КПК України, клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено.

У разі тимчасового вилучення майна під час обшуку, огляду, здійснюваних на підставі ухвали слідчого судді, передбаченої статтею 235 цього Кодексу, клопотання про арешт такого майна повинно бути подано слідчим, прокурором протягом 48 годин після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, в якої його було вилучено.

З урахуванням наведеного, відсутність у переліку майна ТОВ «МС-2018», щодо якого прямо було надано дозвіл на відшукання в ухвалі слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 23.06.2023 про дозвіл на обшук земельних ділянок, приміщень, будівель та споруд автозаправної станції за адресою: АДРЕСА_1 , не є перешкодою для тимчасового вилучення такого майна та звернення у подальшому з клопотанням про арешт такого майна за умови дотримання вимог ч. 5 ст. 171 КПК України, а тому доводи апеляційної скарги у цій частині є безпідставними.

Посилання захисника на те, що клопотання про арешт майна подано прокурором із порушенням 48-годинного строку, встановленого ч. 5 ст. 171 КПК України для звернення з таким клопотанням, спростовується матеріалами судового провадження.

Так, згідно положень абзацу 2 ч. 5 ст. 171 КПК України, у разі тимчасового вилучення майна під час обшуку, огляду, здійснюваних на підставі ухвали слідчого судді, передбаченої статтею 235 цього Кодексу, клопотання про арешт такого майна повинно бути подано слідчим, прокурором протягом 48 годин після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, в якої його було вилучено.

Згідно даних протоколу обшуку (а.с.а.с. 74-80), обшук за адресою: АДРЕСА_1 проведено 27.06.2023 на підставі ухвали слідчого судді, постановленої в порядку ст. 235 КПК України. При цьому, відповідно до наявної в матеріалах судового провадження копії опису поштового відправлення (а.с. 88), клопотання подано до відділення поштового зв`язку 29.06.2023, тобто в строк, передбачений абзацом 2 ч. 5 ст. 171 КПК України.

Колегією судів не встановлено порушень слідчим суддею положень ст.ст. 170, 172-173 КПК України. Ухвала слідчого судді відповідає вимогам ч. 5 ст. 173, 372 КПК України, та містить у собі підстави та мотиви прийнятого рішення.

Інші зазначені в апеляційній скарзі доводи не можуть бути безумовними підставами для скасування ухвали слідчого судді.

Істотних порушень вимог КПК України, які б давали підстави для скасування ухвали слідчого судді, колегією не встановлено.

З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що слідчим суддею рішення прийнято у відповідності до вимог закону, слідчий суддя при розгляді клопотання з`ясував всі обставини, з якими закон пов`язує можливість накладення арешту на майно, а тому ухвалу слідчого судді необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Ураховуючи вищевикладене та керуючись ст. ст. 170, 171, 173, 376, 407, 418, 422 КПК України, колегія суддів,

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 в інтересах ТОВ «МС-2018» залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 11 липня 2023 року, - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню не підлягає.

Судді:

____________ ___________ ___________

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3