Номер провадження: 11-кп/813/1112/23
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.08.2023 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого - судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги засудженого ОСОБА_8 та його захисника ОСОБА_7 на ухвалу Малиновського районного суду м. Одеси від 01.03.2023 про відмову у задоволені клопотання засудженого ОСОБА_8 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання відносно:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , неодруженого, до засудження офіційно не працевлаштованого,

засудженого 11.02.2021 вироком Комінтернівського районного суду Одеської області 11.02.2021 за ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 15 ч. 3 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі,

встановив:

Зміст оскаржуваного судового рішення і встановлених обставин судом першої інстанції.

Зазначеною ухвалою суду першої інстанції відмовлено у задоволені клопотання засудженого ОСОБА_8 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання відносно ОСОБА_8 , засудженого 11.02.2021 вироком Комінтернівського районного суду Одеської області 11.02.2021 за ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 15 ч. 3 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що засуджений не довів своєю поведінкою і ставленням до праці своє виправлення.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.

Не погодившись з вказаним рішенням захисник ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу.

Доводи обґрунтовує тим, що на даний час не має підстав вважати, що ОСОБА_8 є суспільно небезпечною особою, яка втратила можливість бути повноцінним членом суспільства. Вказує, що за загальною характеристикою наданою адміністрацією колонії ОСОБА_8 є особою не конфліктною, дотримується правомірних та ввічливих взаємовідносин з персоналом, спальне місце та приліжкову тумбочку утримує у чистоті і порядку, має охайний зовнішній вигляд. Дбайливо ставиться до майна установи і предметів, якими користується при виконанні закони дорученої роботи, здійснює за ними належний догляд, використовує їх за призначенням. Згідно з довідкою про стягнення та заохочення у ОСОБА_8 не має стягнень взагалі, але має 6 заохочень згідно з наказами саме за сумлінну поведінку та ставлення до праці, зразкове виконання виробничих завдань, активну участь у соціально-корисній діяльності та за підсумкам роботи. Приймає участь у реалізації програм диференційованого виховного впливу «Духовне відродження».

Просить ухвалу суду першої інстанції скасувати та постановити нову, якою задовольнити клопотання засудженого ОСОБА_8 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

В апеляційній скарзі засуджений ОСОБА_8 зазначає, що не має стягнень, працює на будівництві, має заохочення.

Просить ухвалу суду першої інстанції скасувати та задовольнити подане клопотання.

Позиції учасників судового розгляду.

Заслухавши: суддю-доповідача, пояснення захисника, який підтримав подані апеляційні скарги у повному обсязі, прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційних скарг, вивчивши матеріали судового провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд доходить таких висновків.

Мотиви суду апеляційної інстанції.

Відповідно до вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, яке ухвалено згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим кодексом.

Згідно з п. 2 ч. 1ст. 537 КПК України під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати питання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_8 засуджений вироком Комінтернівського районного суду Одеської області від 11.02.2021 за ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 15 ч. 3 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі

Початок строку відбування покарання 28.08.2020.

Кінець строку відбування покарання 28.08.2023.

Відповідно до наданої характеристики ОСОБА_8 під час тримання в Одеському слідчому ізоляторі з 01.09.2020 по 23.04.2021 характеризувався посередньо, заохочень не мав, до дисциплінарної відповідальності не притягувався.

З 29.10.2021 по теперішній час відбуває покарання у ДУ «Одеська виправна колонія (№14)» м. Одеса, де загалом характеризується задовільно, був заохочений 6 (шість) разів, стягнень не має.

31.08.2022 засіданням комісії ДУ «Одеська виправна колонія (№14)» з розгляду матеріалів щодо умовно-дострокового звільнення, згідно ст. 81 КК України вирішено не направляти матеріали до райсуду з приводу умовно-дострокового звільнення відносно засудженого ОСОБА_8 як такого, що не довів своє виправлення.

Крім того, засуджений ОСОБА_8 був дев`ять разів судимий за тяжкі злочини проти власності, три з яких звільнявся умовно-достроково, а всі інші відбував реально, проте знову вчиняв новий злочин.

Зазначені дані надають підстави вважати, що відбуте ним покарання не досягло мети, визначеної ст. 50 КК України.

Колегія суддів вважає, що при вивченні поведінки засудженого ОСОБА_8 під час відбуття покарання, не вбачається суттєвої позитивної динаміки у його виправленні, оскільки вже неодноразово звільнявся умовно-достроково, одна на шлях виправлення не став та знову вчиняв кримінальні правопорушення, що свідчить на вперту та важко виправну поведінку засудженого.

Відповідно до вимог ст. 50, 65 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Згідно з положеннями ст. 81 КК України особу може бути умовно-достроково звільнено від відбування покарання, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення та відбув визначений законом строк покарання.

Відповідно до ч. 3 ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим: не менше двох третин строку покарання, призначеного судом за корупційний злочин середньої тяжкості, умисний тяжкий злочин чи необережний особливо тяжкий злочин, а також у разі, якщо особа раніше відбувала покарання у виді позбавлення волі за умисний злочин і до погашення або зняття судимості знову вчинила умисний злочин, за який вона засуджена до позбавлення волі.

Отже виконання призначеного покарання є доцільним тільки за тієї умови, що ним досягається поставлена в законі мета: крім кари, ще і виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів. Якщо ця мета може бути досягнута ще до закінчення призначеного судом строку покарання, то в подальшому у його виконанні відпадає необхідність. З огляду на це, закон передбачає можливість застосування судом умовно-дострокового звільнення від відбування покарання.

У постанові Пленуму Верховного Суду України від 26.04.2002 №2 «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» роз`яснено, що умовно дострокове звільнення від відбування покарання можливі лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. Умовно-достроковому звільненню підлягають ті засуджені, які протягом всього, а не певного періоду часу, сумлінною поведінкою і ставленням до праці довели своє виправлення і для цього дані беруться в їх сукупності.

Приймаючи до уваги встановлені судом обставини, а також відомості про особу засудженого та його поведінку протягом строку відбування покарання, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції перевіривши в сукупності наведені дані дійшов правильного висновку про те, що засуджений не довів своєю поведінкою і ставленням до праці своє виправлення, а тому клопотання засудженого є необґрунтованим.

Відповідно до ч. 3 ст. 407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвалу суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції має в тому числі право:1) залишити ухвалу без змін; 2) змінити ухвалу; 3) скасувати ухвалу повністю чи частково та ухвалити нову ухвалу або закрити кримінальне провадження; 4) скасувати ухвалу і призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

Порушень вимог кримінального та кримінального процесуального закону під час розгляду клопотання засудженого, які вказували на необхідність скасування ухвали суду першої інстанції встановлено не було.

За таких обставин, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано відмовив в умовно-достроковому звільненні засудженого ОСОБА_8 від відбування покарання у виді позбавлення волі.

Керуючись статтями 376, 404, 405, 407, 419, 537 КПК України, апеляційний суд,

постановив:

Апеляційні скарги засудженого ОСОБА_8 та його захисника ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу Малиновського районного суду м. Одеси від 01.03.2023 про відмову у задоволені клопотання засудженого ОСОБА_8 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання відносно ОСОБА_8 залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4