ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/2003/23 Справа № 182/846/23 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 травня 2023 року м.Кривий Ріг

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_7

захисника ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції кримінальне провадження № 0000049 за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 на ухвалу Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 24 квітня 2023 року, якою продовжено строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні відносно

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Нікополя Дніпропетровської області, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ,

та

ОСОБА_9

строком на 60 діб, тобто до 22.06.2023 року, -

УСТАНОВИЛА:

Короткий зміст оскарженого судового рішення та встановлені фактичні обставини

В провадженні Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області перебуває кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень - злочинів, передбачених ч. 3 ст. 27 ч. 2 ст. 307, ч. 2 ст. 27 ч. 2 ст. 307, ч. 3 ст. 27 ч. 2 ст. 306, ч. 2 ст. 27 ч. 2 ст. 306, ч. 2 ст. 306, ч. 2 ст. 307 КК України, ОСОБА_9 у вчиненні кримінальних правопорушень - злочинів, передбачених ч. 3 ст. 27 ч. 2 ст. 307, ч. 2 ст. 27 ч. 2 ст. 307, ч. 3 ст. 27 ч. 2 ст. 306, ч. 2 ст. 27 ч. 2 ст. 306, ч. 2 ст. 306, ч. 2 ст. 307 КК України.

Ухвалою Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 24.04.2023 року продовжено строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_7 та ОСОБА_9 на 60 діб, тобто до 22.06.2023 року.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала

У своїй апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_7 вказує, що ухвала незаконна та підлягає скасуванню. Зауважує, що прокурором не доведено існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України. Звертає увагу на те, що до ув`язнення мав постійне місце мешкання, де мешкав з матір`ю, дружиною та братами. Вказує, що при затриманні були грубо порушені його права. Просить увалу скасувати та обрати менш суворий запобіжний захід.

Позиції учасників судового провадження

Обвинувачений та його захисник підтримали свою апеляційну скаргу та просили її задовольнити.

Прокурор заперечував проти задоволення апеляційної скарги обвинуваченого.

Мотиви суду

Заслухавши суддю-доповідача, учасників судового розгляду, перевіривши матеріали провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню за таких підстав.

Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Оскільки рішення суду першої інстанції оскаржує виключно обвинувачений ОСОБА_10 , суд апеляційної інстанції не переглядає ухвалу суду в частині, що стосується ОСОБА_9 .

У відповідності до статті 29 Конституції України ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

Статтею 21 Конституції України встановлено, що усі люди вільні і рівні у своїй гідності та правах.

Європейський суд з прав людини неодноразово у своїй практиці підкреслював основоположний характер гарантій прав людини, що містяться в статті 5 Конвенції, оскільки вони призначені для зведення до мінімуму ризику свавілля та гарантування верховенства права.

Метою статті 5 Конвенції є захист особи від свавільного арешту і тримання під вартою, захист публічного порядку, що вимагає забезпечення покарання осіб, що вчинили злочин.

Згідно ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Положеннями ст. 331 КПК України регламентовано процедуру продовження строку запобіжного заходу під час судового розгляду.

Змістовний аналіз даної норми вказує, що під час вирішення даного питання слід використовувати положення, що передбачають порядок обрання запобіжного заходу під час досудового розслідування.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні обвинуваченим злочину;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Розглядаючи 24 квітня 2023 року під час судового розгляду кримінального провадження клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 суд дійшов висновку про доцільність продовження цього запобіжного заходу, обґрунтувавши його у судовому рішенні. При цьому, суд врахував те, що ОСОБА_7 обґрунтовано підозрювався, а наразі обвинувачується у вчиненні ряду злочинів, зокрема особливо тяжкого, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі строком від 8 до 15 років.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що в обґрунтування прийнятого рішення щодо продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо обвинуваченого суд зазначив, що обвинуваченому доцільно продовжити дію обраного щодо нього запобіжного заходу, оскільки на час розгляду справи не відпали підстави вважати, що існують ризики, передбачені ст. 177 КПК України, які були підставою для обрання запобіжного заходу, а саме ризики переховуватися від суду, враховуючи тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому у разі визнання його винуватим в інкримінованих йому кримінальних правопорушенннях (зокрема позбавлення волі на строк до 15 років); ризики вчинити інше кримінальне правопорушення або іншим чином перешкоджати кримінальному провадженню, оскільки обвинувачений офіційно не працевлаштований, законного джерела прибутку не має.

Колегія суддів вважає, що обраний щодо обвинуваченого запобіжний захід у виді тримання під вартою відповідає особі обвинуваченого, характеру та тяжкості кримінального правопорушення, що йому інкримінується, не дає можливості перешкоджати інтересам правосуддя, а також відповідає практиці Європейського суду з прав людини та менш суворий запобіжний захід не забезпечить належної процесуальної поведінки обвинуваченого.

Однією з важливих гарантій здійснення проголошеного ст.ст. 3, 27 Конституції України права людини на життя і здоров`я є беззастережне виконання вимог кримінального процесуального закону щодо забезпечення прав потерпілих від зазначених злочинів.

Обвинувачення, висунуте ОСОБА_7 стосується вчинення останнім ряду злочинів у сфері незаконного обігу наркотичних засобів, в тому числі шляхом відмивання коштів, отриманих від вказаної діяльності, що вказує на поширення ОСОБА_7 такого негативного соціального явища як наркоманія. Тому при застосуванні запобіжних заходів суд враховує дану обставину в якості фактору, який невілює застосування іншого запобіжного заходу.

Розглядаючи можливість застосування до обвинуваченого будь-якого альтернативного запобіжного заходу, колегія суддів зазначає, що застосування інших запобіжних заходів не забезпечить належної процесуальної поведінки обвинуваченого та зумовить високу ймовірність продовження ним протиправних дій. Таким чином, доводи апеляційної скарги в цій частині є безпідставними.

Доводи апеляційної скарги щодо наявності у обвинуваченого постійного місця проживання, проживання з матір`ю та дружиною не були стримуючим фактором під час ймовірного вчинення ним кримінальних правопорушень, в яких він обвинувачується, тому не будуть запобіжником в майбутньому.

Колегія суддів не вдається до розгляду доводів апеляційної скарги в частині оскарження змісту обвинувачення, пред`явленого ОСОБА_7 , оскільки це виходить за межі ст. 422-1 КПК України.

Отже, на даний час продовжують існувати обставини, які були підставою для обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою стосовно обвинуваченого ОСОБА_7 у цьому кримінальному провадженні, наявні ризики, передбачені ст. 177 КПК України, не зменшилися.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що зміна або застосування більш м`якого запобіжного заходу не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого ОСОБА_7 і виключити ризики, пов`язані із звільненням його з-під варти.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які б були підставою для скасування ухвали суду, колегією суддів не встановлено. Тому апеляційні вимоги задоволенню не підлягають.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 405, 407, 422-1 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 24 квітня 2023 року, якою продовжено строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_7 на 60 діб, тобто до 22 червня 2023 року - залишити без змін.

Судді: