Справа №590/347/23
Провадження №1-кп/590/71/23
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 травня 2023 року смт. Ямпіль

Ямпільський районний суд Сумської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора: ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в с-щі Ямпіль Сумської області кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000216 від 23.02.2023 року за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Свеса Ямпільського району Сумської області, українця, громадянина України, з сердньою освітою, одруженого, має на утриманні одну неповнолітню дитину, офіційно не працевлаштованого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично прожаваючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, -

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.336 КК України,

ВСТАНОВИВ:

У зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022 введено воєнний стан на всій території України. Указом Президента України від 12.08.2022 №573/2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 год. 30 хв. 23 серпня 2022 року строком на 90 діб. На підставі указу президента України №69/2022 від 24.02.2022 терміном на 90 діб, з метою забезпечення оборони держави, підтримання бойової і мобілізаційної готовності Збройних Сил України та інших військових формувань, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до частини другої статті 102, пунктів 1, 17, 20 частини першої статті 106 Конституції України було оголошено та проведено загальну мобілізацію. Крім того, на підставі указу президента України №342/2022 від 17.05.2022 строк дії загальної мобілізації було продовжено на 90 діб.

Відповідно до статті 65 Конституції України, захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України. Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.

Відповідно до ст.22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», громадяни зобов`язані з`являтися за викликом до територіального центру комплектування та соціальної підтримки, для взяття на військовий облік військовозобов`язаних чи резервістів, визначення їх призначення на особливий період. Під час мобілізації громадяни зобов`язані з`явитися до військових частин або на збірні пункти територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строки, зазначені в отриманих ними документах (мобілізаційних розпорядженнях, повістках керівників територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки), або у строки, визначені командирами військових частин.

Установлено, що ОСОБА_4 24.01.2023 пройшов військово-лікарську комісію за результатом огляду якої визнаний придатним до військової служби. Цього ж дня, 24.01.2023 близько 12:00 год. після проходження військово лікарської комісії в приміщенні кабінету №2 ІНФОРМАЦІЯ_2 в АДРЕСА_2 , ОСОБА_4 в присутності свідків було запропоновано отримати повістку на відправку (команда №А-2900 ВОС№954647), відповідно до якої йому необхідно 27.01.2023 о 06:00 год. з`явитись з речами до ІНФОРМАЦІЯ_2 для призову на військову службу під час мобілізації.

Також, ОСОБА_4 було ознайомлено зі статтею 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», відповідно до якої він не має права на відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації. Крім того, ОСОБА_4 було попереджено про можливість притягнення до кримінальної відповідальності у разі відмови. Від отримання вказаної повістки ОСОБА_4 , відмовився. Після цього, ОСОБА_4 сказав, що вийде з приміщення ІНФОРМАЦІЯ_2 на двір до свого автомобіля за документами та повернеться для складання акту відмови від отримання повістки, однак останній не повернувся. В подальшому інспектор відділення рекрутенгу та комплектування ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_5 разом зі свідками ОСОБА_6 та ОСОБА_7 виїхав за місцем мешкання ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_1 , де зі свого будинку вийшов ОСОБА_4 сказавши, що відмовляється отримувати повістку на відправку та проходити службу. У зв`язку з чим в с. Імшана, Шосткинського району, Сумської області в присутності свідків було складено акт відмови від отримання повістки, в якому ОСОБА_4 відмовився ставити свій підпис про ознайомлення. Таким чином, ОСОБА_4 , діючи з прямим умислом, знаючи про призов його за мобілізацією, будучи придатним за станом здоров`я до призову на військову службу під час мобілізації, а також будучи належним чином оповіщеним про час та місце прибуття на відправку до військової частини, не маючи правових підстав на відстрочку чи звільнення від призову під час мобілізації, не бажаючи виконувати свій військовий обов`язок, маючи умисел на ухилення від призову під час мобілізації у зазначений у повістці час, а саме о 06-00 год. 27.01.2023 до ІНФОРМАЦІЯ_2 без поважних причин не з`явився та таким чином ухилився від призову під час мобілізації, тобто не виконав загальний військовий обов`язок захисту Вітчизни, покладений на нього як на громадянина України згідно ст.65 Конституції України.

Обвинувачений ОСОБА_4 в судовому засіданні вину у вчиненні інкримінованого йому злочину визнав повністю та надав суду чіткі та послідовні покази з цього приводу, пояснивши, що йому відомо, що в Україні діє воєнний стан, який введено з 24 лютого 2022 року. Надав покази, що 24.01.2023 він пройшов військово-лікарську комісію за результатом огляду якої визнаний придатним до військової служби. Цього ж дня, 24.01.2023 близько 12:00 год. після проходження військово-лікарської комісії в приміщенні кабінету №2 ІНФОРМАЦІЯ_2 в АДРЕСА_2 , йому в присутності свідків йому було запропоновано отримати повістку на відправку, відповідно до якої йому необхідно 27.01.2023 о 06:00 год. з`явитись з речами до ІНФОРМАЦІЯ_2 для призову на військову службу під час мобілізації. Від отримання вказаної повістки він відмовився. Після цього, він сказав, що вийде з приміщення ІНФОРМАЦІЯ_2 на двір до свого автомобіля за документами та повернеться для складання акту відмови від отримання повістки, однак він не повернувся. Після, до нього додому приїхали інспектор відділення рекрутенгу та комплектування ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_5 разом зі свідками, де він зі свого будинку вийшов та сказав, що відмовляється отримувати повістку на відправку та проходити службу, у зв`язку з чим в АДРЕСА_1 в присутності свідків було складено акт відмови від отримання повістки, в якому він відмовився ставити свій підпис про ознайомлення. Визнав, що знаючи про призов його за мобілізацією, будучи придатним за станом здоров`я до призову на військову службу під час мобілізації, а також будучи належним чином оповіщеним про час та місце прибуття на відправку до військової частини, не маючи правових підстав на відстрочку чи звільнення від призову під час мобілізації, не бажаючи виконувати свій військовий обов`язок, маючи умисел на ухилення від призову під час мобілізації у зазначений у повістці час, а саме о 06-00 год. 27.01.2023 до ІНФОРМАЦІЯ_2 без поважних причин не з`явився та таким чином ухилився від призову під час мобілізації. Йому співробітниками центру комплектування були роз`яснені наслідки такої відмови, але це не змінило його рішення. Причинами чому так вчинив зазначив, що має малолітню дитину та займається її утриманням та вихованням. Раніше військову службу не проходив, тому немає відповідних навиків та йому страшно за своє життя та здоров`я. Зараз щодо вчиненого щиро кається, просить суворо його не карати, готовий нести відповідальність за злочин.

Заслухавши пояснення обвинуваченого, з`ясувавши думку учасників судового провадження, за згодою обвинуваченого суд відповідно до ч.3 ст.26 та ч.3 ст.349 КПК України визнав за недоцільне досліджувати докази стосовно тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються, з`ясувавши правильне розуміння обвинуваченим змісту цих обставин за відсутності сумнівів у добровільності його позиції, роз`яснивши йому, що у такому випадку він буде позбавлений права оспорювати ці фактичні обставини в апеляційному порядку, суд обмежився допитом обвинуваченого, дослідженням зібраних досудовим слідством матеріалів, що характеризують особу обвинуваченого, стосуються речових доказів.

Таким чином, суд вважає вину обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні вказаного кримінального правопорушення доведеною повністю та його дії кваліфікує за ст.336 КК України, що виразились в ухиленні від призову на військову службу під час мобілізації.

Згідно ст.337 КПК України суд діє в межах висунутого обвинувачення.

Згідно з п.3 ч.1 ст.65 КК України суд, призначаючи покарання, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Так, обвинувачений ОСОБА_4 у відповідності до положень ст.12 КК України вчинив нетяжкий злочин, у вчиненому розкаявся, на обліку у лікаря-психіатра та у лікаря-нарколога не перебуває, перебуває на обліку військовозобов`язаних запасу, не проходив військову службу, раніше не судимий, за місцем мешкання характеризується позитивно.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_4 згідно ст.66 КК України, є визнання вини, щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину і це об`єктивно встановлено під час судового розгляду, виходячи з поведінки особи протягом судового провадження, його відвертого визнання вини, сорому з приводу вчинку.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_4 згідно ст.67 КК України, не встановлено.

Відповідно до ч.1 ст.8 Конституції України в Україні діє принцип верховенства права.

Відповідно до п.1 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, суди мають суворо додержуватися вимог ст.65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових кримінальних правопорушень. При цьому суд також враховує, що відповідно до ст.50 КК України покарання є заходом примусу та полягає в передбаченому законом обмеженні прав та свобод засудженого та у відповідності до ч.2 ст.50 КК України має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, запобігання вчиненню нових злочинів.

При розгляді даного кримінального провадження суд керувався принципами Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, згідно ст.6 якої кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом; кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

З урахуванням наведеного, конкретних обставин справи, особи обвинуваченого, який раніше не судимий, за місцем мешкання характеризується позитивно, має на утриманні малолітню дитину - сина ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , його ставлення до вчиненого, повне визнання вини, обставини, які пом`якшують покарання та відсутність обставин, що обтяжують покарання, враховуючи роз`яснення, надані в п.2, п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», суд вважає, що при обранні покарання обвинуваченому слід визначити покарання, у виді позбавлення волі на певний строк, при цьому враховуючи вказані обставини, суд вважає, що покарання призначене ОСОБА_4 можливе із застосуванням ст.75 КК України, у виді позбавлення волі зі звільненням від відбування призначеного покарання з випробуванням, поклавши на нього обов`язки, передбачені п.1, п.2 ч.1 та п.2 ч.2 ст.76 КК України. Обрана підсудному міра покарання буде необхідною і достатньою для його виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень, відповідатиме меті покарання, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між захищуваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягується до кримінальної відповідальності.

Підстав для застосування до ОСОБА_4 положень ст.69 КК України, а саме призначення покарання нижче нижчої межі встановленої санкцією статті, суд не вбачає.

Доля речових доказів підлягає вирішенню в порядку ст.100 КПК України.

Судові витрати у кримінальному провадженні відсутні.

Враховуючи відсутність клопотання про застосування запобіжного заходу, а також відсутність відомостей про наявність ризиків, передбачених ст.177 КК України, суд не вбачає підстав для застосування до обвинуваченого запобіжного заходу до набрання вироком суду законної сили.

Керуючись п.1, п.2, п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», ч.3 ст.349, ст.ст.368, 370, 371, 373, 374 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.336 КК України та призначити покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання з випробуванням, з іспитовим строком на 1 (один) рік.

Покласти на ОСОБА_4 обов`язки, передбачені ст.76 КК України, а саме:

п.1.п.2 ч.1 ст.76 КК України:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

п.2 ч.2 ст.76 КК України:

- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

До вступу вироку в законну силу запобіжний захід ОСОБА_4 не обирати.

Речові докази:

- повістку на призов від 24.01.2023 на ім`я ОСОБА_4 , 1991 року народження, на 1 арк.; акт відмови отримання повістки на відправку від 24 січня 2023 року ОСОБА_4 , 1991 року народження, на 1 арк., що зберігаються при матеріалах кримінального провадження за №0000216 від 23.02.2023 залишити в матеріалах кримінального провадження №0000216 від 23.02.2023.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав, передбачених статтею 394 КПК України, до Сумського апеляційного суду через Ямпільський районний суд Сумської області шляхом подання апеляційної скарги протягом 30 днів з моменту його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копію вироку негайно після його проголошення вручити прокурору, обвинуваченому.

Суддя: ОСОБА_1