Справа № 342/839/23
Провадження № 1-кп/342/140/2023
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 липня 2023 року м. Городенка

Городенківський районний суд Івано-Франківської області у складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2

розглянувши у порядку спрощеного провадження без проведення судового розгляду у судовому засіданні у залі суду міста Городенка кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000070 від 26.06.2023 про обвинувачення

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Кунисівці Городенківського району Івано-Франківської області, зареєстрований та проживає по АДРЕСА_1 , громадянина України, із середньою освітою, непрацюючого, одруженого, на утриманні неповнолітніх дітей немає, раніше несудимого,

у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.190 КК України,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_3 перебуває на обліку в Управлінні праці та соціального захисту населення Городенківської РДА (на даний час - Городенківський відділ адміністративного забезпечення Управління соціального захисту населення Коломийської РДА) з червня 2017 року у статусі «особа, яка проживає разом з особою з інвалідністю І чи ІІ групи внаслідок психічного розладу, яка за висновком лікарської комісії медичного закладу потребує постійного стороннього догляду, на догляд за нею» у зв`язку із здійсненням догляду за братом ОСОБА_3 , який є особою з інвалідністю ІІ групи внаслідок психічного розладу.

01.06.2017 року ОСОБА_3 особисто звернувся до Управління праці та соціального захисту населення Городенківської РДА із заявою про призначення усіх видів соціальної допомоги, компенсацій та пільг, із відміткою «допомога на догляд (щомісячна грошова допомога особі, яка проживає разом з особою з інвалідністю І чи ІІ групи внаслідок психічного розладу, який за висновком лікарської комісії медичного закладу потребує постійного стороннього догляду, на догляд за ним)». За результатами розгляду заяви рішенням управління праці та соціального захисту населення Городенківської РДА від 01.06.2017 року призначено зазначену допомогу, оскільки відповідно до висновку лікарської комісії медичного закладу ОСОБА_3 потребує постійного стороннього догляду.

Згідно п.7 Постанови Кабінету Міністрів України №1192 від 02.08.2000 «Про надання щомісячної грошової допомоги особі, яка проживає разом з собою з інвалідністю І чи ІІ групи внаслідок психічного розладу, яка за висновком лікарської комісії медичного закладу потребує постійного стороннього догляду, на догляд за нею» (далі - Постанова) особа ставить свій підпис та дату про ознайомлення, крім іншого, під наступним текстом: мене повідомлено, що в разі зміни обставин, які можуть вплинути на отримання мною соціальної допомоги, компенсації та пільг, я зобов`язуюсь повідомити органи праці та соціального захисту населення». Відповідно до абз.3 п.8 Постанови для продовження виплати допомоги на догляд на наступний строк подаються документи, зазначені у п.7 цього Порядку, крім висновку лікарської комісії медичного закладу щодо необхідності постійного стороннього догляду за особою з інвалідністю І чи ІІ групи внаслідок психічного розладу у разі, коли строк, на який видано висновок, не зазначено.

Однак ОСОБА_3 , маючи умисел на корисливий мотив та незаконне заволодіння чужим майном, а саме державними коштами у вигляді допомоги особі, яка проживає разом з особою з інвалідністю І чи ІІ групи внаслідок психічного розладу, яка за висновком лікарської комісії медичного закладу потребує постійного стороннього догляду, на догляд за нею, достовірно знаючи, що у разі припинення здійснення догляду або за наявності інших причин, що впливають на призначення та виплату компенсаційної виплати, особа зобов`язана вчасно повідомити управління праці та соціального захисту населення Городенківської РДА, не повідомивши вказане управління про виїзд за кордон у період часу з 09.07.2019 по 09.12.2019, з 24.07.2020 по 20.10.2020 та з 31.07.2021 по 26.10.2021 виїжджав за межі території України, та відповідно не виконував у вказані періоди часу покладені на нього обов`язки та шляхом обману, умисно приховав відомості, які мають суттєве значення для призначення компенсаційних виплат по догляду за братом, особою з інвалідністю ІІ групи - ОСОБА_3 , внаслідок чого заволодів грошовими коштами державного бюджету на загальну суму 29 355 гривень.

Дії обвинуваченого ОСОБА_3 органом досудового розслідування кваліфіковано за ч.1 ст.190 КК України як заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство).

Прокурор ОСОБА_4 подав до суду клопотання про розгляд обвинувального акту у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000070 від 26.06.2023 про обвинувачення ОСОБА_3 у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.190 КК України, у порядку спрощеного провадження без проведення судового розгляду у судовому засіданні та без його участі.

Відповідно до вимог ч.3 ст. 302 КПК України до обвинувального акту додано розписки про отримання копії обвинувального акту та реєстру матеріалів досудового розслідування, підписаних ОСОБА_3 , його захисником - адвокатом ОСОБА_5 , розписки про ознайомлення з матеріалами досудового розслідування кримінального проступку та отримання копії матеріалів дізнання, підписаних ОСОБА_3 , його захисником - адвокатом ОСОБА_5 , представником потерпілого - ОСОБА_6 , заяву обвинуваченого ОСОБА_3 , складену у присутності захисника - адвоката ОСОБА_5 , та підписаною ним та захисником щодо беззаперечного визнання ОСОБА_3 винуватості у вчиненні інкримінованого йому кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.190 КК України, згоди із встановленими досудовим розслідуванням обставинами, ознайомлення з обмеженням права апеляційного оскарження згідно з ч.2 ст.302 КПК України та згоди з розглядом обвинувального акту у спрощеному провадженні без проведення судового розгляду у судовому засіданні.

Представник потерпілого - Управління соціального захисту населення Коломийської РДА ОСОБА_6 , відповідно до поданої нею заяви, згодна із встановленими під час досудового розслідування обставинами, ознайомлена з обмеженням права апеляційного оскарження згідно з ч.2 ст. 302 КПК України, та не заперечила проти розгляду обвинувального акту у спрощеному провадженні без проведення судового розгляду у судовому засіданні та за відсутності всіх учасників розгляду за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.190 КК України.

Крім того, до обвинувального акту додані матеріали досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000070 від 26.06.2023 про обвинувачення ОСОБА_3 у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.190 КК України, у тому числі документи, які засвідчують беззаперечне визнання обвинуваченим своєї винуватості.

Ухвалою судді від 18.07.2023 року розгляд обвинувального акту у кримінальному провадженні № 0000070 від 26.06.2023 року щодо ОСОБА_3 про обвинувачення його у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.190 КК України, призначено у спрощеному провадженні без проведення судового розгляду у судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження.

Відповідно до частини 4 ст.107 КПК України, в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

За вимогами частини 2 ст. 382 КПК України, вирок суду за результатами спрощеного провадження ухвалюється в порядку, визначеному цим Кодексом, та повинен відповідати загальним вимогам до вироку суду. У вироку суду за результатами спрощеного провадження замість доказів на підтвердження встановлених судом обставин зазначаються встановлені органом досудового розслідування обставини, які не оспорюються учасниками судового провадження.

На підставі встановлених органом досудового розслідування обставин, які не оспорюються учасниками судового провадження у поданих заявах, беручи до уваги беззаперечне визнання обвинуваченим своєї винуватості в інкримінованому йому діянні, суд вважає доведеним заволодіння ОСОБА_3 чужим майном шляхом обману (шахрайство) - вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.190 КК України.

Діяння, окреслене диспозицією ч.1ст.190 КК України, відповідно до ст.12 КК України, відноситься до категорії кримінальних проступків.

Визначені у ст. 65 КК України загальні засади призначення покарання наділяють суд правом вибору однієї із форм реалізації кримінальної відповідальності призначити покарання або звільнити від покарання чи від його відбування, а також призначення покарання нижчого, ніж передбачене санкцією статті (частини статті), завданням якої є виправлення та попередження нових злочинів. Ця функція за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки потребує врахування та оцінки конкретних обставин справи, ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного, обставин, що впливають на покарання.

При цьому повноваження суду (його права та обов`язки), надані державою, щодо обрання між альтернативними видами покарань у встановлених законом випадках та інтелектуально-вольова владна діяльність суду з вирішення спірних правових питань, враховуючи цілі та принципи права, загальні засади судочинства, конкретні обставини справи, дані про особу винного, справедливість обраного покарання тощо, визначають поняття «судова дискреція» (судовий розсуд) у кримінальному судочинстві.

Дискреційні повноваження суду повинні відповідати принципу верховенства права з обов`язковим обґрунтуванням обраного рішення у процесуальному документі суду, про що зазначив Верховний Суду у постанові від 13.08.2020 року у справі № 716/1224/19.

Відповідно до ст. 65 КК України суд, призначаючи покарання, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Згідно матеріалів кримінального провадження, обвинувачений ОСОБА_3 по місцю проживання характеризується позитивно, не знаходиться на диспансерному обліку у наркологічному та психіатричному кабінетах КНП «Городенківська БЛІЛ» Городенківської міської ради.

Обставиною, що відповідно до ст.66 КК України пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненому кримінальному правопорушенні є щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення та добровільне відшкодування завданого збитку.

Обставин, що відповідно до ст.67 КК України обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , судом не встановлено.

Судом встановлено, що завдану кримінальним правопорушенням матеріальну шкоду на загальну суму 29 355 гривень, обвинувачений ОСОБА_3 відшкодував повністю, про що свідчить копія квитанції №9311-5321-5321-2888 від 13.07.2023 на загальну суму 29 355 гривень, платник ОСОБА_3 , отримувач: Управління соціального захисту населення Коломийської РДА, призначення платежу: повернення коштів від ОСОБА_3 , що знаходиться в матеріалах кримінального провадження.

Також у матеріалах кримінального провадження є заява представника потерпілого - ОСОБА_6 про відшкодування збитків ОСОБА_3 у повному обсязі.

Відповідно до ст. 65 КК України, пункту 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» (далі - Постанова) суд, призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку має дотримуватись вимог кримінального закону й зобов`язаний враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Призначене покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого і попередження нових злочинів.

За вчинення проступку, передбаченого санкцією ч.1 ст.190 КК України, передбачено покарання у виді штрафу від двох тисяч до трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадськими роботами на строк від двохсот до двохсот сорока годин, або виправними роботами на строк до двох років, або обмеженням волі на строк до трьох років.

При призначенні покарання ОСОБА_3 суд, дотримуючись принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, враховує обставини вчиненого ним кримінального проступку, його наслідки, які не є тяжкими, особу обвинуваченого, те, що він раніше несудимий, його вік та стан здоров`я, пом`якшуючі покарання обставини (щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, добровільне відшкодування завданого збитку) та відсутність обставин, що обтяжують покарання, а також вимоги ст. 50 КК України, що метою покарання є не тільки кара, а також виправлення засудженого та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень, та вважає необхідним та достатнім для виправлення ОСОБА_3 призначити покарання у межах санкції ч.1 ст.190 КК України, яка передбачає відповідальність за вчинене.

Відповідно до абз.4 п.2 Постанови, призначаючи покарання у виді штрафу або виправних робіт і визначаючи розмір та строки відповідного покарання, суди мають враховувати майновий стан підсудного, наявність на його утриманні неповнолітніх дітей, батьків похилого віку тощо.

Згідно ч. 1 ст. 53 КК України, штраф - це грошове стягнення, що накладається судом у випадках і розмірі, встановлених в Особливій частині цього Кодексу, з урахуванням положень частини другої цієї статті.

Згідно ч. 2 ст. 53 КК України, розмір штрафу визначається судом залежно від тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та з урахуванням майнового стану винного в межах від тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян до п`ятдесяти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, якщо статтями Особливої частини цього Кодексу не передбачено вищого розміру штрафу.

Доцільність призначення обвинуваченому покарання у виді штрафу обґрунтовується тим, що хоча матеріали кримінального провадження не містять відомостей щодо місця праці обвинуваченого, однак ОСОБА_3 є особою середнього віку, працездатним, тому призначена міра покарання стимулюватиме останнього на пошуки місця роботи задля отримання заробітку, є необхідним та достатнім заходом примусу, попереджуватиме вчинення нових кримінальних правопорушень та сприятиме дотриманню обвинуваченим правослухняної поведінки у майбутньому.

Крім цього, на переконання суду, призначене покарання забезпечує дотримання балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.

Запобіжний захід до обвинуваченого не обирався.

Процесуальні витрати у кримінальному провадженні відсутні.

Керуючись ст.12, ч.1 ст.190 КК України, ст.ст. 369-371, 373-374, 381-382, 394 КПК України, суд

у х в а л и в:

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.190 КК України, та призначити йому покарання у виді штрафу у розмірі двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 34 000 (тридцять чотири тисячі) гривень.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржений до Івано-Франківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок, ухвалений за результатами спрощеного провадження не може бути оскаржений у апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, недослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.

Копія вироку за результатами розгляду обвинувального акту щодо вчинення кримінального проступку не пізніше дня, наступного за днем його ухвалення, надсилається учасникам судового провадження.

Суддя ОСОБА_1