В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 травня 2023 року м. Бориспіль

Бориспільський міськрайонний суд Київської області у складі головуючого судді

ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , потерпілого ОСОБА_6

розглянув у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 0000402 від 24.02.2023 за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України,

в с т а н о в и в :

Відповідно до Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 № 64/2022 на території України введено воєнний стан на строк 30 діб. У подальшому строк дії воєнного стану в Державі неодноразово продовжувався, востаннє - Указом Президента строк дії воєнного стану в Україні продовжено 14.02.2023 № 58/2023 з 05 год. 30 хв. на 90 діб до 20.05.2023.

24.02.2023 приблизно о 14 год. ОСОБА_7 , будучи особою, яка раніше вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ст..186 КК України, перебуваючи біля під`їзду № 1 по АДРЕСА_3 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, з метою проникнення у зазначений під`їзд, набрав комбінацію цифр на домофоні дверей під`їзду та, представившись кур`єром з доставки питної води, зайшов до вказаного під`їзду. Перебуваючи на першому поверсі під`їзду, ОСОБА_4 побачив велосипед марки «ARDIS» Hiland, 24, у зв`язку із чим в нього виник умисел на викрадення вищевказаного велосипеда. Реалізуючи свій протиправний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, діючи повторно, з проникненням у інше приміщення, в умовах воєнного стану, таємно та з корисливих мотивів, з метою незаконного збагачення, усвідомлюючи, що його дії носять незаконний та протиправний характер, переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, ОСОБА_4 викрав вищевказаний велосипед та в подальшому розпорядився викраденим майном на власний розсуд. Відповідно до висновку судової товарознавчої експертизи № СЕ-19/111-23/10611-ТВ від 07.03.2023 року ОСОБА_4 спричинив матеріальну шкоду ОСОБА_6 у розмірі 9113 гривень 42 копійки.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 повністю визнав свою вину у вчиненні злочину та підтвердив, що дійсно 24.02.2023, він, перебуваючи біля під`їзду № 1 по АДРЕСА_3 , набрав комбінацію цифр на домофоні дверей та представившись кур`єром зайшов до під`їзду. Перебуваючи на першому поверсі під`їзду, він побачив велосипед марки «ARDIS», Hiland, 24, який захотів викрасти. Переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, ОСОБА_4 викрав вищевказаний велосипед та в подальшому розпорядився ним на власний розсуд. Вартість викраденого велосипеда, розмір заподіяної шкоди обвинувачений не оспорює. Також, він погоджується із такими кваліфікуючими ознаками, як повторність та проникнення у інше приміщення, проте просив суд суворо не карати.

Під час судового розгляду обвинувачений, захисник та прокурор не висловили жодних заперечень щодо встановлених обставин, у зв`язку із чим, на підставі ч. 3 ст. 349 КПК України судом визнано недоцільним дослідження доказів стосовно тих обставин, які ніким не оспорюються. На виконання вимог ч. 3 ст. 349 КПК України судом з`ясовано чи правильно розуміють учасники судового провадження зміст цих обставин, суд переконався у добровільності їх позиції та роз`яснив учасникам судового провадження, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Суд встановив, що ОСОБА_8 є особою яка раніше вчинила злочин, передбачений ст. 186 КК України, тому що вироком Житомирського районного суду Житомирської області від 24.09.2012 року ОСОБА_9 засуджено за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, судимість за це кримінальне правопорушення не знято і не погашено. З огляду на викладене, суд погоджується із доводами прокурора щодо наявності в діях ОСОБА_10 такої кваліфікуючої ознаки як повторність.

Також, правильним є твердження сторони обвинувачення щодо наявності в діях ОСОБА_10 кваліфікуючої ознаки «проникнення у інше приміщення». Вирішуючи питання про наявність у діях особи ознаки «проникнення» при вчиненні крадіжки, слід звертати увагу на наявність умислу на заволодіння чужим майном. Дана кваліфікуюча ознака має місце лише тоді, коли проникнення до житла, іншого приміщення чи сховища здійснювалося з метою заволодіння чужим майном. Проникнення як кваліфікуюча ознака крадіжки передбачає, що особа потрапила у житло, інше приміщення чи сховище незаконно, тобто за відсутності права перебувати в місці, де знаходиться майно (всупереч волі законного володільця, шляхом обману, за відсутності визначених законом підстав чи на порушення встановленого законом порядку). При цьому незаконність проникнення стосується самого факту потрапляння до житла, іншого приміщення чи сховища або перебування в ньому під час вчинення крадіжки. Спосіб проникнення (застосування фізичних чи інтелектуальних зусиль) принципового значення для встановлення кваліфікуючої ознаки «проникнення» не має. При вирішенні питання про застосування кваліфікуючої ознаки «проникнення у житло, інше приміщення чи сховище» в складі кримінального правопорушення, вирішальне значення мають режим доступу до приміщення (вільний/обмежений) під час вчинення крадіжки та наявність у особи умислу на незаконне входження (потрапляння) до приміщення або незаконне перебування в ньому з метою заволодіння чужим майном.

Крім того, суд погоджується із висновком сторони обвинувачення про наявність в діях ОСОБА_10 такої кваліфікуючої ознаки як вчинення злочину в умовах воєнного стану.

Отже, судом визнається доведеним, що ОСОБА_4 таємно викрав чуже майно (крадіжка), вчинено повторно, поєднане з проникненням у інше приміщення, в умовах воєнного стану, тобто вчинив злочин, передбачений ч. 4 ст. 185 КК України. Таку правову кваліфікацію дій обвинуваченого суд вважає правильною.

В судовому засіданні обвинувачений визнав свою провину, висловив жаль з приводу вчиненого, а тому щире каяття суд визнає обставиною, яка пом`якшує його покарання. Обставиною, що обтяжує покарання є рецидив злочинів, тому що ОСОБА_11 вчинив нове умисне кримінальне правопорушення маючи судимість за умисне кримінальне правопорушення.

Призначаючи покарання ОСОБА_4 , суд виходить з того, що вчинене обвинуваченим кримінальне правопорушення є злочином проти власності і у відповідності до ст. 12 КК України відноситься до тяжких злочинів. Згідно наданої прокурором довідки про судимість та долучених копій вироку, обвинувачений раніше притягувався до кримінальної відповідальності не тільки за скоєння злочинів проти власності, а також за вчинення інших кримінальних правопорушень, зокрема передбачених ч. 2 ст. 146, ч. 3 ст. 153 та ч. 1 ст. 309 КК України. 27.08.2021 ОСОБА_12 звільнився із Коростенської ВК № 71 по відбуттю строку покарання. Відповідно до медичних довідок на обліку у психіатра та лікаря нарколога обвинувачений не перебуває. Згідно характеристики дільничного характеризується посередньо.

Враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, наявності обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання, ступінь здійснення злочинного наміру, думку потерпілого, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_13 за ч. 4 ст. 185 КК України покарання у виді позбавлення волі на строк п`ять років.

Згідно з частиною другої статті 50 КК покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. Для досягнення законодавчо визначеної мети покарання суди керуються принципами призначення покарання, до яких належать, у тому числі, принцип індивідуалізації та принцип справедливості покарання. Стороною захисту не надано до суду жодних відомостей про особистість ОСОБА_4 , які б свідчили про втрату ним суспільної небезпечності та про можливість його виправлення без відбування покарання. Отже, у даному випадку правові підстави для застосування ст. 75 КК України і звільнення від відбування покарання з випробуванням відсутні.

Також, суд вважає необґрунтованими доводи захисника про застосування ст. 69 КК України та призначення більш м`якого покарання, ніж передбачено законом.

Так, статтею 69 КК передбачено, що за наявності кількох обставин, які пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може, крім випадків засудження за корупційний злочин, призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини КК, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини КК за цей злочин. Частина 1 статті 69 КК надає повноваження суду у виключних випадках призначити більш м`яке покарання, ніж мінімальне покарання, передбачене законом за відповідний злочин, лише «за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину», тобто якщо певні обставини або сукупність обставин одночасно відповідають двом умовам, визначеним в законі: вони можуть бути визнані такими, що пом`якшують покарання відповідно до частин 1 та/або 2 статті 66 КК; істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину. Крім того, ці обставини чи сукупність обставин мають знаходитися в причинному зв`язку з цілями та/або мотивами злочину, поведінкою особи під час вчинення злочину та іншими факторами, які безпосередньо впливають на суспільну небезпеку злочину та/або небезпечність винуватої особи. При визначенні поняття та змісту обставин, що істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, суд має виходити із системного тлумачення статей 66 та 69 КК і тих статей Особливої частини Кодексу, що визначають певні обставини як ознаки привілейованих складів злочину, що істотно зменшують їх суспільну небезпечність, наслідком чого є зниження ступеня тяжкості вчиненого злочину. Ці обставини у своїй сукупності повинні настільки істотно знижувати ступінь суспільної небезпечності вчиненого злочину, що призначення винному навіть мінімального покарання в межах санкції було би явно несправедливим. При цьому, призначаючи засудженому більш м`який вид покарання, аніж встановлений санкцією статті (частини статті) Особливої частини КК, суд має належно обґрунтувати, що саме цей захід примусу дозволить досягти ключової мети покарання, а саме виправлення винної особи та запобігання вчинення нею нових кримінальних правопорушень.

Суд вважає, що стороною захисту належним чином не обґрунтовано, які саме декілька обставин істотно зменшують суспільну небезпеку вчиненого обвинуваченим злочину та слугують підставами для застосування статті 69 КК України. Отже, у даному випадку правові підстави для застосування ст. 69 КК України відсутні.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.

Документи, надані учасниками судового провадження на підставі ст. 100 КПК України слід залишити в матеріалах кримінального провадження.

Арешт, накладений ухвалами слідчих суддів Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 27.02.2023 на сіру куртку з капюшоном на задній частині якої маються вставки у виді косої полоси білого кольору зліва на право; велосипед підлітковий чорно-салатового кольору марки «ARDIS» Hiland, номер рами НОМЕР_1 скасувати.

Речові докази, а саме: сіру куртку з капюшоном на задній частині якої маються вставки у виді косої полоси білого кольору зліва на право повернути ОСОБА_13 ; велосипед підлітковий чорно-салатового кольору марки «ARDIS» Hiland, номер рами НОМЕР_1 повернути потерпілому ОСОБА_6 . Крім того, слід стягнути з ОСОБА_9 на користь держави витрати, пов`язані із залученням експерта у кримінальному провадженні у сумі 566,34 грн.

З метою запобігання спробам обвинуваченого ОСОБА_10 переховуватися від суду та вчинити інше кримінальне правопорушення, з огляду на те, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти вказаним ризикам, суд вважає за необхідне до набрання вироком законної сили застосувати до ОСОБА_10 запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Керуючись ст.ст. 368, 373, 374 КПК України, суд

у х в а л и в :

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк п`ять років.

До набрання вироком законної сили застосувати до ОСОБА_4 запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Утримувати ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 під вартою до набрання вироком законної сили у Державній установі «Київський слідчий ізолятор» Міністерства юстиції України.

Строк відбування покарання рахувати з 24 лютого 2023 року.

Зарахувати в строк відбування покарання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 попереднє ув`язнення з 24.02.2023 по 30.05.2023 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Арешт, накладений ухвалами слідчих суддів Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 27.02.2023 на сіру куртку з капюшоном на задній частині якої маються вставки у виді косої полоси білого кольору зліва на право; велосипед підлітковий чорно-салатового кольору марки «ARDIS» Hiland, номер рами НОМЕР_1 скасувати.

Речові докази, а саме: сіру куртку з капюшоном на задній частині якої маються вставки у виді косої полоси білого кольору зліва на право, а також паспорт громадянина України на ім`я ОСОБА_4 № НОМЕР_2 - повернути ОСОБА_4 ; велосипед підлітковий чорно-салатового кольору марки «ARDIS» Hiland, номер рами НОМЕР_1 повернути потерпілому ОСОБА_6 .

Стягнути з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (паспорт № НОМЕР_2 ) на користь держави витрати, пов`язані із залученням експерта у кримінальному провадженні у сумі 566,34 грн.

На вирок суду може бути подана апеляційна скарга до Київського апеляційного суду через Бориспільський міськрайонний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок не набрав законної сили. На підставі ч. 3 ст. 376 КПК України роз`яснити обвинуваченому, захиснику, його законному представнику, потерпілому, його представнику, представнику юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, право подати клопотання про помилування, право ознайомитися із журналом судового засідання і подати на нього письмові зауваження. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя ОСОБА_1