Номер провадження: 11-кп/813/1320/23
Справа № 521/1917/18
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.07.2023 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу заступника керівника Одеської обласної прокуратури ОСОБА_7 на вирок Малиновського райсуду м. Одеси від 22.03.2023 у к/п №0005100 від 28.12.2017 відносно:

ОСОБА_8 , яяка народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Нововоздвиженка, Любашівського р-ну, Одеської обл., громадянки України, працюючої по найму, яка перебуває у цивільному шлюбі, має на утриманні неповнолітніх дітей 2011 та 2013 р.н., зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючої: АДРЕСА_2 , раніше не судимої,

-обвинуваченої у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України

установив:

Зміст оскаржуваного судового рішення і встановлених обставин судом 1-ої інстанції.

Зазначеним вироком суду 1-ої інстанції ОСОБА_8 визнана винуватою у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України та їй призначено покарання у виді штрафу у розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 850 грн.

Скасовано арешт, накладений на майно ухвалою слідчого судді Малиновського райсуду м. Одеси 03.01.2018. Вирішено питання, щодо речових доказів.

Відповідно до вироку суду 1-ої інстанції, 20.12.2017 приблизно о 19 год. ОСОБА_8 перебуваючи в барі «А-ля Одеса», розташованого за адресою: м. Одеса, вул. Івана та Юрія Лип, 22/1, де спілкувалась зі своїм знайомим ОСОБА_9 . В ході їхнього спілкування, ОСОБА_10 відійшов від місця де вони сиділи, залишивши на столі свій планшет фірми «Леново ТАВ 2 А 7» чорного кольору, вартістю 4500 грн. та сумку чорного кольору, у якій знаходились: грошові кошти у сумі 900 грн., ключі від автомобіля «Тойота», паспорт громадянина Ісламської Республіки Пакистан НОМЕР_1 на ім`я ОСОБА_10 , пластикова ID - картка на ім`я ОСОБА_10 , посвідка на тимчасове проживання на ім`я ОСОБА_10 . Після чого, у ОСОБА_8 раптово виник злочинний умисел спрямований на таємне викрадення чужого майна.

Визначивши об`єктом свого злочинного посягання планшет фірми «Леново ТАВ 2 А 7» чорного кольору та сумку, які належать ОСОБА_11 та в подальшому реалізуючи свій злочинний умисел спрямований на таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_8 , діючи умисно, протиправно, з метою власного збагачення та вважаючи, що її дії залишаться непомітними для оточуючих та будь-яких свідків або осіб, які можуть заважати здійсненню її злочинного діяння, шляхом вільного доступу взяла зі столику планшет та вищевказану сумку із майном та вийшла з бару «А-ля Одеса», після чого направилась у невідомому напрямку, тим самим розпорядилась викраденим майном на власний розсуд, завдавши потерпілому майнової шкоди на загальну суму 5400 гривень.

Вимоги, наведені в апеляційній скарзі та узагальнення доводів особи, яка її подала.

В апеляційній скарзі заступник керівника Одеської обласної прокуратури ОСОБА_7 не оспорюючи доведеність вини обвинуваченої та правильності кваліфікації її дій вказує на те, що оскаржуваний вирок підлягає зміні в частині призначеного покарання з таких підстав:

- проступок був вчинений ОСОБА_8 20.12.2017. В той же час, відповідно до ст. 49 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минуло три роки - у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачено покарання у виді обмеження волі, чи у разі вчинення нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк не більше двох років. Окрім того, відповідно до ст. 74 КК України особа також може бути за вироком суду звільнена від покарання, на підставах, передбачених ст. 49 КК України.

За таких обставин, прокурор ОСОБА_7 просить змінити вирок Малиновського райсуду м. Одеси від 22.03.2023, вважати ОСОБА_8 засудженою за вчинення кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України до покарання у виді штрафу у розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 850 грн. На підставі п.2 ч.1 ст. 49, ч.5 ст. 74 КК України ОСОБА_8 звільнити від призначеного покарання у зв`язку із закінченням строків давності. В іншій частині вирок залишити без змін.

У судовому засіданні апеляційного суду прокурор ОСОБА_6 підтримала доводи апеляційної скарги та просила її задовольнити, водночас обвинувачена ОСОБА_8 та її захисник у судове засідання не з`явилися, жодних клопотань до суду не надавали, у зв`язку із чим, колегія суддів заслухавши думку прокурора, вважає за можливе апеляційний розгляд здійснити за їх відсутності.

Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора, апеляційний суд апеляційний суд приходить до таких висновків.

Мотиви суду апеляційної інстанції.

Відповідно до ч.1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду 1-ої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Системний аналіз ухвали суду 1-ої інстанції показав, що оскаржуване судове рішення зазначеним вимогам кримінального процесуального закону відповідає не в повному обсязі з огляду на наступне.

Враховуючи те, що висновки суду 1-ої інстанції про винуватість обвинуваченої ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого їй кримінального проступку та правильність кваліфікації її дій ніким із учасників провадження в апеляційному порядку не оскаржується, колегія суддів не вбачає підстав для їх перегляду та констатує, що її дії правильно кваліфіковані судом за ч.1 ст. 185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка).

Водночас, частиною 5 ст. 74 КК України передбачено, що особа також може бути за вироком суду звільнена від покарання на підставах, передбачених ст. 49 цього Кодексу.

Так, відповідно до матеріалів провадження, вбачається, що ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України.

Разом із цим, відповідно до положень п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минул о три роки - у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачено покарання у виді обмеження волі, чи у разі вчинення нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк не більше двох років.

Початком перебігу строку давності є день, коли кримінальне правопорушення було вчинено, тобто відповідно до матеріалів кримінального провадження - 20.12.2017.

Водночас, перебіг давності зупиняється, якщо особа, що вчинила кримінальне правопорушення, ухилилася від досудового розслідування або суду. У цих випадках перебіг давності відновлюється з дня з`явлення особи із зізнанням або її затримання, а з часу вчинення кримінального проступку - п`ять років. У цьому разі особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з часу вчинення кримінального правопорушення минуло п`ятнадцять років.

З матеріалів провадження вбачається, що ухвалою Малиновського райсуду м. Одеси від 18.12.2018 ОСОБА_8 була оголошена у розшук, який був припинений ухвалою Малиновського райсуду м. Одеси від 20.02.2023.

Апеляційний суд враховує, що Велика Палата Верховного Суду в постанові від 02.02.2023 у справі №735/1121/20 (провадження №13-26кс22) сформулювала правовий висновок, згідно якого у разі ухилення від досудового розслідування або суду особа підлягає звільненню від кримінальної відповідальності або покарання за давністю після спливу диференційованого строку, передбаченого ч. 1 ст. 49 КК України, подовженого на період ухилення.

В той же час, відповідно до постанови Першої судової палати ККС ВС від 21.06.2021 по справі №344/7812/16-к за відсутності інших доказів, які б об`єктивно підтверджували факт переховування обвинуваченого, оголошення особи у розшук саме собою не свідчить про те, що вона ухилялася від досудового розслідування або суду.

У даному контексті апеляційний суд враховує, що відповідно до листа начальника Малиновського ВП в м. Одесі від 30.12.2020 матеріали стосовно оголошення ОСОБА_8 у розшук на адресу ВП не надходили та відповідно до листа від 17.02.2022 ВП №1 ОРУП №1 ГУНП в Одеській обл. проводяться першочергові розшукові заходи щодо встановлення місцезнаходження ОСОБА_8 .

З огляду на викладені вище обставини, апеляційний суд приходить до переконання, що у даному випадку факт переховування ОСОБА_8 від суду не підтверджується матеріалами провадження, у зв`язку з ячим наявні підстави для задоволення апеляційної скарги прокурора та звільнення ОСОБА_8 від призначеного покарання за вчинення кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України.

При цьому, колегія суддів враховуючи, що кримінальне провадження відносно ОСОБА_8 було розглянуто в порядку ст. 349 КПК України, оскільки обвинувачена у повному обсязі визнала свою вину у вчиненому, із апеляційною скаргою до суду не зверталася, а також позбавлена можливості оскаржити вирок в частині встановлення фактичних обставин справи, у зв`язку з чим вважає, що у зв`язку з неможливістю встановлення місця знаходження останньої, слід розглядати позицію ОСОБА_8 щодо звільнення її від покарання, як таку, що не може свідчити про відмову обвинуваченої проти такого звільнення.

Приписами п. 2) ч. 1 ст. 407 КПК України передбачено, що за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на вирок суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право змінити його.

Відповідно до ч. 1 ст. 408 КПК України, суд апеляційної інстанції змінює вирок у разі пом`якшення призначеного покарання, а також в інших випадках, якщо зміна вироку не погіршує становище обвинуваченого.

З урахуванням наведеного, апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню, а вирок суду 1-ої інстанції підлягає зміні в частині призначеного покарання.

Керуючись ст.ст. 24, 370, 404, 405, 407-409, 419, 532, 615 КПК України, апеляційний суд

ухвалив:

Апеляційну скаргу заступника керівника Одеської обласної прокуратури ОСОБА_7 - задовольнити.

Вирок Малиновського райсуду м. Одеси від 22.03.2023 яким ОСОБА_8 визнана винуватоюу вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст. 185 КК України - змінити.

Вважати ОСОБА_8 засудженою за вчинення кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України до покарання у виді штрафу у розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 850 (вісімсот п`ятдесят) грн.

На підставі п. 2) ч. 1 ст. 49, ч. 5 ст. 74 КК України звільнити ОСОБА_8 від призначеного покарання у зв`язку із закінченням строку давності.

В іншій частині вирок залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом трьох місяців з моменту набрання нею законної сили.

Судді Одеського апеляційного суду:

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3