Справа № 278/3919/22
Провадження №1-кп/278/280/23
В И Р О К

іменем України

07 червня 2023 року м.Житомир

Житомирський районний суд Житомирської області у складі:

головуючого судді: ОСОБА_1 ,

за участю секретаря: ОСОБА_2 ,

прокурора: ОСОБА_3 ,

обвинуваченої: ОСОБА_4 ,

захисника: ОСОБА_5 ,

потерпілого: ОСОБА_6 ,

представника потерпілого: ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Житомирі кримінальне провадження, що внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001631 від 26.08.2022 року по обвинуваченню:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Улянівка, Житомирського району Житомирської області, громадянку України, з середньою освітою, заміжню, непрацюючу, на утриманні маючу 2 неповнолітніх дітей, зареєстровану та проживаючу за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судиму,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого, ч. 1 ст. 286 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

26.08.2022 року близько 14 год. 25 хв. ОСОБА_9 , не маючи посвідчення водія відповідної категорії, керувала технічно-справним автомобілем Opel Astra, реєстраційний номер НОМЕР_1 , та рухалась ним по автодорозі Н-03 Житомир-Чернівці в межах населеного пункту с.Дениші Житомирського району Житомирської області зі сторони с.Висока Піч, Житомирського району в напрямку м.Житомира.

Рухаючись у вказаний день, час та місці зазначеним транспортним засобом ОСОБА_9 у порушення вимог пунктів 2.3.б, 10.1, 10.4 Правил дорожнього руху України, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10.10.2001 року (далі - ПДР України), поблизу будинку за адресою: вул. Незалежності, 1-А, с. Дениші Житомирського району, здійснюючи маневр повороту ліворуч, проявила безпечність і неуважність до дорожньої обстановки та її змін, перед зміною напрямку руху не переконалась, що це буде безпечним і не створить перешкод іншим учасникам дорожнього руху, не надала дорогу транспортному засобу, а саме: автомобілю Volkswagen Passat, реєстраційний номер НОМЕР_2 , який під керуванням водія ОСОБА_6 рухався у зустрічному напрямку по вказаній автодорозі, внаслідок чого допустила зіткнення керованого нею транспортного засобу з автомобілю Volkswagen Passat, реєстраційний номер НОМЕР_2 .

Внаслідок вказаної дорожньо-транспортної пригоди водій автомобіля Volkswagen Passat, реєстраційний номер НОМЕР_2 , ОСОБА_6 отримав тілесні ушкодження у вигляді тупої поєднаної травми у вигляді закритої черепно-мозкової травми, струсу головного мозку, перелому тіла 8 грудного хребця, яка відноситься до тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості, як така, що не є небезпечною для життя, але призвела до тривалого розладу здоров`я.

Порушення ОСОБА_10 вимог пунктів 2.3.б), 10.1, 10.4 ПДР України, знаходиться у причинному зв`язку із створенням аварійної обстановки, виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди та її наслідками.

У судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_9 винною себе у вчиненні кримінального правопорушення визнала повністю, щиро розкаялась, фактичні обставини справи не оспорювала та надала покази, які відповідають висунутому обвинуваченню.

Вина обвинуваченої у скоєному іншими учасниками судового процесу також не оспорюється.

За клопотанням прокурора, підтриманим обвинуваченим, судовий розгляд проведено у відповідності до ч. 3 ст. 349 КПК України. При цьому обвинуваченому та іншим учасникам процесу, судом роз`яснено, що у даному випадку вони будуть позбавлені права оспорювати фактичні обставини справи в апеляційному суді.

Суд дійшов висновку, що вина ОСОБА_8 у вчинені вказаного правопорушення доведена повністю, а тому кваліфікує її дії за ч. 1 ст. 286 КК України, як необережні дії, які виразились в порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому ОСОБА_6 середньої тяжкості тілесне ушкодження.

Разом з тим, суд враховує думку потерпілого, який не наполягав на суворості покарання.

Призначаючи обвинуваченій покарання, суд виходить із загальних засад призначення покарання - ст. 65 КК України, та враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України є нетяжким злочином.

Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченій, у відповідності до ст.66 КК України суд визнає активне сприяння розкриттю злочину, щире каяття, добровільне відшкодування моральної шкоди.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого у відповідності до ст.67 КК України судом не встановлено.

Суд виходить з того, що призначене покарання повинно бути необхідним та достатнім для виправлення та попередження вчинення нових злочинів. Враховуючи характер діяння, форму, вид та ступінь вини, обставини, що характеризують поведінку винної після вчинення злочину, її ставлення до вчиненого нею діяння, суд приходить до висновку про можливість призначення їй покарання у виді обмеження волі зі звільненням від відбування покарання з випробуванням відповідно до ст. 75, 76 КК України, оскільки за відсутності доходів і місця роботи неможливо застосувати штраф та виправні роботи, та з урахуванням особи обвинуваченої, яка на утриманні має двох неповнолітніх дітей та наявності трьох обставин, що пом`якшують покарання, саме таке покарання відповідатиме меті його призначення. Також не підлягає призначенню додаткове покарання в виді позбавлення права керування транспортними засобами на один рік.

Долю речових доказів у даному кримінальному провадженні суд вирішує у відповідності до ст.100 КПК України.

Відповідно до ст.124 КПК України, суд стягує з обвинуваченої витрати пов`язані із проведенням експертиз у сумі 7362,27 грн.

Потерпілим ОСОБА_6 заявлено цивільний позов про стягнення з цивільних відповідачів Мотороно-транспортного бюро України (МТСБУ) 163 732 грн. 58 коп. та з ОСОБА_11 79 804 грн. в рахунок відшкодування майнової шкоди витрат та про стягнення із ОСОБА_11 100000 грн. моральної шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, а також, просить вирішити питання судових витрат, стягнувши з ОСОБА_11 судові витрати на правничу допомогу в розмірі 12000 грн.

Згідно ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Відповідно до ч. 1 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування, а відповідно до п. 1 ч. 2 цієї статті збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно з ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Згідно з вимогами статті 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Відповідно до статті 1194 ЦК України передбачено, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

У пункті 4 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 березня 2013 року № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» судам роз`яснено, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК України шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини.

Відповідно до ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Відповідно до ст. 999 ЦК України, законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров`я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове страхування). До відносин, що випливають з обов`язкового страхування, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства.

До сфери обов`язкового страхування належить цивільно-правова відповідальність власників наземних транспортних засобів згідно зі спеціальним Законом України від 1 липня 2004 року № 1961-IV «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон № 1961-IV).

За змістом статей 9, 22, 31, 35, 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» настання страхового випадку (скоєння ДТП) є підставою для здійснення страховиком виплати страхового відшкодування потерпілому відповідно до умов договору страхування та в межах страхової суми. Страховим відшкодуванням у цих межах покривається оцінена шкода, заподіяна внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи, в тому числі й шкода, пов`язана зі смертю потерпілого. Для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, подає страховику заяву про страхове відшкодування. Таке відшкодування повинно відповідати розміру оціненої шкоди, але якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою.

З долученого до цивільного позову звіту №2022_09_14_86083_zvit про оцінку вартості (розміру) збитків, заподіяних пошкодженням транспортного засобу позивача, встановлено, що метою дослідження було визначення розміру збитку, завданого власнику автомобіля внаслідок його пошкодження при ДТП.

Проте питання про визначення залишкової вартості пошкодженого автомобіля, який залишається у власності позивача під час проведення звіту не вирішувалось, а тому суд вважає недоведеною суму матеріальної шкоди, яку повинні понести сторони у зв`язку з чим відмовляє у задоволенні позову в частині стягнення майнової шкоди.

Моральна шкода, за ч. 2 ст. 23 ЦК, може полягати: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї; у приниженні честі та гідності фізичної особи.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом, відповідно до абз. 2 ч. 3 ст. 23 ЦК України, залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення, зокрема, вимушені зміни в звичному укладі життя. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Судом встановлено, що відповідно до розписки від 17.02.2023 року ОСОБА_11 відшкодувала ОСОБА_6 в рахунок відшкодування моральної шкоди 10 000 грн.

Враховуючи зазначені вище обставини, норми законодавства, суд вважає, що заявлений розмір завданої позивачу ОСОБА_6 моральної шкоди, є не обґрунтованим та не співрозмірним, а тому задовольняє позовну вимогу про стягнення моральної шкоди в межах відшкодованої ОСОБА_11 суми.

Згідно ст. 124 КПК України у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь потерпілого всі здійснені ним документально підтверджені процесуальні витрати.

Відповідно до квитанції №1709-КП від 17.09.2022 року ОСОБА_6 сплатив за послуги адвоката ОСОБА_7 12000 грн. (а.с. 101).

Відтак, враховуючи те, що потерпілий (він же цивільний позивач) ОСОБА_6 поніс витрати на професійну правничу допомогу в сумі 12000грн. то вони підлягають стягненню з обвинуваченої в повному обсязі.

Арешт, накладений на речові докази по справі, на підставі ст. 174 КПК, підлягає скасуванню.

Підстав для обрання відносно обвинуваченого запобіжного заходу не вбачається.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 124, 129, 368-371, 373-376 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

ОСОБА_12 визнати винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України та призначити їй покарання у виді 1 (одного) року обмеження волі.

На підставіст.ст.75, 76 КК України, звільнити ОСОБА_12 від відбування призначеного покарання у виді обмеження волі з випробуванням, якщо вона протягом іспитового строку 1 (один) рік не вчинить нового злочину і виконає покладені на неї обов`язки, а саме буде періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти даний орган про зміну місця свого проживання, роботи або навчання.

Стягнути з ОСОБА_8 на користь держави 7362 (сім тисяч триста шістдесят дві) гривні 27 копійок витрат на залучення експертів під час проведення судових експертиз.

Цивільний позов ОСОБА_6 задовільнити частково.

Стягнути з ОСОБА_11 на користь ОСОБА_6 витрати на професійну правничу допомогу в сумі 12000 (дванадцять тисяч) гривень.

В решті позовних вимог відмовити.

Скасувати арешт, накладений ухвалами слідчого судді Богунського районного суду м. Житомира у справах №295/8361/22 та №295/8362/22 від 05.09.2022 року на речові докази та повернути їх власникам, а саме:

автомобіль марки Opel Astra, реєстраційний номер НОМЕР_1 , який знаходиться на зберіганні на майданчику тимчасового утримання транспортних засобів ГУНП в Житомирській області;

автомобіль марки Volkswagen Passat, реєстраційний номер НОМЕР_2 , який знаходиться на зберіганні на майданчику тимчасового утримання транспортних засобів ГУНП в Житомирській області.

Вирок може бути оскаржено до Житомирського апеляційного суду через Житомирський районний суд Житомирської області протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору. Потерпілому, який не був присутній у судовому засіданні, копія вироку надсилається не пізніше наступного дня після його ухвалення.

Суддя: ОСОБА_13