Справа № 513/563/23
Провадження № 1-кп/513/58/23
Саратський районний суд Одеської області
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 травня 2023 року Саратський районний суд Одеської області у складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000018 від 04 квітня 2023 року за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Олександро-Завадське, Добровеличківського району Кіровоградської області, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , працюючого по найму, раніше не судимого в силу ст.89 КК України

у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.4 ст.358 КК України,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 03 квітня 2023 року, близько 20 годині 40 хвилин, керуючи легковим автомобілем, марки «ВАЗ 2101» реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухаючись по вул. Річній в с. Крива Балка, Білгород-Дністровського району, Одеської області, під час перевірки документів працівниками сектору реагування патрульної поліції, достовірно, знаючи, що посвідчення водія підроблене, адже не отримував його в установленому законом порядку та маючи прямий умисел і спеціальну мету - використання завідомо підробленого документа, посвідчення водія серії НОМЕР_2 видане 05.11.2022 року територіальним сервісним центром № 8042 на ім`я ОСОБА_4 , пред`явив працівнику сектору реагування патрульної поліції відділення поліції №1 Б -Дністровського РВП ГУНП в Одеській області лейтенанту поліції ОСОБА_5 , завідомо підроблене посвідчення водія, серії НОМЕР_2 видане 05.11.2022 року територіальним сервісним центром № 8042 на ім`я ОСОБА_4 .

Згідно проведеного експертного дослідження, наданий на дослідження бланк посвідчення водія серії НОМЕР_2 видане 05.11.2022 року територіальним сервісним центром № 8042 на ім`я ОСОБА_4 , за своїми характеристиками не відповідає встановленому зразку аналогічного бланка посвідчення водія, що перебуває в офіційному обігу на території України.

Допитаний в судовому засіданні ОСОБА_4 вину свою у інкримінованому йому кримінальному проступку визнав повністю, у вчиненому щиро зізнався, дав показання у відповідності з встановленими обставинами, погодився з обсягом здобутих по справі доказів і не оспорював їх.

Відповідно до вимог ч.3 ст. 349 КПК України та приймаючи до уваги, що показання обвинуваченого ОСОБА_4 відповідають фактичним обставинам, які ніким із учасників кримінального провадження не оспорюються, зміст цих обставин вказаними особами розуміється правильно, сумнівів стосовно добровільності та істинності їх позиції у суду немає, суд визнає недоцільним дослідження доказів стосовно цих обставин, обмежившись допитом обвинуваченого та дослідженням матеріалів які характеризують особу обвинуваченого, що узгоджується з ч.3 ст.349 та ст.351 КПК України.

Учасникам кримінального провадження роз`яснено, що вони в такому випадку будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Прийняття судом рішення про проведення скороченого судового розгляду свідчить про те, що обставини які сторони не оспорюють, будуть вважатися встановленими в судовому засіданні і суд буде це враховувати при постановленні вироку.

Крім того дане рішення повністю узгоджується з вимогами п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, розділу ІІІ Рекомендації №6 R(87)18 Комітету міністрів Ради Європи «Відносно спрощеного кримінального правосуддя» та практики Європейського суду з прав людини щодо їх застосування, згідно яким суд повинен забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних проваджень шляхом спрощеного і скороченого розгляду.

Інші докази по справі, відповідно до ч.3 ст. 349 КПК України, судом не досліджувалися, оскільки фактичні обставини кримінального провадження не оспорювались, майнову шкоду кримінальним проступком не завдано.

Оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності суд «поза розумним сумнівом» переконався, що вина обвинуваченого у інкримінованому йому кримінальному проступку, знайшла своє підтвердження у судовому засіданні.

Дії ОСОБА_4 суд кваліфікує за ч.4 ст. 358 КК України, як використання завідомо підробленого документу.

У відповідності до вимог ст. 337 КПК України розглянувши матеріали кримінального провадження в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акту, суд вважає, що підстав для виходу за межі висунутого обвинувачення, зазначеного в обвинувальному акті в частині зміни кваліфікації кримінального правопорушення, якщо це покращує становище особи, стосовно якої здійснюється кримінальне провадження, не вбачається.

Вирішуючи питання про призначення обвинуваченому покарання, суд керується вимогами ст.ст. 50, 65 КК України, згідно яких, особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, що є необхідним і достатнім для її виправлення та запобігання вчиненню нових злочинів.

Виходячи з принципів співмірності й індивідуалізації, це покарання за своїм видом та розміром має бути адекватним (відповідним) характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного. При виборі заходу примусу мають значення й повинні братися до уваги обставини, що його пом`якшують і обтяжують. Визначаючи ступінь суспільної небезпечності вчиненого злочину, суд повинен виходити із сукупності всіх обставин справи, зокрема, форми вини, мотиву і цілі, способу, обстановки і стадії вчинення злочину, тяжкості наслідків, що настали.

Європейський суд з прав людини у рішенні в справі «Стівен Вілкокс /StevenWillcox/ та Скот Харфорд /ScottHurford/ проти Сполученого Королівства, заяви № № 43759/10 та 43771/12», зазначає, що хоча, в принципі, питання належної практики з призначення покарань в значній мірі виходить за рамки Конвенції, Суд допускає, що грубо непропорційний вирок (діяння та покарання) може кваліфікуватися як жорстоке поводження, що суперечить статті 3 Конвенції, в момент його винесення.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд, відповідно до вимог кримінального закону і передбачених ним санкцій, виходячи із принципів законності, справедливості та індивідуалізації покарання, згідно зі ст. 65 КК України, бере до уваги ступінь тяжкості вчиненого кримінального проступку, враховує наслідки та обставини його вчинення, особу обвинуваченого, в силу ст.89 КК не судимий, у лікаря нарколога та психіатра на обліку не перебуває, працює по найму, за місцем проживання характеризується позитивно, має на утриманні неповнолітню дитину, доньку ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, відповідно до ст. 67 КК України судом не встановлено.

Пом`якшуючими покарання обставинами відповідно до ст. 66 КК України суд визнає щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.

Наведені обставини у своїй сукупності, свідчать про те, що виправити обвинуваченого ОСОБА_4 та запобігти його злочинній діяльності можливо з призначенням йому покарання у вигляді штрафу в межах санкції ч.4 ст.358 КК України.

При цьому суд вважає, що таке покарання буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого, буде цілком відповідати тяжкості вчиненого злочину, особі винного.

Щодо обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжні заходи не обиралися, в судовому засіданні прокурором не було заявлено такого клопотання, а тому підстави для застосування запобіжних заходів до набрання вироком законної сили у суду відсутні.

Речові докази у справі посвідчення водія видане на ім`я ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , серії НОМЕР_2 , видане 05.11.2022 року та дійсне до 05.11.2024 року, категорії транспортних засобів «А1», «А», «В», «С», яке поміщено до паперового конверту «Національна поліція. Слідче управління» та опечатано, в якості речового доказу, залишити в матеріалах кримінального провадження №0000018 від 04.04.2023 року.

Процесуальні витрати у справі 1510,24 гривні (згідно довідки про витрати на проведення судово-технічної експертизи документів від 11.04.2023 року №СЕ-19/116-23-/5890-ДД за матеріалами кримінального провадження №0000018 слід стягнути з обвинуваченого на користь держави.

Цивільний позов по справі не заявлено.

Керуючись ст.ст. 349, 369-370 КПК України, суд

У Х В А Л И В :

Визнати винним ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.4 ст. 358 КК України і призначити йому покарання у виді штрафу на користь держави в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що дорівнює сумі 850 (вісімсот п`ятдесяти) гривень.

Запобіжний захід до набрання вироком законної сили до ОСОБА_4 не застосовувати.

Речові докази по справі - посвідчення водія видане на ім`я ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , серії НОМЕР_2 , видане 05.11.2022 року та дійсне до 05.11.2024 року, категорії транспортних засобів «А1», «А», «В», «С», яке поміщено до паперового конверту «Національна поліція. Слідче управління» та опечатано, в якості речового доказу, залишити в матеріалах кримінального провадження №0000018 від 04.04.2023 року.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави судові витрати: за проведення судово-технічної експертизи №СЕ-19/116-23-/5890-ДД від 11.04.2024 року, в розмірі 1510,24 гривень.

Цивільний позов по справі не заявлено.

Апеляційна скарга на вирок може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Одеського апеляційного суду через Саратський районний суд Одеської області.

У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно вручити прокурору і засудженому.

Суддя ОСОБА_1