Провадження № 1-кп/537/264/2023
Справа № 537/2991/23
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01.08.2023 Крюківський районний суд м. Кременчука Полтавської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Крюківського районного суду в м. Кременчуці Полтавської області кримінальне провадження №0000194 від 25.03.21 року за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кременчука, Полтавської області, громадянина України, із середньою освітою, не одруженого, не працюючого, не маючого на утриманні непрацездатних, малолітніх та неповнолітніх дітей, інвалідом, депутатом, учасником бойових дій не являється, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , на підставі ст. 89 КК України раніше не судимого, -

у вчиненні злочинів, передбачених ст.185 ч.4, ч.2 ст.190 КК України, -

встановив:

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_4 вчинив кримінальні правопорушення за таких обставин:

Епізод №1

29.05.2023 у денний час доби ОСОБА_4 , перебуваючи за місцем проживання своєї співмешканки гр. ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2 , за адресою: АДРЕСА_2 , помітив в квартирі два цифрових тюнера: «SimaxWhite», чорного кольору та «TigerT2», чорного кольору, належні ОСОБА_6 . Після чого у ОСОБА_4 виник прямий умисел, направлений на таємне викрадення вказаного майна в умовах воєнного стану.

Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_4 , усвідомлюючи суспільно - небезпечний характер своїх дій, передбачаючи та бажаючи настання суспільно - небезпечних наслідків, вважаючи, що його дії непомітні для оточуючих, керуючись корисливим мотивом та метою, в умовах воєнного стану, введеного на всій території України відповідно до Указів Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» № 64/2022, «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» № 254/2023, та ЗаконівУкраїни «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» № 2102-IX,«Про затвердження Указу Президента України "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні" № 3057-IX, шляхом вільного доступу, таємно викрав з квартири АДРЕСА_3 цифровий тюнер «SimaxWhite», чорного кольору, відповідно до висновку експерта №4055/23 від 18.07.2023 вартістю 300 грн., та цифровий тюнер «TigerT2», чорного кольору, відповідно до висновку експерта №4055/23 від 18.07.2023 вартістю 344 грн., які належать ОСОБА_6 .

В подальшому, заволодівши вказаним майном, ОСОБА_4 з місця скоєння злочину зник та розпорядився викраденим на власний розсуд, чим спричинив потерпілій ОСОБА_6 матеріального збитку на загальну суму 644 грн.

Епізод №2

30.05.2023 у денний час доби ОСОБА_4 , перебуваючи за місцем проживання своєї співмешканки гр. ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2 , за адресою: АДРЕСА_2 , побачив в квартирі цифровий тюнер «NomiT201», чорного кольору. Після чого у ОСОБА_4 виник прямий умисел, направлений на таємне, повторне викрадення вказаного майна в умовах воєнного стану.

Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_4 , усвідомлюючи суспільно - небезпечний характер своїх дій, передбачаючи та бажаючи настання суспільно - небезпечних наслідків, вважаючи, що його дії непомітні для оточуючих, керуючись корисливим мотивом та метою, в умовах воєнного стану, введеного на всій території України відповідно до Указів Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» № 64/2022, «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» № 254/2023, та Законів України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» № 2102-IX, «Про затвердження Указу Президента України "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні" № 3057-IX, шляхом вільного доступу, таємно, повторно викрав з квартири АДРЕСА_3 цифровий тюнер «NomiT201», чорного кольору, вартістю 319 грн. відповідно до висновку експерта №4055/23 від 18.07.2023, який належить ОСОБА_6 .

В подальшому, заволодівши вказаним майном, ОСОБА_4 , з місця скоєння злочину зник та розпорядився викраденим на власний розсуд, чим спричинив потерпілій ОСОБА_6 матеріального збитку на загальну суму 319 грн.

Епізод №3

22.06.2023 у денний час доби ОСОБА_4 , перебуваючи за місцем проживання своєї співмешканки гр. ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2 , за адресою: АДРЕСА_2 , побачив в квартирі телевізор «Saturn LED 152», чорного кольору. Після чого у ОСОБА_4 виник прямий умисел, направлений на таємне, повторне викрадення вказаного майна в умовах воєнного стану.

Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_4 , усвідомлюючи суспільно - небезпечний характер своїх дій, передбачаючи та бажаючи настання суспільно - небезпечних наслідків, вважаючи, що його дії непомітні для оточуючих, керуючись корисливим мотивом та метою, в умовах воєнного стану, введеного на всій території України відповідно до Указів Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» № 64/2022, «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» № 254/2023, та Законів України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» № 2102-IX, «Про затвердження Указу Президента України "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні" № 3057-IX, шляхом вільного доступу, таємно, повторно викрав з квартири АДРЕСА_3 , телевізор «Saturn LED 152» чорного кольору вартістю 1530 грн. відповідно до висновку експерта №4055/23 від 18.07.2023, який належить ОСОБА_6 .

В подальшому, заволодівши вказаним майном, ОСОБА_4 , з місця скоєння злочину зник та розпорядився викраденим на власний розсуд, чим спричинив потерпілій ОСОБА_6 матеріального збитку на загальну суму 1530 грн.

Епізод№4

20.06.2023 близько 11:00 ОСОБА_4 , перебуваючи за місцем проживання своєї співмешканки гр. ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2 , за адресою: АДРЕСА_2 , під приводом тимчасового користування взяв у неї мобільний телефон «Blackview A7 8GB», чорного кольору, без сім-картки, IMEI: НОМЕР_1 , який належить її сестрі гр. ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_3 . Після чого у ОСОБА_4 виник прямий умисел, направлений на повторнене законне заволодіння чужим майном, шляхом обману.

Реалізуючи свій злочинний умисел ОСОБА_4 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, з корисливих мотивів та метою повторно, під приводом тимчасового користування мобільним телефоном з подальшим поверненням, зловживаючи довірою ОСОБА_5 взяв у останньої мобільний телефон «Blackview A7 8GB», чорного кольору вартістю 1134 грн. відповідно до висновку експерта №4055/23 від 18.07.2023, після чого вищевказаний мобільний телефон на початку липня 2023 року, більш точний час встановити не вдалося, було продано невідомій особі, чим ОСОБА_4 спричинив потерпілій ОСОБА_6 матеріального збитку на загальну суму 1134 грн.

В судовому засіданні ОСОБА_4 свою вину визнав повністю, пояснивши про обставини вчиненого, та пояснив, що дійсно вчиняв крадіжки, тому що потрібні були гроші.

Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_4 в повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованих йому органом досудового розслідування злочинів при обставинах, викладених в обвинувальному акті, та беручи до уваги, що інші учасники судового розгляду також не оспорювали фактичні обставини справи, і судом встановлено, що учасники судового розгляду, в тому числі обвинувачений, правильно розуміє зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності та істинності його позиції, роз`яснивши їм положення ст. 349 КПК України про те, що в такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати фактичні обставини справи в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, не дослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини, вислухавши думку учасників судового розгляду, які не заперечували проти розгляду кримінальної справив порядку, передбаченого ст. 349 КПК України, суд визнає недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин справи, які нікім не оспорюються та розглянути акт у спрощеному провадженні.

Крім повного визнання обвинуваченим своєї вини, його вина у вчиненні встановленого судом злочинів повністю доведена доказами, що містяться в обвинувальному акті та матеріалах, які ніким з учасників процесу не оспорюються, є належними і допустимими.

Обвинувачений ОСОБА_4 вірно розуміє зміст обставин справи і у суду немає сумнівів в добровільності та істинності його позицій.

Приймаючи до уваги пояснення обвинуваченого, оцінюючи всі зібрані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про винність ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованих йому злочинів.

Дії обвинуваченого ОСОБА_4 суд кваліфікує:

- за ст. 185 ч.4 КК України (епізод № 1) як таємне викрадення чужого майна (крадіжці), вчиненому в умовах воєнного стану;.

- за ст. 185 ч.4 КК України (епізод № 2, 3/) як таємне викрадення чужого майна (крадіжці), вчиненому повторно, вчиненому в умовах воєнного стану;

- за ч.2 ст.190 КК України (епізод № 4) як заволодіння чужим майном шляхом обману, вчинений повторно.

Вирішуючи питання про призначення покарання, суд відповідно до вимог ст. 65 КК України враховує ступінь та характер суспільної небезпеки діяння, вчиненого обвинуваченим, всі обставини по справі в їх сукупності, особу обвинуваченого, який щиро розкаявся у вчиненому, сприяв розкриттю злочину, вину визнав повністю і визнає ці обставини пом`якшуючими покарання.

Обставин, що обтяжують покарання згідно ст. 67 КК України, судом не встановлено.

В ст. 50 КК України встановлено, що покарання є заходом примусу, яке застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні злочину, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого.

Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Покарання не має на меті завдати фізичних страждань або принизити людську гідність.

Згідно до ст.17 Закону України від 23 лютого 2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що «при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права». У справі «Бакланов проти Росії» (рішення від 09 червня 2005 року), «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 року) Європейський суд з прав людини зазначив, що «досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним». У справі «Ізмайлов проти Росії» (п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 року) Європейський суд вказав, що «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи».

Згідно п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року № 7 « Про практику призначення судами кримінального покарання» при призначення покарання суди мають суворо додержувати вимог ст.65 КК стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Виходячи з положень ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для виправлення та попередження нових злочинів. Це покарання має відповідати принципам справедливості, співмірності, індивідуалізації. Для вибору такого покарання суд повинен врахувати ступінь тяжкості злочину, конкретні обставини його вчинення, форму вини, наслідки цього діяння, дані про особу, обставини, що впливають на покарання, ставлення до своїх дій, інші обставини справи, які впливають на забезпечення відповідності покарання характеру та тяжкості вчиненого злочину.

Відповідно до ст.57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів.

Відповідно до ст.60, ст. 61 ЦПК України, доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню, що не суперечить положенням ч.3 ст.349 КПК України.

Відповідно до ч.4 ст.10 ЦПК України, суд сприяє всебічному і повному з`ясуванню обставин справи: роз`яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов`язки, попереджує про наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом.

Щодо особи обвинуваченого ОСОБА_4 суд враховує зокрема те, що обвинувачений в силу ст. 89 КК України не судимий, не працює, має постійне місце проживання, думку потерпілого і суд приходить до переконання про можливість виправлення і перевиховання обвинуваченого ОСОБА_4 без ізоляції від суспільства, з застосуванням ст.ст.75,76 КК України. Саме таке покарання на думку суду буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого ОСОБА_4 та попередження вчинення нових злочинів.

Судові витрати по справі відсутні.

Запобіжний захід ОСОБА_4 до набрання вироком законної сили обрати особисте зобов`язання, поклавши на нього обов`язки не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований та проживає, без дозволу суду, повідомляти суд про зміну свого місця проживання.

Керуючись ст. ст. 373,374 КПК України, суд,-

засудив:

ОСОБА_4 визнати винним та призначити покарання

за ст. 185 ч. 4 КК України (епізод 1,2,3) у виді позбавлення волі строком на п`ять років;

за ч. 2 ст. 190 КК України (епізод 4) у виді позбавлення волі строком на три роки.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, призначити ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі строком на п`ять років.

Відповідно ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного судом покарання з випробуванням, встановивши 2 (два) роки іспитового строку.

Відповідно до ст. 76 КК України, впродовж іспитового строку на ОСОБА_4 покласти обов`язки:

1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Речові докази по справі, відповідно до ст. 100 КПК України, а саме диск ДВД та квитанцію з ломбарда залишити в матеріалах справи.

Запобіжний захід ОСОБА_4 до набрання вироком законної сили обрати особисте зобов`язання, поклавши на нього обов`язки не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований та проживає, без дозволу суду, повідомляти суд про зміну свого місця проживання.

Вирок може бути оскаржений до Полтавського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 діб з дня його проголошення.

Суддя ОСОБА_1