УХВАЛА

30 червня 2023 року

м. Київ

справа № 127/7933/16-к

провадження № 51-3878 ск 23

Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 в інтересах засудженого ОСОБА_5 на вирок Вінницького апеляційного суду від 24 квітня 2023 року щодо останнього,

встановив:

У касаційній скарзі захисник порушує питання про перегляд вказаних судових рішень у касаційному порядку.

Перевіривши касаційну скаргу на відповідність вимогам ст. 427 КПК України, колегія суддів дійшла висновку про необхідність залишення її без руху із наданням строку для усунення недоліків, з огляду на таке.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 427 КПК України, у касаційній скарзі зазначається найменування суду касаційної інстанції.

Однак ОСОБА_4 , всупереч вимогам ч. 3 ст. 33 КПК України, якою передбачено, що кримінальне провадження у касаційній інстанції здійснює Верховний Суд, звернувся з касаційною скаргою, яку адресував Касаційному кримінальному суду Верховного Суду України.

Згідно з п. 4 ч. 2 ст. 427 КПК України в касаційній скарзі зазначається обґрунтування вимог особи, яка її подає, із зазначенням того, у чому полягає незаконність чи необґрунтованість судового рішення.

Тобто, таке обґрунтування має узгоджуватися з положеннями ч. 1 ст. 438 КПК України, згідно з якими підставами для скасування або зміни судового рішення судом касаційної інстанції є лише: 1) істотне порушення вимог кримінального процесуального закону (ст. 412 КПК України); 2) неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність (ст. 413 КПК України); 3) невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого (ст. 414 КПК України).

Отже, посилаючись у касаційній скарзі на незаконність судового рішення, особа, яка подає касаційну скаргу, має вказати на конкретні порушення закону, що є підставами для скасування або зміни судового рішення і які, на її думку, були допущені судами при винесенні судових рішень, навести конкретні аргументи обґрунтувавши їх.

Як слідує із касаційної скарги, захисником не вказано жодної підстави для скасування або зміни судового рішення судом касаційної інстанції, передбаченої

ч. 1 ст. 438 КПК України.

Окрім цього, не погоджуючись із висновками апеляційного суду про засудження ОСОБА_5 , ОСОБА_4 стверджує про покладення в основу вироку недопустимих доказів, при цьому не зазначає внаслідок порушення яких приписів процесуального закону, такі докази безпідставно визнані допустимими.

Також, незважаючи на вимогу про закриття кримінального провадження, ані за змістом скарги, ані у вимозі захисник не зазначає конкретної правової підстави для закриття кримінального провадження, передбаченої статтею 284 КПК України, при цьому, не наводить жодного обґрунтування у цій частині.

Згідно з п. 5 ч. 2 ст. 427 КПК України касаційна скарга повинна містити вимоги особи, яка її подала, із зазначенням того, яке рішення має прийняти суд касаційної інстанції.

Такі вимоги мають відповідати приписам ст. 436 КПК України, згідно з якими суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право: 1) залишити судове рішення без зміни, а касаційну скаргу - без задоволення; 2) скасувати судове рішення і призначити новий розгляд у суді першої чи апеляційної інстанції; 3) скасувати судове рішення і закрити кримінальне провадження; 4) змінити судове рішення.

Так, захисник просить скасувати вирок апеляційного суду і закрити кримінальне провадження, без зазначення конкретної правової підстави для закриття кримінального провадження, передбаченої статтею 284 КПК України, та залишити вирок місцевого суду в силі.

Однак, вказана вимога ОСОБА_4 щодо результатів розгляду поданої касаційної скарги, не узгоджується з приписами ст. 436 КПК України, оскільки поєднує у собі 2 різні взаємовиключні правомочності - залишення судового рішення без зміни (п. 1 ч. 1 ст. 436 цього Кодексу), яке при цьому скасовано судом апеляційної інстанції, та скасування судового рішення і закриття кримінального провадження (п. 3 ч. 1 ст. 436 цього Кодексу).

Разом з цим, сама по собі вимога про скасування вироку апеляційного суду і закриття кримінального провадження є неповною, та процесуально некоректною, оскільки не враховує, що даним вироком скасовано виправдувальний вирок місцевого суду. Викладена таким чином вимога виключає можливість її вирішення по суті, оскільки це може призвести до існування одночасної наявності двох різних процесуальних рішень за результатами розгляду обвинувачення по суті - виправдувального вироку та постанови касаційного суду про закриття кримінального провадження.

Частиною 4 ст. 427 КПК України встановлено, що якщо касаційну скаргу подає захисник, представник потерпілого, до неї додаються оформлені належним чином документи, що підтверджують його повноваження відповідно до вимог цього Кодексу.

Відповідно ч. 1 ст. 50 КПК України, повноваження захисника на участь у кримінальному провадженні підтверджуються: 1) свідоцтвом про право на зайняття адвокатською діяльністю; 2) ордером, договором із захисником або дорученням органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги.

Так, захисник ОСОБА_4 не додав до касаційної скарги свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю, водночас долучив лише ордер № 1051040 від

20 червня 2023 року, у якому вказано назву органу, у якому надається правова допомога, «Касаційний кримінальний суд Верховного Суду України», при цьому не враховує що у зв`язку із набранням чинності Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» з 15 грудня 2017 року Верховний Суд України припинив здійснення судочинства. Натомість вказаним Законом визначено, що судом касаційної інстанції є Верховний Суд (п. 21 ст. 3, ч. 3 ст. 33 КПК України).

Таким чином, вказаний ордер за своїм змістом не може вважатися документом, що підтверджує повноваження ОСОБА_4 на участь у кримінальному провадженні у Верховному Суді, як захисника засудженого ОСОБА_5 .

Таким чином, в порушення ч. 4 ст. 427 КПК України захисник не додав документів на підтвердження своїх повноважень, передбачених ч. 1 ст. 50 КПК України.

Також, за приписами ч. 6 ст. 427 КПК України, до касаційної скарги додаються її копії з додатками в кількості, необхідній для надіслання сторонам кримінального провадження і учасникам судового провадження.

Однак, в порушення вказаної правової норми, захисник додав до касаційної скарги лише одну її копію з додатками, що не відповідає кількості учасників вказаного кримінального провадження. Відповідно до копії оскаржуваного судового рішення, учасниками кримінального провадження, окрім нього, є прокурор та засуджений.

Наявність вказаних недоліків унеможливлює відкриття провадження за касаційною скаргою захисника.

У зв`язку із зазначеним, керуючись вимогами ч. 1 ст. 429 КПК України, касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 слід залишити без руху, надавши йому п`ятнадцятиденний строк з дня отримання копії ухвали для усунення зазначених недоліків.

Колегія суддів звертає увагу, що недоліки касаційної скарги можуть бути усунуті шляхом складання нового тексту касаційної скарги, якщо зауваження колегії суддів стосувалися змістовної частини скарги, та/або шляхом подання додаткових документів, якщо всупереч вимогам КПК України не додано усіх документів, які мають подаватися разом з касаційною скаргою.

На підставі викладеного та керуючись ч. 1 ст. 429 КПК України, Суд

постановив:

Касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 в інтересах засудженого ОСОБА_5 на вирок Вінницького апеляційного суду від 24 квітня 2023 року щодо останнього залишити без руху, надавши йому п`ятнадцятиденний строк з дня отримання копії даної ухвали для усунення вказаних недоліків.

У разі неусунення в установлений строк недоліків касаційної скарги, залишеної без руху, така скарга повертається особі, яка її подала.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3