г Інгулецький районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області
Справа № 213/2351/23
Номер провадження 1-кс/213/341/23
У Х В А Л А

Іменем України

09 червня 2023 року слідчий суддя Інгулецького районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , захисника адвоката ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання прокурора Криворізької південної окружної прокуратури ОСОБА_3 , поданого в межах кримінального провадження №0000299, за ознаками ч. 4 ст. 186 КК України, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до підозрюваного:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Кривий Ріг, Дніпропетровської області, громадянин України, має професійно-технічну освіту, офіційно не працює, не одружений, на утриманні дітей не має, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , раніше неодноразово судимий, останній раз 25.08.2020 року Бердичівським районним судом Житомирської області за ст. 391 КК України до 2 років позбавлення волі. На підставі ч.1 ст.71 КК України приєднана невідбута частина покарання за вироком Дзержинського районного суду від 30.10.2018 року та остаточно до відбуття визначено 2 роки 10 місяців позбавлення волі. Звільнився 11.07.2022 року з Казанковської ВК Миколаївської області (№93) по відбуттю строку покарання,

ВСТАНОВИВ:

Прокурор звернулась до Інгулецького районного суду міста Кривого Рогу з клопотанням про застосування щодо підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Зазначила, що існують ризики: може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, вчинити інше кримінальне правопорушення, та незаконно впливати на потерпілу та свідків, та вважає що обрання більш м`яких запобіжних заходів неможливе.

У судовому засіданні прокурор клопотання підтримала.

Підозрюваний та захисник проти задоволення клопотання заперечували, просили відмовити у задоволенні клопотання та обрати більш м`який запобіжний захід - домашній арешт. Вказували, що підозрюваний з`являється на виклики слідчого.

Заслухавши сторони, дослідивши клопотання та надані матеріали, слідчий суддя дійшов наступного.

Згідно клопотання, У провадженні CВ ВП №7 КРУП ГУНП в Дніпропетровській області перебувають матеріали кримінального провадження №0000299 від 05.05.2023, за ознаками ч. 4 ст. 186 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 будучи раніше неодноразово засудженим :

- 02.04.2014 року Інгулецьким районним судом м. Кривого Рогу за ч.1 ст. 186 KK України до 850 грн. штрафу;

-13.07.2015 року Інгулецьким районним судом м. Кривого Рогу за ч.2 ст. 186 KK України до 4 років 6 місяців позбавлення волі. На підставі ст.75, 76 КК України від відбуття покарання звільнений з іспитовим строком на 1 рік 6 місяців. Згідно ухвали Інгулецького районного суду від 01.02.2016 року скасувати іспитовий строк і направити в місця позбавлення волі на строк 4 роки 6 місяців;

-27.12.2016 року Довгинцівським районним судом м. Кривого Рогу за ч.2 ст. 186 KK України до 4 років позбавлення волі. На підставі ст.71 КК України приєднана невідбута частина покарання за вироком Інгулецького районного суду м. Кривого Рогу від 13.07.2015 року та остаточно до відбуття визначено 4 роки 10 місяців позбавлення волі;

-30.10.2018 року Дзержинським районним судом м. Кривого Рогу за ч.2 ст.345 KK України до 1 року позбавлення волі. На підставі ст.71 КК України приєднана невідбута частина покарання за вироком Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу від 27.12.2016 року та остаточно до відбуття визначено 1 рік 9 місяців позбавлення волі;

-25.08.2020 року Бердичівським районним судом Житомирської області за ст. 391 КК України до 2 років позбавлення волі. На підставі ч.1 ст.71 КК України приєднана невідбута частина покарання за вироком Дзержинського районного суду від 30.10.2018 року та остаточно до відбуття визначено 2 роки 10 місяців позбавлення волі. Звільнився 11.07.2022 року з Казанковської ВК Миколаївської області (№93) по відбуттю строку покарання, належних висновків для себе не зробив, на шлях виправлення не став і маючи не погашені і зняті в установленому порядку судимості, вчинив повторний умисний злочин.

Відповідно до Указу Президента України №64/2022 від 24.02.2022, затвердженого Законом України № 2102-IX від 24.02.2022 (зі змінами, внесеними Указами Президента України № 133/2022 від 14.03.2022, № 259/2022 від 18.04.2022, № 341/2022 від 17.05.2022, № 573/2022 від 12.08.2022, 757/2022 від 07.11.2022, № 58/2023 від 06.02.2023) в Україні введено воєнний стан.

Так, ОСОБА_4 03.05.2023 приблизно о 20.30 разом з ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 перебував біля приміщення КП «Котурн», що розташоване на території ринку ПГЗК по вул. Подлєпи в Інгулецькому районі м. Кривого Рогу. В цей момент у нього виник кримінально протиправний намір, направлений на відкрите викрадення чужого майна, реалізуючи який він, діючи повторно, умисно, переслідуючи корисливий мотив, в умовах воєнного стану, підійшов ззаду до ОСОБА_6 , яка розмовляла по телефону та відкрито викрав, вихопивши з руки, мобільний «Xiaomi Redmi 9C NFC» IMEI-1 НОМЕР_1 , IMEI-2 НОМЕР_2 червоного кольору, ринкова вартість якого згідно висновку експерта за результатами проведення судово-товарознавчої експертизи №СЕ-19/104-23/16391-ТВ від 10.05.2023 складає 2533 гривні 33 копійки, що належить останній, та в подальшому утримуючи викрадене майно при собі, не реагуючи на вимоги потерпілої припинити протиправні дії, з місця скоєння кримінального правопорушення зник, обернувши викрадене майно на свою користь та розпорядившись ним на свій розсуд, чим спричинив потерпілій ОСОБА_6 матеріальний збиток на загальну суму 2533,33 гривень.

31.05.2023 ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчинення кримінального правопорушення за ч. 4 ст. 186 КК України, за ознаками відкритого викрадення чужого майна (грабіж), вчиненого повторно, в умовах воєнного стану.

Відповідно до ст. 194 КПК України судом встановлено обгрунтованість підозри ОСОБА_4 в інкримінованому злочині, що підтверджується: витягом з ЄРДР, заявою потерпілої, протоколами допиту потерпілої та свідків, повідомленням про підозру; протоколами огляду; постановами про визнання речовими доказами та документами, висновком експерта.

Згідно з п.5 ч.1 ст. 176 КПК України тримання під вартою є запобіжним заходом.

Відповідно до ст. 177 цього Кодексу метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу судом враховуються вимоги ст.178 КПК України, а саме: тяжкість покарання за інкримінований злочин, а саме за ст. 186 ч.4 КК України строк від 7 років позбавлення волі. Злочин відноситься до тяжких злочинів. Підозрюваний офіційно не працює, не одружений, дітей не має. Суд враховує вік та стан здоров`я підозрюваного, що не є особою похилого віку, на даний час не перебуває на обліку в лікарів нарколога та психіатра. Характеризується негативно.

Судом встановлені ризики за ст. 177 КПК України: підозрюваний може переховуватись від слідства та суду, підозрюваний може вчинити інші злочини, може незаконно впливати на потерпілу та свідків.

Ризик переховування ОСОБА_4 від органу досудового розслідування та суду обґрунтовується тим, що останній міцних соціальних зв`язків не має, офіційно не працевлаштований, постійних джерел доходів не має, і тому побоюючись його засудження до реального терміну покарання, може переховуватись від органів розслідування та суду. Доказів перебування в цивільному шлюбі, та що його цивільна дружина вагітна та у них народиться дитина - суду не надано. При з`ясуванні місця проживання підозрюваного було встановлено, що має декілька місць проживання окрім місця реєстрації: спочатку зазначив, що проживає по АДРЕСА_1 , пізніше вказав, що проживає по АДРЕСА_3 , точну адресу не пам`ятав, пізніше зазначив, що здає в оренду квартиру по АДРЕСА_1 . Тобто незрозуміло точне місце постійного проживання підозрюваного, у чиїй власності житло за вказаними адресами, та на підставі чого він там проживає.

З правової позиції Європейського суду з прав людини, викладеної в справі «W проти Швеції» від 26 січня 1993 року, слідує, що врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпеки цієї особи та не дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірність її поведінки, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що обвинувачений може ухилитися від суду.

Ризик вчинення іншого кримінального правопорушення ОСОБА_4 обґрунтовується тим, що останній є раніше судимою особою, звільнився з місць позбавлення волі в липні 2022 року, тобто менше року тому, і йому знову інкримінується вчинення нового умисного злочину, офіційно не працює, вказав, що здає в оренду квартиру, але доказів не надав, та чи його це взагалі квартира, - це свідчить що він схильний до вчинення кримінальних правопорушень і може продовжити вчиняти злочини.

Ризик незаконно впливати на потерпілу та свідків, підтверджується тим, що потерпіла на досудовому слідстві надавала пояснення, що підозрюваний їй погрожував, ображав, бажав, щоб потерпіла забрала заяву з поліції.

Стороною захисту не спростовані вказані ризики, та не доведено наявність тісних соціальних зв`язків.

Відповідно до п.5 ч.2 ст. 183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою може бути застосовано до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.

Відповідно до рішення ЄСПЛ у справі Таран проти України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою повинен бути необхідним за конкретних обставин. Тримання під вартою відповідно до підпункту «с» пункту 1 статті 5 Конвенції має втілювати вимогу пропорційності, яка обумовлює існування обґрунтованого рішення, яким здійснюється оцінка відповідних аргументів «за» і «проти» звільнення.

Відповідно до рішення ЄСПЛ Тимошенко проти України, для того, щоб позбавлення свободи вважалося несвавільним - запобіжний захід повинен бути необхідним за даних обставин.

Суд зазначає, що на даний час, коли по справі не зібрані всі докази, не проведено всі слідчі дії, та за існування вказаних ризиків, наявні аргументи тільки "проти" звільнення, тобто "за" обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки даний захід є необхідним за вказаних обставин.

Запобіжний захід у вигляді домашнього арешту і особистого зобов`язання не зможуть запобігти ризикам переховування, вчинення нового злочину та впливу на потерпілу та свідків, оскільки він матиме змогу ухилитись від слідства та суду, що посилюється введенням в країні воєнного стану. В чиїй квартирі він проживає, в якій саме з зазначених ним квартир та на підставі чого там проживає суду не зазначено. Також не обгрунтовано за які кошти буде жити підозрюваний перебуваючи під домашнім арештом, чи має заощадження, чи існують особи які будуть його утримувати ( не надано доказів існування таких осіб, існування в них такої матеріальної можливості, та згоди утримувати підозрюваного). До матеріалів клопотання додано матеріали, згідно яких розглядаються матеріали щодо протиправної поведінки ОСОБА_4 протягом квітня та травня 2023р, остаточні рішення не прийняті. Особиста порука не може бути застосована, оскільки суду не повідомлено про наявність осіб, які б заслуговували на довіру та поручились за підозрюваного. Слід визначити альтернативний вид запобіжного заходу - заставу в розмірі 40 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Згідно з п.5 ч.1 ст. 176 КПК України тримання під вартою є запобіжним заходом, який у відповідності до ч.1 ст. 183 КПК України є винятковим, та застосовується лише в разі неможливості застосування більш м`яких запобіжних заходів.

Враховуючи вказане, суд вважає клопотання сторони обвинувачення підлягає задоволенню, у клопотанні сторонни захисту про обрання домашнього арешту - відмовити

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.107,131,176-178,182, 183-187,193-194.196-197 КПК України, -

УХВАЛИВ:

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в межах кримінального провадження № 0000299, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в Державній установі «Криворізька установа виконання покарань №3» строком на 60 (шістдесят) днів.

Визначити часом закінчення строку дії даної ухвали 07.08.2023р.

Визначити розмір застави 107360 гривень, в разі сплати якого вважати обраним ОСОБА_4 запобіжний захід - заставу.

В разі внесення застави суд вважає за необхідне покласти на підозрюваного обов`язок повідомляти слідчого, прокурора та суд про зміну місця свого проживання; не відлучатися із м. Кривого Рогу без дозволу слідчого, прокурора; з`являтись на виклики суду та слідчого, прокурора.

У разі внесення застави та з моменту звільнення підозрюваного з під варти внаслідок внесення застави, підозрюваний зобов`язаний виконувати покладені на нього обов`язки, пов`язані із застосуванням запобіжного заходу у вигляді застави.

Виконання ухвали покласти на ВП № 7 Криворізького РУП ГУНП в Дніпропетровській області.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти діб з моменту її проголошення, а для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії ухвали.

Слідчий суддя ОСОБА_1