УХВАЛА

про арешт майна

28 липня 2023 року м. Рівне

Слідча суддя Рівненського міського суду Рівненської області ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , слідчої ОСОБА_3 , прокурора ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , захисника ОСОБА_6 , розглянувши клопотання старшої слідчої відділу СУ ГУНП в Рівненській області майора поліції ОСОБА_3 (далі слідчий), яке погоджене прокурором Рівненської спеціалізованої обласної прокуратури ОСОБА_4 (далі прокурор), в рамках кримінального провадження №0000019 від 15.02.2023 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 332 КК України (далі це ж кримінальне провадження) про накладення арешту на майно, -

УХВАЛИЛА:

Слідча у рамках кримінального провадження №0000019 від 15.02.2023 року, звернулась до суду із вказаним клопотанням у якому просить суд накласти арешт на об`єкти вказані у клопотанні.

Своє клопотання обґрунтовує тим, що невстановлені фізичні особи-підприємці за попередньою змовою між собою здійснюють незаконне переправлення через державний кордон України осіб чоловічої статі, які не перебувають з ними в трудових відносинах, як других водіїв транспортних засобів, за що отримують незаконну грошову винагороду.

До СУ ГУНП в Рівненській області надійшов рапорт старшого оперуповноваженого 1 відділу ГВ ЗНД Управління СБ України в Рівненській області ОСОБА_7 , про те що ході виконання доручень було встановлено, що громадянин України ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець та зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , діючи за попередньою змовою з ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженцем Закарпатської області, Іршавського району, с. Камянське, зареєстрованим за адресою: АДРЕСА_3 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_3 , з корисливих мотивів продовжують вчиняти дії які спрямовані на організацію схеми незаконного переправлення через державний кордон України в країни Європи громадян України осіб чоловічої статі призовного віку, щодо яких діє обмеження виїзду за межі України, передбачені дією правового режиму воєнного стану, шляхом усунення перешкод та створення необхідних умов передбачених законодавством України для перетину державного кордону України вищевказаною категорією особі.

18.07.2023 року ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на підставі ст. 208 КПК України було затримано та в подальшому проведено особистий обшук в ході якого виявлено та вилучено речі вказані у клопотанні.

Слідча у клопотанні вказала, що з метою всебічного, повного і неупередженого дослідження всіх обставин кримінального правопорушення, у ході досудового розслідування виникла необхідність у накладенні арешту на вищевказане майно із забороною можливості використовувати вказане майно, розпоряджатись будь-яким чином, оскільки незастосування вказаних заходів може призвести до зникнення, втрати відповідного майна або настання інших наслідків, які можуть перешкоджати кримінальному провадженню.

Слідча та прокурор в судовому засіданні клопотання підтримали та просили суд його задоволити.

Захисник ОСОБА_5 - адвокат ОСОБА_6 в судовому засіданні, заперечувала проти повного задоволення клопотання, вказала, що частина вилучених речей не являється власністю її підзахисного. Пояснила, що грошові коти у сумі 1 800 доларів США та 1 880 Євро не являються власністю ОСОБА_5 , що підтверджується відповідними інвойсами та розпискою. Крім того захисник вказала, що накладення арешту на посвідчення водія на ім`я ОСОБА_5 призведе до порушення його прав, оскільки ніхто не позбавляв його права керування та водійські права не є підробними та не потребують жодних експертиз. Крім того свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу не є власністю ОСОБА_5 , оскільки транспортний засіб проданий ОСОБА_9 та перебуває на стоянці у місті Кривий Ріг.

Слідча суддя учасників розгляду клопотання, дослідивши матеріали клопотання, прийшла до наступного висновку.

Судом встановлено, що Рівненським районним управлінням поліції в Рівненській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000019 від 15.02.2023 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 332 КК України.

18.07.2023 року ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на підставі ст. 208 КПК України було затримано та в подальшому проведено особистий обшук в ході якого виявлено та вилучено речі вказані у клопотанні.

Згідно інвойсів JA4AD3A39GZ006803 на суму 1800 доларів США та JA4AD3A39GZ006803 на суму 1880 Євро на ім`я ОСОБА_10 та розпискою ОСОБА_5 від 14 липня 2023 року підтверджується, що він отримав кошти ОСОБА_11 для оплати витрат щодо морського перевезення та витрат щодо оформлення і портової розгрузки автомобіля у місті Клайпеда.

Відповідно до ч. 7 ст. 236 КПК України предмети, які вилучені законом з обігу, підлягають вилученню незалежно від їх відношення до кримінального провадження. Вилучені речі та документи, які не входять до переліку, щодо якого прямо надано дозвіл на відшукання в ухвалі про дозвіл на проведення обшуку, та не відносяться до предметів, які вилучені законом з обігу, вважаються тимчасово вилученим майном.

Відповідно до п. 8 глави 2.6. «Арешт майна» Узагальнення вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ судової практики щодо розгляду слідчим суддею клопотань про застосування заходів забезпечення кримінального провадження арешт може бути накладено на: нерухоме і рухоме майно, майнові права інтелектуальної власності, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковому вигляді, цінні папери, корпоративні права; майно у вигляді речей, документів, грошей, якщо вони відповідають критеріям, зазначеним у ч. 2 ст. 167 КПК, а саме: підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди; надані особі з метою схилити її до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та (або) матеріального забезпечення кримінального правопорушення чи як винагорода за його вчинення; є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом; одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та (або) є доходами від них, або на які було спрямоване кримінальне правопорушення.

Відповідно до ч. 2 ст. 167 КПК України тимчасово вилученим майно є речі, документи, гроші тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди; є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом.

Згідно вимог ст.167 КПК України тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення. Згідно вимог ч. 5 ст. 171 КПК України клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено.

Відповідно до п. 7 ч. 2 ст.131 КПК України арешт майна є одним із видів забезпечення кримінального провадження. Пунктом 1 ч. 3 ст. 132 КПК України передбачено, що застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження.

Відповідно до статей 94, 132, 173 КПК України при вирішення питання про арешт майна слідчий суддя повинен врахувати правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього спеціальної конфіскації, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, розумність та спів розмірність обмеження права власності завданням кримінального правопорушення, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.

Відповідні дані мають міститися і в клопотанні слідчого (прокурора), який звертається з проханням про арешт майна, оскільки згідно зі статтею Першого протоколу Конвенції про захист прав і основоположних свобод будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

Згідно з частиною першою статті 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Частиною третьою статті 170 КПК України визначено, що у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті (збереження речових доказів), арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Згідно з ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

При цьому тільки у випадку, передбаченому п.1 ч. 2 ст. 170 КПК України (збереження речових доказів), арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям зазначеним у статті 98 цього Кодексу («матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення»), тобто має ознаки речового доказу.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Відповідно, до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статею 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власностi набувається в порядку, визначеному законом. Громадяни для задоволення своїх потреб можуть користуватися об`єктами права державної та комунальної власностi вiдповiдно до закону.

Нiхто не може бути протиправно позбавлений права власностi. Право приватної власностi є непорушним.

Враховуючи вищевикладені обставини в їх сукупності, слідча суддя не вбачає необхідності у накладенні арешту на грошові кошти у сумі 1800 доларів США, 1880 Євро, посвідчення водія на ім`я ОСОБА_5 , серії НОМЕР_1 , свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 , серії НОМЕР_3 , тому слідча суддя дійшла висновку, що клопотання в цій частині є необґрунтованим та задоволенню не підлягає.

Разом з тим, слідчий суддя відхиляє покликання слідчого, щодо необхідності накладення арешту вказане майно у зв`язку із ненаданням доказів в необхідності в такому арешті.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 167, 170-173,395 КПК України, слідча суддя, -

ПОСТАНОВИЛА:

Клопотання задоволити частково.

Накласти арешт на майно, а саме на:

- мобільний телефон марки Iphone 13 Pro, IMEI2 НОМЕР_4 , з абонентським номером НОМЕР_5 ;

- мобільний телефон марки Samsung Galaxy A71, IMEI1 НОМЕР_6 , IMEI2 НОМЕР_7 , з абонентським номером НОМЕР_8 , НОМЕР_9 - 1800 доларів США;

- грошові кошти у сумі 4300 гривень;

- паспорт громадянина України для виїзду закордон виданий на ім`я ОСОБА_12 серії НОМЕР_10 ;

- посвідчення батьків багатодітної сім`ї видане на ім`я ОСОБА_13 та ОСОБА_5 серії НОМЕР_11 ;

- флеш карта Micro SD «SanDisk»;

- 3 банківські карти «ПриватБанк» з наступними номерами: № НОМЕР_12 , № НОМЕР_13 , № НОМЕР_14 ;

- 1 банківська карта А-Банк з наступним номером: № НОМЕР_15 ;

яке вилучене під час особистого обшуку гр. ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та позбавити всіх осіб, які мають відношення до вказаного майна, можливості відчуження, розпорядження та користування вказаним майном.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до Рівненського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідча суддя ОСОБА_14