Житомирський апеляційний суд
Справа №295/8585/23 Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Категорія ст.422 КПК України Доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 липня 2023 року Житомирський апеляційний суд в складі:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю: секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

підозрюваного ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Житомирі апеляційну скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_8 - адвоката ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Богунського районного суду м.Житомира від 01.07.2023,

в с т а н о в и в:

Зазначеною ухвалою задоволено клопотання слідчого СВ Житомирського РУП ГУНП в Житомирській області ОСОБА_9 та обрано стосовно підозрюваного ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб - по 29.08.2023 року (включно), з визначенням застави в розмірі 67100 гривень.

Строк перебування під вартою вирішено рахувати з моменту фактичного затримання - з 14-00 год 30.06.2023 року.

В апеляційній скарзі адвокат ОСОБА_7 просить змінити ухвалу слідчого судді, як незаконну, та обрати її підзахисному більш м`який запобіжний захід у вигляді домашнього арешту у нічний час.

При цьому, зазначає, що прокурором не надано суду в якості обґрунтування клопотання доказів, які підтверджують ризики, передбачені ст.177 КПК України та неможливість застосування до підзахисного більш м`який запобіжний захід. Посилається на те, що підозра є необґрунтованою, в даному випадку в діях ОСОБА_8 вбачаються самоуправні дії (ст.356 КК України), оскільки швейна машинка, яку взяв ОСОБА_8 є його спільним з дружиною майном, годинник йому подарувала падчерка, а тому відсутні підстави вважати, що була вчинена крадіжка.

Звертає увагу, що вказівка у підозрі, що ОСОБА_8 не працює та не має джерел доходу не відповідає дійсності, оскільки судом оглянута перепустка ОСОБА_8 на підприємство, де він працює вантажником - ВАТ «Житомирські ласощі», до цього він працював вантажником «Грін Бін», про це свідчить контракт та довідка про отримання заробітної плати за два місяця. Крім того, згідно довідки, яка додана до матеріалів справи ОСОБА_8 зареєстрований за місцем проживання дружини, як ТПО, як вимушений переселенець отримує від держави щомісячно грошову допомогу та продуктові набори.

Зазначає, що обраний ухвалою слідчого судді запобіжний захід у вигляді тримання під вартою є надто суворим та позбавить ОСОБА_8 його роботи на ВАТ «Житомирські ласощі».

Заслухавши суддю-доповідача, підозрюваного ОСОБА_8 та адвоката ОСОБА_7 в підтримку апеляційної скарги, заперечення прокурора щодо її задоволення, перевіривши матеріали судового провадження, а також ухвалу слідчого судді в межах, передбачених, ст.404 КПК України, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з таких підстав.

Згідно з ст.2 КПК України основним завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден не винуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Розглядаючи клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, в порядку Глави 18 КПК України, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для застосування такого запобіжного заходу, або відмови у його задоволенні.

Питання, які слідчий суддя повинен вирішити при застосуванні відносно особи запобіжного заходу у виді тримання під вартою визначені змістом ст.ст.132, 176-178, 183, 194 КПК України.

Відповідно до ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Відповідно до вимог ст.194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Норми ст.177 КПК України передбачають, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Згідно з ст.178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: 1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; 3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; 4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; 5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; 6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого; 7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; 8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; 9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; 10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; 11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини; 12) ризик продовження чи повторення протиправної поведінки, зокрема ризик летальності, що його створює підозрюваний, обвинувачений, у тому числі у зв`язку з його доступом до зброї.

Відповідно до ч.4 ст.194 КПК України, якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні.

На переконання апеляційного суду, слідчий суддя, вирішуючи клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_8 , дотримався вказаних вимог кримінального процесуального закону.

Так, як убачається зі змісту клопотання, слідчими Житомирського РУП ГУНП в Житомирській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0002015 від 30.06.2023 року за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України, по факту таємного викрадення чужого майна шляхом проникнення до будинку, який належить ОСОБА_10 , вчинене повторно в умовах воєнного стану.

30.06.2023 року о 16 год. 40 хв ОСОБА_8 був затриманий в порядку ст.208 КПК України.

30.06.2023 року ОСОБА_8 повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст.185 України, - таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, поєднане з проникненням у житло, в умовах воєнного стану.

Підозра ОСОБА_8 у вчиненні зазначеного кримінального правопорушення, обґрунтовується зібраними в кримінальному провадженні доказами, а саме: заявою про вчинене кримінальне правопорушення від ОСОБА_11 від 30.06.2023 року; протоколом допиту потерпілої ОСОБА_11 ; протоколом затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину; протоколом огляду предметів за участю потерпілої ОСОБА_11 ; протоколами допитів свідків ОСОБА_12 та ОСОБА_13 .

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.

Доводи апеляційної скарги адвоката про те, що підозра є необґрунтованою, оскільки в даному випадку в діях ОСОБА_8 вбачаються самоуправні дії ст.356 КК України, є безпідставними та не ґрунтуються на матеріалах кримінального провадження.

Перевіряючи наявність обґрунтованої підозри, колегія суддів вважає, що сукупність доказів, які були долучені до клопотання слідчого, на даному етапі кримінального провадження, свідчать про обґрунтованість підозри, оголошеної ОСОБА_8 , і є достатніми для застосування щодо підозрюваного запобіжного заходу, оскільки обґрунтованість підозри - це не акт притягнення особи до відповідальності, а сукупність даних, які переконують об`єктивного спостерігача, що особа могла бути причетною до вчинення конкретного злочину.

При цьому, апеляційний суд звертає увагу на те, що правильність кваліфікації дій, оцінка доказів не входить до повноважень слідчого судді при розгляді клопотань про обрання забіжного заходу чи його продовження, а здійснюється судом тільки під час судового розгляду по суті кримінального провадження.

Колегія суддів визнає також безпідставними доводи апелянта, що прокурором не доведено наявність доказів, які підтверджують ризики, передбачені ст.177 КПК України та неможливість застосування до підзахисного більш м`який запобіжний захід.

Як встановлено в суді апеляційної інстанції, слідчим суддею під час розгляду клопотання слідчого належно перевірено та встановлено, що ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні умисного злочину проти власності, який згідно ст.12 КК України, є тяжким, за скоєння якого КК України передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до восьми років.

Слідчим суддею взято до уваги фактичні обставини інкримінованих останньому правопорушення, та відповідно встановлено наявність ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України, а саме: може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, незаконно впливати на свідків та потерпілу у цьому кримінальному провадженні, може вчинити інше кримінальне правопорушення.

Згідно із позицією Європейського суду з прав людини, тяжкість інкримінованого правопорушення, сама по собі може бути мотивом та підставою для підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування чи суду, тому апеляційний суд погоджується з тим, що тяжкість можливого покарання може спонукати підозрюваного переховуватися від суду. Це твердження узгоджується з практикою ЄСПЛ, зокрема у справі «Ілійков проти Болгарії», в якому зазначено, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування. У рішенні по справі «Летельє проти Франції» Європейський суд з прав людини визначив, що тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу.

Крім того, слідчим суддею враховано й те, що підозрюваний неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення тяжких злочинів, в тому числі проти власності, був засуджений до покарання у виді позбавлення волі, звільнений у вересні 2022 року, повторно підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, та обґрунтовано прийшов до висновку, що прокурором доведено наявність ризику, що підозрюваний може вчинити інше кримінальне правопорушення.

Слідчим суддею також враховано наявність ризику, що підозрюваний може чинити вплив на свідків чи потерпілу, оскільки потерпіла є його дружиною, остання стверджувала, що підозрюваний відносно неї вчиняв неправомірні дії насильного характеру, що підтверджується рапортами про виклики поліції, а свідки є їх сусідами, з якими він знайомий, а відтак існують достатні підстави вважати, що він може чинити на них тиск з метою вплинути на їх покази.

Також слідчим суддею враховано, що кримінальне правопорушення відноситься до кримінальних правопорушень проти власності, було вчинено під час дії по всій території України особливого правового режиму - воєнного стану та прийшов до обґрунтованого висновку про неможливість запобігти цим ризикам іншим шляхом ніж застосуванням більш м`яких запобіжних заходів.

Разом з тим, слідчим суддею враховано відсутність відомостей про постійне місце проживання підозрюваного, та прийшов до обґрунтованого висновку, про застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, з чим погоджується й колегія суддів.

З викладеного вбачається, що слідчий суддя, приймаючи рішення про необхідність застосування щодо ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, врахував всі обставини, з якими закон пов`язує можливість застосування такого запобіжного заходу та обґрунтовано дійшов висновку про необхідність задоволення клопотання слідчого, в зв`язку з відсутністю достатніх стримуючих факторів, які б дозволили менш суворим запобіжним заходам дієво запобігти ризикам, доведеним слідчим і прокурором.

Апеляційний суд, оцінюючи сукупність обставин, а саме: вагомість наявних доказів про підозру вчинення ОСОБА_8 кримінального правопорушення, яке відноситься до категорії тяжких злочинів, погоджується з висновком слідчого судді, що застосування більш м`яких запобіжних заходів є недоцільним.

За викладених у сукупності обставин, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що саме запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на даному етапі досудового розслідування в повній мірі відповідає меті його застосування забезпеченню виконання підозрюваним покладних на нього процесуальних обов`язків та запобіганню спробам вчинити дії, передбачені частиною 1 статті 177 КПК України.

Апеляційний суд враховує, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, але на даній стадії досудового розслідування, по даній конкретній справі, з урахуванням особи підозрюваного ОСОБА_8 та тяжкості можливого покарання, яке загрожує у разі доведеності вини та визнання його винуватим у вчиненні кримінального правопорушення за вироком суду, наявності на даний час беззаперечних процесуальних ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України, слідчий суддя прийшов до правильного висновку про обґрунтованість клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу саме у вигляді тримання під вартою.

При цьому, обставин, передбачених ч.2 ст.183 КПК України, які є перешкодою для обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою підозрюваного, судом апеляційної інстанції не встановлено.

Апеляційний суд враховує вимоги п.п.3 і 4 ст.5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення.

Матеріали провадження не містять даних про застереження, які б унеможливлювали перебування підозрюваного під вартою та апелянтом в судовому засіданні апеляційного суду не доведені.

Всі викладені захисником апеляційні доводи були об`єктом дослідження при обранні підозрюваному запобіжного заходу і ним надана належна оцінка.

За таких обставин, апеляційний суд вважає, що слідчий суддя дійшов правильного висновку про застосування щодо підозрюваного ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

За вказаних обставин, ухвала слідчого судді є законною та обґрунтованою, підстави для її скасування відсутні.

Керуючись ст.ст.404, 407, 422 КПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Богунського районного суду м.Житомира від 01.07.2023, якою застосовано відносно підозрюваного ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб - по 29.08.2023 року (включно), з визначенням застави в розмірі 67100,00 гривень без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді: