справа № 208/7497/23
№ провадження 1-кс/208/1844/23
УХВАЛА

Іменем України

26 вересня 2023 р. м. Кам`янське

Слідчий суддя Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області - слідчого судді ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю: прокурора Кам`янської окружної прокуратури ОСОБА_3 , слідчої СВ Кам`янського РУП ГУНП в Дніпропетровській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , підозрюваного ОСОБА_6 ,

розглянув у судовому засіданні в залі суду в межах кримінального провадження внесеного в ЄРДР за №0001102 від 03.08.2023 за ч. 4 ст. 185 КК України клопотання слідчого про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно підозрюваного:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Гуляй Поле Запорізької області, громадянин України, не працюючий, розлученого, маючий середню освіту (9 класів), який має на утриманні малолітню дитину: ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованого за адресою (зі слів підозрюваного): АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:

- 22.09.2014 року Оріхівським РС Запорізької області за ч. 2 ст. 186, ч. 1 ст. 304, ч. 1 ст. 70 КК України, до позбавлення волі строком на 4 роки. На підставі ст.ст. 75, 76 КК України, від відбуття покарання звільнений з іспитовим строком на 2 роки;

04.01.2016 року Ухвалою Запорізького апеляційного суду вирок Оріхівського РС Запорізької області від 22.09.2014 року змінено в частині застосування іспитового строку, та направлено до відбуття призначеного покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки.

Звільнений 02.12.2019 року з Кам`янського ІК Запорізької області (ВК № 101), на підставі ст.. 81 КК України, умовно-достроково на невідбутий строк 4 місяці, 16 днів;

- 20.05.2021 Оріхівським РС Запорізької області за ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у вигляді обмеження волі на строк 3 роки,

- 24.09.2021 Оріхівським РС Запорізької області за ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 190 КК України, ст.. 70 ч. 1 КК України до покарання обмеження волі строком на 2 роки. На підставі ст.. 70 ч. 4 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання за даним вироком більш суворим покарання за вироком Оріхівського РС Запорізької області від 15.07.2021 року, кінцеве призначеного до відбуття 3 роки обмеження волі, початок строку 20.05.2021 рік. На підставі ст.. 72 КК України зараховано у строк покарання, період часу з 20.05.201 року по день прибуття в ІЦ як 1 день за 2 дні;

09.06.2022 року Запорізький апеляційний суд, вирок Оріхівського РС Запорізької області від 24.09.2021 року змінено в частині призначеного покарання за ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 190, ч. 1 ст. 70 КК України 2 роки позбавлення волі на підставі ч. 4 ст. 70 КК України, ст.. 72 КК України, шляхом часткового складання покарання за даним вироком і вироком від 15.07.2021 року, кінцеве визначено до відбуття 2 роки 2 місяці позбавлення волі. На підставі ст.71 КК України, шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання за вироком Оріхівського РС Запорізької області від 22.09.2014 року, і кінцево до відбуття призначено 2 роки 6 місяців позбавлення волі, в іншій частині вирок залишено без змін. Вирок набрав законної сили 09.06.2022 року.

Початок строку з часу затримання 20.05.2021 рік. Звільнений з підстав ст.. 81 КК України, умовно-достроково на 06 місяців 06 дні - 31 травня 2023 року, з Старобабанівської ВК 92,

в с т а н о в и в:

Слідчий, звернувся із даним клопотанням, яким просить застосувати в межах кримінального провадження №0001102 від 03.08.2023 у відношенні підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в Державній установі «Дніпровська установа виконання покарань (№4)» строком на 60 днів. На підставі п. 2 ч. 5 ст. 182, ч. 3 ст. 183 КПК України визначити розмір застави у розмірі вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

В обґрунтування клопотання слідчим зазначено, що у провадженні СВ Кам`янського РУП ГУНП в Дніпропетровській області перебувають матеріали кримінального провадження № 0001102 від 03.08.2023 року за ч. 4 ст. 185 КК України за фактом таємного викрадення чужого майна, вчинене в умовах воєнного стану.

Про підозру у вчиненні зазначеного кримінального правопорушення повідомлений ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 29.08.2023 року.

Досудовим розслідуванням встановлено наступне: 30.07.2023 приблизно о 21.00 год. (більш точний час в ході досудового розслідування не встановлено) ОСОБА_6 перебував неподалік від ломбарду «Імперіал» що розташований по вулиці Ніколенко, в м. Кам`янському, Дніпропетровської області, де зустрів раніше малознайому жінку на ім`я ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_6 запропонував останній вжити алкогольних напоїв та поспілкуватись. При цьому у останньої на користуванні знаходився мобільний телефон «XiaomiRedmi 10 2022 CarbonGray 4GbRAM 128GbROM» imei 1: НОМЕР_1 , imei 2: НОМЕР_2 сірого кольору. В ході спілкування ОСОБА_8 на її вищевказаний мобільний телефон зателефонувала її знайома, яка попрохала прийти до неї за адресою: АДРЕСА_3 , та забрати свої особисті речі. Остання разом із ОСОБА_6 направилась за вищевказаною адресою. Забравши свої особисті речі, ОСОБА_8 , та ОСОБА_6 повертались назад в район вулиці Ніколенко, через залізничну дорогу, яка розташована між вулицею Михайла Грушевського та проспектом Аношкіна. Йдучи через вказану залізничну дорогу, ОСОБА_8 , перечепилась та впала на землю, її мобільний телефон випав з кишені на землю. В цей момент у ОСОБА_6 раптово виник злочинний протиправний умисел, спрямований на таємне викрадення мобільного телефону, який належить його малознайомій - ОСОБА_8 .

Реалізуючи свій протиправний злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_6 , 30.07.2023 приблизно о 23.00 год. (більш точний час в ході досудового розслідування не встановлено), перебуваючи біля залізничної дороги, яка розташована між вулицею Михайла Грушевського та проспектом Аношкіна в місті Кам`янсьому, Дніпропетровської області, діючи умисно, таємно, із корисливих мотивів та корисливої мети, в умовах воєнного стану, введеного Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022, затвердженого Законом України від 24.02.2022 № 2102-IX (зі змінами, внесеними Указами від 14.03.2022 № 133/2022, затвердженим Законом України від 15.03.2022 № 2119-IX, від 18.04.2022 № 259/2022, затвердженим Законом України від 21.04.2022 № 2212-IX, від 17.05.2022 № 341/2022, затвердженим Законом України від 22.05.2022 № 2263-IX та від 12.08.2022 № 573/2022, затвердженого Законом України від 15.08.2022 № 2500-ІХ, від 7.11.2022 року № 757/2022, затвердженим Законом України від 16.11.2022 № 2738-ІХ, затвердженим Законом України від 16 листопада 2022 року № 2738-IX, затвердженим Законом України від 19.02.2023 №2915-IX, продовжити строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 19 лютого 2023 року строком на 90 діб, тобто до - до 20.05.2023, цілковито усвідомлюючи протиправність своїх дій та розуміючи при цьому, що він здійснює незаконне безоплатне вилучення чужого майна поза волею власника, впевнившись, що за його протиправними діями ніхто не спостерігає, взяв з землі телефон «Xiaomi Redmi 10 2022 Carbon Gray 4GbRAM 128GbROM» imei 1: НОМЕР_1 , imei 2: НОМЕР_2 сірого кольору, вартістю 4783 гривні 20 копійок, який належить ОСОБА_8 .

Заволодівши викраденим майном, та утримуючи його при собі, ОСОБА_6 покинув місце вчинення кримінального правопорушення та в подальшому розпорядився викраденим майном на власний розсуд, чим заподіяв потерпілій ОСОБА_8 майнової шкоди на суму 4783 гривні 20 копійок.

Таким чином, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 обґрунтовано підозрюється у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вчиненому в умовах воєнного стану, тобто у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених КПК України. На теперішній час орган досудового розслідування вбачає наявність ризиків, що існують. Згідно з ч. 1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження підозрюваний з метою уникнення покарання за вчинене ним кримінальне правопорушення може намагатись:

1. Переховуватись від органу досудового розслідування та / або суду (п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України):

Підозрюваний не має сталих соціальних зв`язків (офіційно зареєстрованого шлюбу, офіційного працевлаштування, є особою раніше судимою, тощо), крім цього останній підозрюється у вчиненні тяжкого злочину. При цьому у разі визнання підозрюваного винним у вчиненні даного кримінального правопорушення йому загрожує покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 5 до 8 років, а відтак усвідомлюючи невідворотність настання покарання за вчинене діяння та санкцію інкримінованого кримінального правопорушення, вказує на те, що підозрюваний може у будь-який момент залишити межі міста та області з метою переховування від органу досудового розслідування та / або суду з метою уникнення покарання за вчинене ним кримінальне правопорушення, що може виразитися у вигляді втечі. Вказане свідчить, що підозрюваний, перебуваючи на волі, зможе залишити місце проживання та прийняти спроби переховування від суду з метою уникнення кримінальної відповідальності. Європейський суд з прав людини у справах «Ілійков проти Болгарії», «Летельє проти Франції» закріпив, що «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні «ризиків переховування або повторного вчинення злочинів», а особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення, як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу. Жодних стримуючих факторів, які б свідчили, що підозрюваним не будуть вживатися перешкоди у відправленні правосуддя в спосіб неявки в судові засідання, - не встановлено. Окрім того після повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину, останній залишив місце свого проживання та втік у невідомому напрямку. На даний момент підозрюваний вже переховується від органу досудового розслідування.

2. Вчините інше кримінальне правопорушення майнової спрямованості (п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України):

Підозрюваний ОСОБА_6 не має постійного місця роботи та заробітку, не має достатнього законного джерела доходу, який здатен забезпечити рівень життя останнього, не має міцних сталих соціальних зв`язків, що вказує на те, що він й у подальшому буде вчинювати кримінальні правопорушення майнової спрямованості з корисливих мотивів, оскільки був неодноразово судимий за ст. 185, 190 КК України. Отже, може продовжувати свою протиправну діяльність. Орган досудового розслідування вважає, що кримінальне правопорушення за ч. 4 ст. 185 КК України, становить небезпеку для майна суспільства. Отже існує достатньо підстав вважати, що перебуваючи поза межами місця позбавлення волі останній може вчинити інші корисливі злочини. Окрім того, маючи незняту та непогашену в установленому порядку судимість, підозрюваний вже вчинив злочин проти власності. Все вищезазначене свідчить про здатність ОСОБА_6 до вчинення кримінальних правопорушень та про те, що знаходячись на волі, він може продовжити свою злочинну діяльність, та вчинити інше кримінальне правопорушення. Окрім того, маючи невідбуте покарання за вироком Оріхівським районного суду Запорізької області, підозрюваний вчинив новий злочин проти власності.

3. Незаконно впливати на свідків та потерпілого (п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України):

Перебування підозрюваного ОСОБА_6 поза межами установ, що утримують осіб під вартою, створює загрозу здійснення впливу на свідків у вказаному кримінальному провадженні. Враховуючи те, що підозрюваний, перебуваючи поза межами місця позбавлення волі, може негативно впливати на психологічний та моральний стан потерпілої, свідків, безперешкодно спровокувати та викликати у них бажання відмовитися від наданих свідчень, які є беззаперечними доказами вини підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, очікуючи на можливу помсту з його боку, шляхом вмовлення, тиску, погроз, залякувань, викликання жалю до себе, або будь-яким іншим способом. Вищевказане може вплинути на швидке, повне та неупереджене проведення досудового розслідування та на встановлення обставин, які згідно ст. 91 КПК України підлягають доказуванню, а саме встановлення мотиву і мети вчинення кримінального правопорушення, а також виду і розміру завданої шкоди тощо. Крім того, відповідно до ст. 23 КПК України - суд досліджує докази безпосередньо. Показання учасників кримінального провадження суд отримує усно. Вважаю, що ризик прийняття підозрюваним спроб незаконного впливу на потерпілу, свідків, враховуючи спосіб вчинення кримінального правопорушення, які безпосередньо перед судом не допитані, з метою переконання або змушення останніх надати показання в вигідному для нього аспекті є реальним.

Відтак, у органу досудового розслідування є достатні підстави вважати, що ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, об`єктивно наявні, що свідчить про неможливість їх запобігання шляхом застосування до підозрюваного інших, більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою, оскільки жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти наведеним ризикам.

Так, застосування особистого зобов`язання жодним чином не сприятиме запобіганню ризикам, передбаченим п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України;

Для застосування особистої поруки, згідно із ст. 180 КПК України потрібна наявність поручителів. На теперішній час жодна особа не виявила наміру бути поручителем підозрюваної;

Домашній арешт не є дієвим, оскільки підозрюваний може вчиняти нові кримінальні правопорушення, та безперешкодно переховуватись від органу досудового розслідування. Окрім того, на підставі Указу Президента України №64/2022 від 24 лютого 2022 року «Про введення воєнного стану в Україні» в Україні введено воєнний стан. Таким чином, зважаючи на дію режиму воєнного стану на всій території України, що виражається у тому числі запровадженні комендантської години, для осіб, що проживають у м. Кам`янське Дніпропетровської області з 00:00 год. до 05:00 год., що у свою чергу і так зобов`язує не залишати місце свого мешкання, тому застосування у цьому випадку домашнього арешту в нічній час є не зовсім доцільно.

Обставини, викладені вище, вказують на те, що до підозрюваного необхідно застосувати найбільш суворий запобіжний захід, а саме запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, передбачений ст. 183 КПК України, так як жодний із більш м`яких запобіжних заходів не забезпечить виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків з причин, викладених нижче. Враховуючи те, що підозрюваний не дотримується покладених на нього обов`язків, у органа досудового розслідування наявні підстави вважати, що він й у подальшому не буде дотримуватись покладених на нього обов`язків. Це вказує на те, що він у разі обрання підозрюваному запобіжного заходу, не пов`язаного із примусовим позбавленням волі, він у подальшому буде вчинювати подібні кримінальні правопорушення. Таким чином жоден із запобіжних заходів, не пов`язаних з примусовим позбавленням волі підозрюваного, в тому числі й домашній арешт, не забезпечить виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків, так як обставини, наведені вище, вказують на те, що підозрюваний добровільно не дотримується та не буде дотримуватись у подальшому покладених на нього законодавством обов`язків.

Домашній арешт та тримання під вартою є ізоляційними запобіжними заходами, проте рівень ізоляції особи за ними суттєва відрізняється з огляду на умови, пов`язані з позбавленням (обмеженням) волі підозрюваного. У цьому контексті домашній арешт є «несуровою» формою ізоляції підозрюваного.

На підставі вищевикладеного, оцінюючи всі фактори в сукупності, а саме враховуючи характер особи, її моральність, рід занять, майновий стан, сімейні зв`язки та усі види зв`язків з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню, орган досудового розслідування дійшов висновку що чином жоден з більш м`яких запобіжних заходів не забезпечить виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків.

В судовому засіданні прокурором, підтримано клопотання за його змістом і обґрунтуванням, та зазначено, що підставами застосування запобіжного заходу у відношенні підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ним кримінального правопорушення за ч. 4 ст. 185 КК України, на підставі зібраних в ході досудового розслідування доказів, а саме: протоколів допиту потерпілої особи, свідків, речовими доказами, іншими зібраними доказами в ході досудового слідства у їх сукупності, та з врахуванням характеризуючих даних на особу підозрюваного, протоколами слідчих дій, а також наявність ризиків передбачених п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, які за своїй сукупності дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені п.п.1,3, 5, ч.1 ст.177 КПК України, і що запобіжний захід є єдиним видом запобіжного заходу який зможе запобігти заявленим ризикам, які є реальними, так як останній підозрюється у скоєнні тяжкого злочину, який вчинений ним в період умовно-дострокового звільнення від відбуття покарання за умисний корисний злочин, та маючи незняту та непогашену в передбаченому законом порядку судимість, що свідчить про те, що висновків для себе підозрюваний не робить, не має джерела доходу, сталих соціальних зв`язків. А тому заявлені ризики є реальними та інший захід не зможе забезпечити належної процесуальної поведінки підозрюваного та ризикам заявленим у клопотанні.

Підозрюваний ОСОБА_6 , в ході розгляду клопотання не оспорюючи фактичні данні викладені у клопотанні та підозрі, зазначив що просить відмовити у клопотанні слідчого, так як бажає все виправити.

Захисник ОСОБА_5 зазначив, що клопотання не відповідає вимогам КПК України, так як не є обґрунтованим, не містить відомостей щодо неможливості обрання відносно підозрюваного ОСОБА_6 іншого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою. Також не враховано, що підозрюваний має малолітню дитину, місце проживання, а тому на думку захисту можливим запобіжним заходом є домашній арешт за місцем фактичного проживання підозрюваного.

Вислухавши сторони, дослідив клопотання, матеріали кримінального провадження, підстави та обґрунтування покладені в його обґрунтування, приходжу до наступного:

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження підозрюваний з метою уникнення покарання за вчинене ним кримінальне правопорушення може намагатись:

1) Переховуватись від органу досудового розслідування та / або суду:

2) Вчините інше кримінальне правопорушення майнової спрямованості:

3) Незаконно впливати на потерпілого чи свідка у цьому ж кримінальному провадженні.

Згідно ч.2 ст.177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Згідно ч.1 ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Як встановлено під час розгляду клопотання, 29 серпня 2023 року ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, ч. 4 ст.185 КК України. Проте також слідчим було вручено і клопотання про обрання запобіжного заходу відносно підозрюваного, проте останній до слідчого судді для участі у розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу не прибув.

Крім того, 14 вересня 2023 року, ухвалою слідчого судді Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області за клопотанням слідчого, було надано дозвіл на затримання з метою приводу підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованому за адресою: АДРЕСА_4 , проживаючому за адресою: АДРЕСА_2 , місцеперебування його на теперішній час не встановлено, з метою його приводу для участі в судовому засіданні з розгляду клопотання про застосування до нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у рамках кримінального провадження №0001102 від 03.08.2023 за ч. 4 ст. 185 КК України.

26.09.2023 року ОСОБА_6 на підставі ухвали слідчого судді Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 14.09.2023 року був затриманий о 05.00 годині, та доставлений для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу до слідчого судді в той же день.

Як вбачається з досліджених судом матеріалів клопотання, прокурор підтримуючи клопотання посилається на підтвердження обґрунтованості підозри пред`явленої ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, а саме: витягу з ЄРДР яким зареєстроване кримінальне провадження, заявою-повідомленням про скоєний злочин, показами потерпілої особи, показами свідків, протоколами проведений слідчих дій, та іншими матеріалами кримінального провадження.

Фактичні данні щодо обставин, що мають значення для кримінального провадження, надання їм оцінки та встановлення кваліфікаційних складових злочину або їх спростування, не вирішуються слідчим суддею під час розгляду даного клопотання, а тому і не можуть оцінюватися з зазначених підстав.

Так, згідно до вимог ст. 178 КПК України, враховується, що в ході розгляду клопотання, встановлено, що ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на час події знаходився і знаходиться на умовно-достроковому звільненні від відбуття покарання встановленого 09.06.2022 року Запорізьким апеляційним судом, строк невідбутої частини покарання при звільненні з підстав ст.. 81 КК України, становить 6 місяців і 4 дні.

Крім того, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , також має ряд інших незнятих та непогашених в передбаченому законом порядку судимостей за корисні злочини, майнової спрямованості, належних висновків для себе не робить, та знов підозрюється у скоєнні кримінального правопорушення за ч. 4 ст. 185 КК України, як корисному злочині, як скоєного під час воєнного стану.

Слідчим суддею враховується як обґрунтованість підозри, так і вік та стан здоров`я підозрюваного, який не має будь-яких захворювань, які б мали значення для вирішення питання про обрання запобіжного заходу; тяжкість покарання, у разі доведення його винуватості в межах даного кримінального провадження, яке згідно до санкції ч. 4 ст. 185 КК України передбачає покарання у виді позбавлення волі від 5 до 8 років, тобто реальне покарання, офіційного джерела доходу не має, має незняту та не погашену в передбаченому законом порядку судимість, та підозрюється у скоєнні кримінального правопорушення скоєного під час перебування на умовно-достроковому звільненні.

Також слідчим суддею враховується розуміння підозрюваним наслідків вчинення кримінального правопорушення, під час перебування на умовно-достроковому звільненні, та факт не оспорення ним події та кваліфікації його дій.

Посилання сторони захисту щодо не доведення прокурором заявлених ризиків передбачених п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, та можливості перебування підозрюваного на іншому запобіжному заході ніж тримання під вартою, а саме домашньому арешті, не може бути прийнята слідчим суддею, з врахуванням характеризиючих данних на особу підозрюваного, та підозри у скоєнні даного кримінального правопорушення під час знаходження ОСОБА_6 , умовно-дострокового звільнення.

А тому враховуючи всі встановлені фактичні обставини, обґрунтованість підозри, клопотання та матеріали подані в обґрунтування підозри та клопотання, на підтвердження заявлених ризиків, передбачених п.1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України, слідчий суддя приходить до наступного.

Стаття 5 Конвенції про захист прав людини та основних свобод гарантує кожному право на свободу та особисту недоторканність.

Згідно вимог ч. 2 ст. 177 КПК України, підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Практика ЄСПЛ послідовна в підкреслюванні початку розслідування як етапу, коли цей ризик перешкоджання досудовому розслідування або впливу на свідків чи потерпілих може виправдовувати тримання під вартою. Цей підхід випливає з припущення, що розслідування власне і призначене для того, щоб зібрати та зберегти докази. В рішенні ЄСПЛ від 26.01.93 у справі «W. v. Switzerland», § 35 сформульовано правову позицію, що згодом потреби розслідування недостатньо виправдовують тримання підозрюваного під вартою: зазвичай цей ризик зменшується тою мірою, як просувається розслідування, збираються свідчення та здійснюється перевірка. Наразі стадія збору доказів, встановлення дійсних обставин кримінального правопорушення ще триває, що виправдовує використання найсуворішого запобіжного заходу з метою унеможливлення незаконного впливу підозрюваного на хід кримінального провадження у його "вразливій" стадії.

Практика ЄСПЛ не вбачає тяжкість обвинувачення або підозри самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення або підозра у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Виходячи із приписів ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Оцінюючи в сукупності встановлені в ході розгляду клопотання обставини, а також доведеність слідчим та прокурором заявлених ризиків (п. 1,3,5 ч.1 ст. 177 КПК України), доцільним для забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Згідно ч. 3 ст. 183 КПК України, слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених ч. 4 цієї статті.

Слідчий суддя вважає, що з врахуванням обставин кримінального правопорушення, встановленими під час судового засідання ризиками, обґрунтованої підозрою за ч. 4 ст. 185 КК України, як тяжкого злочину, а тому враховуючи вимоги ч. 3 ст. 183 КПК України, необхідним при обранні запобіжного заходу визначення застави у розмірі 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, згідно до п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України, що дорівнює 2684* 80 = 214720 гривень 00 копійок.

На підставі вище зазначеного та керуючись ст.ст. 176-179, 184, 186 КПК України, -

постановив:

Клопотання слідчого - задовольнити.

Застосувати до ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , як підозрюваного в межах кримінального провадження №0001102 від 03.08.2023 року, у скоєнні кримінального правопорушення передбаченого за ч.4 ст.185 КК України - запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строком, з часу його затримання я 26.09.2023 року о 05.00 годині, і по 23.11. 2023 року, включно.

Визначити ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , розмір застави, який здатний забезпечити виконання покладених на нього обов`язків, у розмірі вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що дорівнює 214720 (двісті чотирнадцяти тисячам сімсот двадцяти) гривням 00 копійок , після внесення якої ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підлягає звільненню з-під варти в порядку, передбаченому ч. 4 ст. 202 КПК України.

У разі внесення застави, покласти на ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строком на 2 (два) місяці обов`язки, передбачені п.п.1-3, 8 ч.5 ст.194 КПК України, а саме: 1) прибувати за викликом до слідчого, прокурора та суду, в межах даного кримінального провадження; 2) не відлучатись із населеного пункту, в якому він проживає без дозволу слідчого, прокурора та суду; 3) повідомляти слідчого, прокурора та суд про зміну свого місця проживання та місця роботи, 8) здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну - невиконання яких, тягне можливість застосування до нього запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

У клопотанні сторони захисту - відмовити.

Ухвала підлягає негайному виконанню. Ухвала може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її оголошення безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду.

Слідчий суддя ОСОБА_1