Справа № 167/470/23
Номер провадження 1-кп/167/52/23
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 травня 2023 року місто Рожище

Рожищенський районний суд Волинської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

з участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника обвинуваченого ОСОБА_4 - адвоката ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому підготовчому засіданні в залі суду клопотання прокурора Ківерцівського відділу Луцької окружної прокуратури Волинської області ОСОБА_3 про продовження терміну застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Рожище Рожищенського району Волинської області, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, не працюючого, раніше не судимого,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частиною 1 статті 262, частиною 1 статті 263 КК України,

в с т а н о в и в:

08.05.2023 року до Рожищенського районного суду Волинської області надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000130 від 14.03.2023 року, про обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частиною 1 статті 262, частиною 1 статті 263 КК України.

Разом з обвинувальним актом на адресу суду надійшло клопотання прокурора від 05.05.2023 року про продовження терміну тримання під вартою ОСОБА_4 .

Своє клопотання прокурор мотивує тим, що 17.03.2023 року ухвалою слідчого судді Ківерцівського районного суду Волинської області відносно ОСОБА_4 обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 ( шістдесят) днів до 13 травня 2023 року включно.

На даний момент існують ризики, передбачені пунктами 1, 5 частини 1 статті 177 КПК України, що дають достатні підстави для продовження застосування щодо обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Вказує, що ризики, які враховані слідчим суддею при застосуванні запобіжного заходу на даний час не зменшилися, а тому застосування інших, більш м`яких запобіжних заходів, зокрема особистого зобов`язання, відносно обвинуваченого не може запобігти переліченим ризикам, оскільки ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, які відповідно до статті 12 КК України відносяться до категорії тяжких злочинів. За кожне з вказаних кримінальних правопорушень передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від трьох до семи років.

Таким чином, усвідомлюючи суворість покарання, яке загрожує йому у разі доведення в суді його винуватості у вчиненні даних злочинів, та яке за сукупністю кримінальних правопорушень, може становити більше 10 років позбавлення волі, обвинувачений матиме значний стимул для переховування від суду та органів досудового розслідування. Також ОСОБА_4 не має міцних соціальних зв`язків.

Крім того, слід зазначити у разі обрання менш суворого запобіжного заходу існує висока імовірність переховування обвинуваченого, оскільки після викрадення зброї ОСОБА_4 достовірно знаючи , що його розшукують, тривалий час переховувався від правоохоронних органів в лісових масивах поблизу населених пунктів Березолуки та Кияж Луцького району. ОСОБА_4 вчинив дані злочини на грунті тривалого зловживання спиртними напоями, тому у разі перебування останнього на свободі існуватиме висока імовірність вчинення ним нових злочинів.

Застосування інших, більш м`яких запобіжних заходів, зокрема особистого зобов`язання, відносно обвинуваченого ОСОБА_4 не може запобігти переліченим ризикам, оскільки ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні умисних тяжких злочинів, що дає підстави вважати, що обов`язки, передбачені статтею 194 КПК України, обвинуваченим виконані не будуть. Особиста порука не може бути застосована відносно обвинуваченого, оскільки особа, яка б заслуговувала на довіру та яка зможе поручитися за виконання останнім обов`язків, передбачених статтею 194 КПК України, відсутня. Запобіжні заходи у виді домашнього арешту не може бути застосовано, оскільки застосування таких запобіжних заходів не гарантуватиме виконання покладених на обвинуваченого ОСОБА_4 обов`язків, так як останній, усвідомлюючи про неминучість покарання за вчинення інкримінованих йому кримінальних правопорушень у виді позбавлення волі, незважаючи на покладені на нього обов`язки, може покинути місце свого проживання з метою уникнення кримінальної відповідальності.

Прокурор у підготовчому засіданні підтримав клопотання з підстав, наведених у ньому, та зазначив, що застосування щодо обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу не зможе запобігти зазначеним в клопотанні ризикам.

Обвинувачений ОСОБА_4 та його захисник ОСОБА_5 у підготовчому засіданні проти поданого клопотання заперечили і просили обрати запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту. Заперечення мотивували тим, що ОСОБА_4 має постійне місце проживання, вину свою визнає і буде з`являтися до суду на його вимогу.

Заслухавши пояснення учасників кримінального провадження, дослідивши подані прокурором документи, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

За змістом статтей 131, 132 КПК України запобіжні заходи є заходами забезпечення кримінального провадження і застосовуються на підставі ухвали слідчого судді або суду.

Згідно частини 1 статті 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати, зокрема, на свідків у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчиняти, зокрема, інше кримінальне правопорушення.

Відповідно до частини 2 статті 177 КПК України, підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною 1 цієї статті.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права обвинуваченого (підозрюваного), а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

Згідно з вимогами пунктів 3 і 4 статті 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практикою Європейського суду з прав людини, обмеження права на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, ризик переховування підозрюваного, обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення.

Також, відповідно до практики Європейського суду з прав людини доцільність продовження строку тримання під вартою ґрунтується на презумпції, що з перебігом ефективного розслідування справи зменшуються ризики, які стали підставою для взяття особи під варту на початковій стадії розслідування. Кожне наступне продовження строку тримання під вартою має містити детальне обґрунтування ризиків, що залишаються та їх аналіз, як підстава для втручання в право особи на свободу. Наявність підстав для тримання особи під вартою та доцільність подовження строку тримання під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи.

Рожищенським районний судом Волинської області ще не розпочато судовий розгляд по суті у кримінальному провадженні № 0000130 від 14.03.2023 року, не досліджено жодного доказу, не заслухано показання обвинуваченого, якщо він виявить бажання давати показання. Тобто, в суді на даний час не досліджено обставини обвинувачення на стільки, що можна було б судити про істотне зменшення ризиків, які стали підставою для застосування відносно ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Продовжує також існувати ризик переховування обвинуваченого від суду. Такий висновок суду грунтується на тому, що обвинувачений на момент обрання запобіжного заходу не одружений, неповнолітніх дітей немає, немає міцних соціальних зв`язків, на його утриманні непрацездатні особи не перебувають.

Крім того, ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні тяжких злочинів, за які передбачено покарання у виді позбавленням волі на строк до семи років. Така обставина може спонукати ОСОБА_4 переховуватися від суду, вчинити інше кримінальне правопорушення.

В судовому засіданні не здобуто відомостей, які би безумовно свідчили про неможливість тримання обвинуваченого під вартою, також судом не отримано відомостей, щодо міцних соціальних зв`язків чи іншого комплексу обставин, які би переважили ризики, передбачені пунктами 1, 5 частини 1 статті 177 КПК України.

Суд доходить до переконання, що жоден із інших альтернативних запобіжних заходів, зокрема: особисте зобов`язання, особиста порука, домашній арешт, окрім тримання під вартою, не взмозі забезпечити уникненню ризиків, передбачених пунктами 1, 5 частини 1 статті 177 КПК України та належну процесуальну поведінку обвинуваченого.

Наведені прокурором ризики є дійсними та триваючими, і вони виключають на даний час можливість зміни міри запобіжного заходу щодо обвинуваченого на більш м`який.

На думку суду, обраний відносно обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжний захід з урахуванням його тривалості у співвідношенні із тяжкістю обвинувачення на даний час не виходить за межі розумного строку. Він кореспондується з характером суспільного інтересу, який, не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи, а також, визначеними КПК України конкретними підставами і метою запобіжного заходу.

Відтак, суд доходить висновку, що доводи сторони обвинувачення про необхідність продовження строку тримання під вартою ОСОБА_4 є достатніми для переконання, що існують передбачені пунктами 1, 5 частини 1 статті 177 КПК України ризики, які стали підставою для застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою ухвалою слідчого судді Ківерцівського районного суду Волинської області від 17.03.2023 року, та знайшли своє підтвердження у даному підготовчому засіданні, і які виправдовують тримання обвинуваченого під вартою та будь-який більш м`який запобіжний захід є недостатнім для запобігання таким ризикам, а тому, є достатні підстави для задоволення клопотання прокурора та продовження обвинуваченому строк тримання під вартою на 60 ( шістдесят) днів.

Стороною захисту не надано суду інших доказів, які б підтверджували доцільність застосування до обвинуваченого ОСОБА_4 більш м`якого запобіжного заходу, зокрема домашнього арешту, або неможливості застосування до нього запобіжного заходу, про який просить у клопотанні сторона обвинувачення.

Згідно частини 1 статті 197 КПК України, строк дії ухвали суду про тримання під вартою або продовження строку тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів.

Враховуючи вищенаведене у сукупності, беручи до уваги дані про особу ОСОБА_4 , який обвинувачується у вчиненні тяжких злочинів, за які передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від трьох до семи років, являється особою молодого віку, не працює, не навчається, не одружений, непрацездатних осіб на утриманні немає, при цьому є достатні підстави вважати, що вказана особа, перебуваючи на волі, може переховуватись від суду, вчинити інше кримінальне правопорушення, і, у випадку обрання іншого запобіжного заходу не пов`язаного з ізоляцією, ОСОБА_4 повернеться у теж середовище, де існуватиме висока імовірність вчинення ним нових злочинів, що безумовно також свідчить про наявність ризиків, передбачених статтею 177 КПК України, а тому клопотання прокурора підставне та підлягає до задоволення.

Враховуючи відсутність обставин, передбачених частиною 4 статті 183 КПК України, суд вважає за необхідне визначити обвинуваченому ОСОБА_4 заставу у розмірі 50 ( п`ятдесяти) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 134 200, 00 гривень.

Відповідно до статті 205 КПК України ухвала підлягає негайному виконанню після її проголошення.

Керуючись статтями 176, 177, 183, 193, 194, 197, 199, 372, 376 КПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Клопотання прокурора Ківерцівського відділу Луцької окружної прокуратури Волинської області ОСОБА_3 про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_4 - задовольнити.

Застосований ухвалою слідчого судді Ківерцівського районного суду Волинської області від 17.03.2023 року відносно обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжний захід у виді тримання під вартою - продовжити строком на 60 ( шістдесят) днів до 07 липня 2023 року включно.

Строк продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою рахувати з моменту винесення ухвали - 10.05.2023 року.

Визначити розмір застави - 50 ( п`ятдесят) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 134 200 ( сто тридцять чотири тисячі двісті) гривень 00 коп, яка може бути внесена як самим обвинуваченим, так і іншою фізичною або юридичною особою ( заставодавцем) на відповідний депозитний рахунок Рожищенського районного суду Волинської області.

У відповідності до частини 4 статті 202 КПК України обвинувачений звільняється з-під варти після внесення вищевказаної суми застави, якщо в уповноваженої службової особи місця ув`язнення, під вартою в якому вона перебуває, відсутнє інше судове рішення, що набрало законної сили і прямо передбачає тримання цього обвинуваченого під вартою.

Обвинувачений або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою протягом дії ухвали.

Покласти на обвинуваченого ОСОБА_4 , у разі внесення застави, наступні обов`язки:

- прибувати за викликом до суду;

- не відлучатися із населеного пункту, в якому ОСОБА_4 фактично проживає, без дозволу суду;

- повідомляти суд про зміну свого місця проживання;

- здати на зберігання суду свій паспорт для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Термін дії обов`язків, покладених судом, у разі внесення застави визначити по 07 липня 2023 року включно.

Роз`яснити обвинуваченому, що у разі внесення застави у визначеному у даній ухвалі розміру, оригінал документу з відміткою банку, який підтверджує внесення на депозитний рахунок Рожищенського районного суду Волинської області коштів має бути наданий уповноваженій службовій особі слідчого ізолятора.

Після отримання та перевірки протягом одного дня документа, що підтверджує внесення застави, уповноважена службова особа слідчого ізолятора негайно має здійснити розпорядження про звільнення ОСОБА_4 з-під варти та повідомити усно і письмово Рожищенський районний суд Волинської області.

У разі внесення застави та з моменту звільнення обвинуваченого з-під варти внаслідок внесення застави, визначеної у даній ухвалі, обвинувачений ОСОБА_4 зобов`язаний виконувати покладені на нього обов`язки, пов`язані із застосуванням запобіжного заходу у вигляді застави.

З моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави обвинувачений ОСОБА_4 вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

Ухвала суду підлягає негайному виконанню після її проголошення.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до Волинського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Копію ухвали вручити учасникам судового розгляду.

Головуючий суддя ОСОБА_1