Справа № 333/3959/23
Провадження № 1-кс/333/1564/23
УХВАЛА

18 травня 2023 року м. Запоріжжя

Слідчий суддя Комунарського районного суду м. Запоріжжя ОСОБА_1 за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 , слідчого СВ відділу поліції №4 Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_3 , прокурора Шевченківської окружної прокуратури м. Запоріжжя ОСОБА_4 , підозрюваної ОСОБА_5 , її захисника ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі Комунарського районного суду м. Запоріжжя клопотання слідчого СВ відділу поліції №4 Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_3 про застосування до підозрюваної запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту у кримінальному провадженні № 40000778, відомості про яке внесені до ЄРДР 16.05.2023 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.263 КК України та додані до нього матеріали, -

ВСТАНОВИВ:

18.05.2023 року слідчий СВ відділу поліції №4 Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_3 звернулася до суду із клопотанням про застосування запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту у кримінальному провадженні № 40000778, відомості про яке внесені до ЄРДР 16.05.2023 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.2635 КК України відносно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка народилася у м. Запоріжжі, громадянки України, перебуває у цивільному шлюбі, має середню освіту, офіційно не працевлаштована, зареєстрована та фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судима.

Своє клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий обґрунтував таким.

Досудовим розслідуванням встановлено, що у невстановлену слідством точну дату та час, але не пізніше 16.05.2023 року, ОСОБА_5 , у невстановленому місці, у невстановленої особи, за невстановлених органом досудового розслідування обставин, придбала предмет, схожий на бойову гранату «Ф-1» з підривачем УЗРГМ, перенесла її до місця мешкання, за адресою: АДРЕСА_1 та у порушення вимог Положення про дозвільну систему, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 12 жовтня 1992 року № 576, Інструкції про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення використання вогнепальної, пневматичної, холодної і та охолощеної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та патронів до них, а також боєприпасів до зброї, основних частин зброї та вибухових матеріалів, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 21 серпня 1998 року № 622, тобто без передбаченого законом дозволу, умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, з особистих мотивів почала зберігати вказаний предмет, без передбаченого законом дозволу.

16.05.2023 року, о 19 год. 03 хв., ОСОБА_5 перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, перенесла предмет, схожий на гранату «Ф-1» з підривачем УЗРГМ з місця свого мешкання, a саме: АДРЕСА_1 до літньої площадки магазину-кафе « ІНФОРМАЦІЯ_2 », що розташований за адресою: АДРЕСА_2 , де передала у користування вказаний предмет раніше знайомому ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який у свою чергу зняв кільце чеки, тим самим привів предмет, схожий на гранату у бойовий стан та кинув її на прилеглу територію до житлового будинку, що призвело до її вибуху. Відповідно до акту перевірки об`єкта на наявність вибухових матеріалів від 16.05.2023 року запобіжник важелю від підривача УЗРГМ з маркуванням 29-73 УЗРГМ 583, металеві уламки, деформований корпус від накольного механізму підривача УЗРГМ, кільце з чекою є складовими частинами бойової ручної оборонної осколкової гранати «Ф-1».

Таким чином, ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.1 ст.263 КК України, а саме: незаконне носіння, зберігання, придбання, передача бойових припасів без передбаченого законом дозволу.

Обґрунтованість підозри ОСОБА_5 у скоєнні інкримінованого кримінального правопорушення, підтверджується повною мірою зібраними у ході досудового розслідування матеріалами кримінального провадження.

На думку слідчого згідно вимог п.4 ч.1 ст.184 КПК України під час проведення досудового розслідування встановлено наявність ризиків, передбачених п. п. 1,3 ч.1 ст. 177 КПК України, а саме ОСОБА_5 може:

- переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, з метою ухилення від суворого покарання, яке може їй загрожувати у разі визнання її винною, у вчиненні тяжкого злочину, за яке законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до семи років, у зв`язку з чим, у органу досудового розслідування є підстави вважати, що остання з метою уникнення відповідальності за вчинений злочин може переховуватись від органів досудового розслідування. Підозрювана, усвідомлюючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення i наступного покарання у вигляді позбавлення волі, може умисно ухилятися від явки в органи досудового слідства, слідчого судді або переховуватись від органів досудового розслідування, та суду, чим може перешкоджати встановленню істини по справі.

Також враховуючи те, що, ОСОБА_5 під час дії на території України воєнного стану, з метою створення перешкод досудовому слідству, може виїхати за межі території України або на тимчасово окуповані території України, у зв`язку з цим, у правоохоронних органів фактично не буде можливості затримати підозрювану та як наслідок, притягнути останню до кримінальної відповідальності;

- незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні, враховуючи те, що підозрювана обізнана про анкетні дані та місце мешкання свідків, які своїми показаннями підтверджують її причетність до скоєння кримінального правопорушення.

Наявність вказаних ризиків підтверджується зібраними під досудового розслідування матеріалами кримінального провадження.

Виходячи з матеріалів кримінального провадження, а також враховуючи особистість підозрюваної, яка має постійне місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 , орган досудового розслідування вважає, що доцільним запобіжним заходом по відношенню до останньої необхідно обрати запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту із процесуальними обов`язками, передбаченим ст.194 КПК України.

У судовому засіданні прокурор ОСОБА_4 повністю підтримала клопотання слідчого та просила його задовольнити. При цьому зазначила, що на ї думку, жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України. Так, запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання та застави не зможе забезпечити належної процесуальної поведінки ОСОБА_5 , а особи, які заслуговують на довіру та поручаються за виконання підозрюваною обов`язків, передбачених ст.194 КПК України, відсутні та під час досудового розслідування, слідчому представлені не були.

Підозрювана ОСОБА_5 зазначила, що вона проживає за адресою: АДРЕСА_1 разом із своїм цивільним чоловіком, який є переселенцем. На цей час її чоловік поїхав по роботі до Дніпропетровської області. 16.05.2023 року вона дома вжила небагато спиртного та у речах свого цивільного чоловіки знайшла предмет, схожий на гранату, але подумала, що вона є учбовою. З цим предметом вона пішла до кафе, де зустріла свого знайомого і похвалилася перед ним, що має такий предмет. Її знайомий вирішив перевірити, ще є це граната чи муляж, тому висмикнув чеку та кинув її у город біля одного з будинків по АДРЕСА_2 , де знаходилося кафе. Після цього відбувся вибух і вона зрозуміла, що то дійсно була граната. Заперечує проти задоволення клопотання слідчого, так як вважає, що вона зможе виконати покладені на неї процесуальні обов`язки і під час більш м`якого запобіжного заходу. Вона не працює, утримується за рахунок цивільного чоловіка, який отримує соціальну допомогу від держави як ВПО.

Захисник ОСОБА_6 також заперечувала проти задоволення клопотання слідчого, зазначивши, що ОСОБА_5 має постійне місце мешкання, раніше не судима, тому до неї можливо застосувати інший запобіжний захід, більш м`який або нічний домашній арешт.

Вислухавши доводи прокурора та захисника, пояснення підозрюваної, дослідивши матеріали кримінального провадженні, додані до клопотання слідчого, в їх сукупності, суд дійшов до такого.

У судовому засіданні встановлено, що 16.05.2023 року до ЄРДР були внесені відомості за ч.1 ст.263 КК України за фактом носіння, зберігання, придбання, передачі ОСОБА_5 бойових припасів без передбаченого законом дозволу (кримінальне провадження № 40000778).

Постановою про здійснення досудового розслідування слідчою групою від 16.05.2023 року визначено групу слідчих, членом якої є ОСОБА_3 .

Постановою про призначення групи прокурора від 16.05.2023 року визначено групу процесуальних прокурорів, членом якої є ОСОБА_4

16.05.20223 року о 22 год. 50 хв. ОСОБА_5 була затримана у порядку ст.208 КПК України.

17.05.2023 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру у скоєнні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.1 ст.263 КК України.

Клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу, погоджене із прокурором - прокурором Шевченківської окружної прокуратури м. Запоріжжя ОСОБА_4 .

Копію вказаного клопотання та доданих до нього матеріалів захисник та підозрювана ОСОБА_5 отримали своєчасно, за три години до початку судового засідання по розгляду клопотання слідчого.

До матеріалів клопотання додані копії документів, якими слідчий обґрунтовує доводи клопотання.

Відповідно до ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчинені підозрюваним кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Із змісту наведених норм випливає, що завданням застосування будь-якого запобіжного заходу є забезпечення належної процесуальної поведінки особи, яка піддана кримінальному переслідуванню, а при обранні того чи іншого запобіжного заходу, достатнього і необхідного у кожному конкретному випадку, крім тяжкості звинувачення, необхідно враховувати сукупність перелічених в законі обставин.

Вважаю, що прокурором у судовому засіданні доведено, про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.263 КК України. На думку слідчого судді, зазначене підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме:

- даними, встановленими під час огляду місця події від 16.05.2023 року за адресою: м. Запоріжжя, вул. Культурна, 86, де було виявлено та вилучено: металеві уламки, у т.ч. від накольного механізму запалу УЗРГМ; важіль запалу УЗРГМ з маркуванням 29-73 УЗРГМ583 та кільце з чекою;

- даними акту перевірки об`єкта на наявність вибухових матеріалів від 16.05.2023 року, згідно яких запобіжник важелю від підривача УЗРГМ з маркуванням 29-73 УЗРГМ 583, металеві уламки, деформований корпус від накольного механізму підривача УЗРГМ, кільце з чекою є складовими частинами бойової ручної оборонної осколкової гранати «Ф-1»;

- показаннями свідків ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , які фактично підтвердили наявність у ОСОБА_5 у руках предмета, схожого на гранату та передача його ОСОБА_7 , який у свою чергу цей предмет на прилеглу до кафе територію, розташованого по вул. культурній у м. Запоріжжі;

- іншими матеріалами кримінального провадження у своїй сукупності.

Як неодноразово зазначав у своїх рішеннях Європейський суд з прав людини, факти, які є причиною виникнення підозри, не повинні бути такими самими переконливими як ті, що є необхідними для обґрунтування обвинувального вироку чи суто висунення обвинувачення, що здійснюється на наступній стадії процесу («Мюррей проти Сполученого Королівства» («Murrey v. the United Kingdom»)). Наявність обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача в тому, що відповідна особа могла вчинити злочин, однак те, що можна вважати «обґрунтованим», залежить від усіх обставин справи («Кемпбелл і Хартлі проти Сполученого Королівства» («Fox, Campbell and Hartley v. the United Kingdom»)).

Прокурор в обґрунтування клопотання слідчого під час судового засідання, на думку слідчого судді, довів наявність фактів та інформації, зміст яких переконав суд у тому, що підозрюваний ОСОБА_5 міг вчинити кримінальне правопорушення, зазначене у клопотанні слідчого про застосування запобіжного заходу.

Тобто, на даному етапі кримінального провадження підозра відносно ОСОБА_5 є цілком обґрунтована.

Судом встановлено, що ОСОБА_5 раніше не судима; має постійне місце мешкання; не працює; фактично перебуває на утриманні цивільного чоловіка, який є внутрішньо переміщеною особою та отримує соціальну допомогу, за яку і живе підозрювана. Крім того, слідчий суддя приймає до уваги, що цивільний чоловік ОСОБА_5 наразі переїхав до Дніпропетровської області і відсутні докази щодо постійного джерела доходів у підозрюваної.

При вирішенні питання про застосування запобіжного заходу ОСОБА_5 судом враховується тяжкість покарання, що загрожує останній у разі визнання її винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 263 КК України (санкція зазначеної статті передбачає позбавлення волі на строк від 3 до 7 років позбавлення волі).

Згідно ст.ст. 7-9 КПК України кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини. У рішенні по справі «W проти Швейцарії» від 26.01.1993 року Європейський суд з прав людини вказав, що врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки він свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє «прогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що підозрюваний може ухилитись від слідства».

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Москаленко проти України» (Заява № 37466/04) від 20.08.2010 року ЄСПЛ вказав, що суворість покарання, яке може бути призначено, є належним елементом при оцінці ризику переховування від суду чи скоєння іншого злочину.

Отже, підозра особи у скоєнні тяжкого злочину та очікуване покарання, яке можливо призначити за вказаний злочин, є однім з факторів, який має враховувати суд при застосуванні запобіжного заходу, хоча такий фактор сам по собі без оцінки усіх інших обставин у сукупності не може слугувати єдиною підставою для застосування того чи іншого запобіжного заходу.

Тому слідчий суддя вважає, що тяжкість злочину, у яких підозрюють ОСОБА_5 не є самостійною підставою для застосування цілодобового арешту, але така підозра у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо не враховувати. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Враховуючи той факт, що підозрювана відразу покинула місце події, а також встановлені у судовому засіданні певні обставини, на які посилався прокурор, суд дійшов до висновку, що при розгляді клопотання про застосування ОСОБА_5 запобіжного заходу, прокурор довів обставини, передбачені п.п. 1,2 ч.1 ст. 194 КПК України та наявний ризик, передбачений п.1 ч.1 ст. 177 КПК України, а саме можливість переховуватися від органів досудового розслідування та суду. Інший ризик, зазначений у клопотанні слідчого (незаконно впливати на свідків), не був доведений під час судового розгляду.

Таким чином, враховуючи обставини, перераховані у ст.178 КПК України, а також факт, що підозрювана ніде не працює, на думку слідчого судді, запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту без застосування електронного засобу контролю може запобігти доведеному під час розгляду клопотання ризику, та саме вказаний запобіжний захід необхідно застосувати до ОСОБА_5 з обов`язками, передбаченими ч.5 ст. 194 КПК України.

Керуючись ст.ст. 3, 176-178, 183, 184, 194, 196, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання слідчого СВ відділу поліції №4 Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_3 про застосування відносно підозрюваної ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту у кримінальному провадженні 40000778, відомості про яке внесені до ЄРДР 16.05.2023 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.263 КК України - задовольнити.

Застосувати запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту відносно підозрюваної ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з перебуванням останньої за адресою: АДРЕСА_1 по 14.07.2023 року (включно).

Покласти на підозрювану ОСОБА_5 такі обов`язки:

1) не відлучатися за межі м. Запоріжжя, без дозволу слідчого, прокурора або суду, залежно від стадії кримінального провадження;

2) повідомляти слідчого, прокурора чи суд, залежно від стадії кримінального провадження, про зміну свого місця проживання.

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню після її проголошення.

Підозрювану ОСОБА_5 звільнити з під-варти із зали суду негайно після проголошення цієї ухвали.

Ухвалу для виконання надіслати начальнику відділу поліції №4 Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області для виконання.

Контроль за виконанням ухвали покласти на слідчого, у провадження якого перебуває кримінальне провадження відносно ОСОБА_11 .

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана протягом п`яти днів з дня її винесення до Запорізького апеляційного суду.

Повний текст ухвали складено 22.05.2023 року.

Слідчий суддя Комунарського районного суду

м. Запоріжжя ОСОБА_1