Справа № 189/1289/21
Провадження № 1-кп/191/205/21
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 червня 2023 року м. Синельникове Синельниківський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі: головуючого судді - ОСОБА_1

за участю секретаря - ОСОБА_2

прокурора - ОСОБА_3

захисника - ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засідання в залі суду м. Синельникове Дніпропетровської області в режимі відеоконференції з приміщення ДУ «Дніпровська установа виконання покарань (№4)» та з власних засобів кримінальне провадження по обвинуваченню:

ОСОБА_5 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Донецьк, українець, громадянин України, не працює, освіта середня спеціальна, зареєстрований та проживав за адресою: АДРЕСА_1 , має двох малолітніх доньок, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , раніше судимий:

1)10.11.2020 Покровським районним судом Дніпропетровської області за ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у вигляді 3 років позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України звільнений з іспитовим строком на 2 роки;

2)23.02.2023 року Покровським районним судом Дніпропетровської області за ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 71 КК України до 3 років 1 місяця позбавлення волі,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України,

В С Т А Н О В И В :

15.08.2021, приблизно о 10:00 годині, перебуваючи в приміщенні спальної кімнати будинку, належного ОСОБА_8 , за адресою: АДРЕСА_1 , почав вести розмову із потерпілим, в ході якої у нього виник раптовий злочинний намір шляхом зловживання довірою заволодіти мобільним телефоном марки NОМІ і2401, чорного кольору, належного ОСОБА_8 .

Реалізовуючи свій раптово виниклий злочинний умисел, спрямований на заволодіння вказаним мобільним телефоном, шляхом зловживання довірою ОСОБА_5 , діючи умисно, повторно, зловживаючи довірою потерпілого ОСОБА_9 , під вигаданим приводом здійснення телефонного дзвінку та повернення мобільного телефону власнику, попросив у ОСОБА_9 його мобільний телефон марки NOMI і2401, при цьому заздалегідь знаючи, що не виконає взяті на себе зобов`язання про повернення мобільного телефону потерпілому ОСОБА_8 , а останній будучи впевненим, що ОСОБА_5 виконає взяті на себе зобов`язання про повернення мобільного телефону ОСОБА_9 , добровільно передав його ОСОБА_5 та останній продовжуючи вчиняти правопорушення, діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів та з метою особистого збагачення, взяв із лівої руки за згодою потерпілого ОСОБА_9 , його мобільний телефон, тим самим заволодів чужим майном, а саме мобільним телефоном марки NOMI і2401, вартістю згідно висновку судово-товарознавчої експертизи № 3214/21 від 08.09.2021 року 431 гривня 55 коп. та з місця вчинення кримінального правопорушення зник, розпорядившись майном на власний розсуд, чим заподіяв потерпілому ОСОБА_8 матеріальну шкоду на вищевказану суму.

Таким чином, умисні, протиправні дії ОСОБА_5 кваліфіковані за ч. 2 ст. 190 КК України, як заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою (шахрайство), вчинене повторно.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою вину визнав повністю, пояснив обставини справи таким чином як вони викладені вище. Щиро розкаявся, оскільки протягом судового розгляду не намагався уникнути відповідальності за скоєне та неодноразово вибачався перед судом. Також пояснив, що потерпілий ОСОБА_9 його вітчим, у них завжди були хороші відносини. Телефон продав за 200 грн. та потім добровільно видав його працівникам поліції.

В судове засідання потерпілий ОСОБА_9 не з`явився, згідно актового запису про смерть № 1705 від 24.11.2021 року помер ІНФОРМАЦІЯ_4 . В матеріалах справи міститься його заява, подана раніше до Покровського районного суду про неможливість з`являтися в судові засідання за станом здоров`я, жодних претензій до обвинуваченого не має, так як збитки йому відшкодовано в повному обсязі, просив призначити йому міру покарання на розсуд суду.

Враховуючи те, що обвинувачений не оспорює всі обставини кримінального провадження і судом встановлено, що він правильно розуміє зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності його позиції, суд, роз`яснивши учасникам кримінального провадження положення ч. 3 ст. 349 КПК України, ухвалив проводити судовий розгляд даного провадження щодо всіх його обставин із застосуванням правил ч. 3 ст. 349 КПК України, обмежившись допитом обвинуваченого та дослідженням письмових матеріалів, що характеризують особу обвинуваченого, визнавши недоцільним дослідження інших доказів.

Суд, оцінивши показання ОСОБА_5 в сукупності з відомостями про предмет кримінального правопорушення і про обстановку його виявлення, прийшов до переконання в істинності встановлених вище обставин, визнаних обвинуваченим добровільно, значення змісту якого він правильно розуміє, що згідно зі ст. 18, ч. 2 ст. 95 КПК України виключає будь-які сумніви у свободі самовикриття.

Вина ОСОБА_5 в скоєнні ним кримінального правопорушення в судовому засіданні доказана повністю, його дії суд кваліфікує за ч. 2 ст. 190 КК України, як заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою (шахрайство), вчинене повторно.

Вирішуючи питання про призначення обвинуваченому покарання, суд керується вимогами ст.ст.65-67 КК України та роз`ясненнями Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» з послідуючими змінами та виходить із принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

В ході кримінального провадження суд вважає за можливим визнати у відповідності до ст. 66 КК України - щире каяття у вчиненому кримінальному правопорушенні та добровільне відшкодування завданого збитку як обставини, що пом`якшують покарання за скоєне.

В якості обтяжуючих покарання обставин згідно ст. 67 КК України суд враховує вчинення кримінального правопорушення щодо особи з інвалідністю.

Вирішуючи питання про вид та міру покарання обвинуваченому ОСОБА_5 , суд також враховує тяжкість кримінального правопорушення, яке відноситься до нетяжкого злочину, особу обвинуваченого, який під наглядом лікарів психіатра та нарколога не перебуває, має двох малолітніх дітей, 2019 р.н. та 2020 р.н., негативно характеризується за місцем проживання, а саме, неодноразово притягався до адміністративної відповідальності, схильний до скоєння злочинів та правопорушень та насилля в сім`ї, що підтверджується характеристикою з Великомихайлівської сільської ради від 20.09.2021 року, раніше неодноразово судимий за вчинення злочинів проти власності, судимості не зняті та не погашені в установленому законом порядку, дане кримінальне правопорушення вчинив в період випробувального терміну, останнім вироком засуджений за систематичне вчинення злочинів проти власності, у зв`язку з чим вказані обставини в своїй сукупності свідчать про його схильність до скоєння умисних злочинів проти власності та на шлях виправлення на стає, згідно письмової заяви потерпілого ОСОБА_9 матеріальна шкода відшкодована шляхом повернення майна, претензій до обвинуваченого не має.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження скоєння нових злочинів, а згідно з ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених.

Під час судового розгляду детально проаналізовано поведінку обвинуваченого після вчинення кримінального правопорушення, його щире каяття, наслідки суспільно-небезпечного діяння, відсутність будь-яких намірів уникнути кримінальної відповідальності, письмову позицію потерпілого з приводу призначення міри покарання на розсуд суду, зважив на всі обставини кримінального провадження в їх сукупності, суд приходить до переконання, що виправлення обвинуваченого неможливо без ізоляції від суспільства, а покарання повинно бути обране необхідне і достатнє для виправлення обвинуваченого ОСОБА_5 та попередження вчинення нових злочинів в межах санкції інкримінованої статті КК України, із застосуванням ч. 4 ст. 70 КК України.

Долю речових доказів слід вирішити відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

Судові витрати вирішити на підставі ст. 124 КПК України.

Цивільний позов по кримінальному провадженню не заявлено.

Ухвалою Синельниківського міськрайонного суду від 11.04.2023 року обвинувачений ОСОБА_5 тимчасово залишений в ДУ «Дніпровська установа виконання покарань № 4».

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 349, 369, 373, 374, 376 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Визнати винним ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України, і призначити йому покарання у вигляді 2 (двох) років позбавлення волі.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України шляхом часткового складання призначених покарань за цим вироком та попереднім вироком Покровського районного суду Дніпропетровської області від 23.02.2023 року, остаточно призначити ОСОБА_5 покарання у вигляді 3 (трьох) років 4 (чотирьох) місяців позбавлення волі.

Строк відбування покарання засудженому ОСОБА_5 рахувати з моменту набрання цим вироком законної сили, зарахувавши в строк покарання строк його попереднього ув`язнення на підставі ч. 5 ст. 72 КК України з 16.05.2022 року по 13.09.2022 року включно та з 01.02.2023 року до набрання даним вироком законної сили, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Запобіжний захід засудженому ОСОБА_5 не обирався.

Стягнути з ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , паспорт серії НОМЕР_1 , на користь експерта ОСОБА_10 документально підтверджені витрати за проведення судово-товарознавчої експертизи № 3214/21 від 08.09.2021 року, на р/р НОМЕР_2 , в розмірі 300 (триста) гривень.

Речовий доказ, що знаходиться під зберігальною розпискою у потерпілого ОСОБА_9 , повернути у власність потерпілому ОСОБА_8 .

Вирок може бути оскаржений, з підстав, передбачених статтею 394 КПК України до Дніпровського апеляційного суду через Синельниківський міськрайонний суд протягом 30 днів з дня його проголошення, а засудженим в той же строк та в тому ж порядку з моменту вручення йому копії даного вироку.

Суддя ОСОБА_1