Справа № 456/2986/23
Провадження № 1-кс/456/600/2023
УХВАЛА

про повернення клопотання про арешт майна

03 липня 2023 року місто Стрий Львівської області

Слідчий суддя Стрийського міськрайонного суду Львівської області ОСОБА_1 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

в межах здійснення судового контролю за дотриманням прав свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 25.10.2022 року за № 0000633, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, розглянувши у судовому засіданні в залі судових засідань приміщення суду, що знаходиться по вул. Т. Шевченка, 89, клопотання старшого слідчого Слідчого відділення Стрийського районного управління поліції Головного управління Національної поліції у Львівській області капітана поліції ОСОБА_3 , погодженого прокуроркою Стрийської окружної прокуратури ОСОБА_4 , про арешт майна, -

в с т а н о в и в:

Старший слідчий СВ Стрийського РУП ГУ НП у Львівській області капітан поліції ОСОБА_3 , 30.06.2023 року, скориставшись канцелярією, звернувся до слідчого судді Стрийського міськрайонного суду Львівської області з клопотанням, погодженим прокуроркою Стрийської окружної прокуратури ОСОБА_4 , що було зареєстроване в діловодстві суду за вх. № 10764, за змістом якого просить накласти арешт на банківській рахунок НОМЕР_1 , який відкрито в АТ «Універсал Банк» ОСОБА_5 , з метою можливого призначення покарання у виді конфіскації майна.

Клопотання вмотивоване тим, що ОСОБА_5 в ході досудового розслідування у вищевказаному кримінальному провадженні, а саме 27.06.2023 року повідомлено про підозру, зокрема у тому, що він, маючи умисел на незаконне придбання, зберігання та перевезення з метою збуту наркотичних засобів та психотропних речовин, розуміючи, що вказана діяльність є протиправною, має високий ступінь суспільної небезпеки й зумовлена тяжкими наслідками для здоров`я населення в цілому, за допомогою свого мобільного телефону марки «Iphone 11pro» IMEI: НОМЕР_2 , НОМЕР_3 , використовуючи сім-карту оператора мобільного зв`язку «Vodafone» номер НОМЕР_4 , при невстановлених органом досудового розслідування даті, часі, місці та обставинах, однак не пізніше 05.06.2023 року, будучи в стані, викликаному вживанням наркотичних або інших одурманюючих засобів, всупереч вимогам Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини та прекурсори» й Порядку провадження діяльності, пов`язаної з обігом наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, та контролю за їх обігом, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 03.06.2009 року за № 589, у системі обміну миттєвими повідомленнями вебдодатку «Telegram», будучи зареєстрованим у чат-ботах «Coca Cola», «Vodafone», «Канал новин від Coca Cola», «Coca on», « ІНФОРМАЦІЯ_1 », тобто каналах, пов`язаних з незаконним обігом наркотичних засобів та психотропних речовин, котрі встановлені на його мобільному телефоні, маючи умисел на отримання прибутку від незаконного збуту від наркотичних засобів та психотропних речовин, будучи ознайомленим з правилами проведення оплати й умовами збуту наркотичних засобів та психотропних речовин, на підставі отриманих повідомлень з вищевказаних чат-ботів, незаконно придбав шляхом відшукання так-званого «мегакладу», що містив 55 закладок у вигляді розфасованих згортків ізоляційної стрічки різних кольорів, в залежності від маси та виду наркотичного засобу чи психотропної речовини, а саме: - 24 полімерні пакети із пазовим замком з порошкоподібною речовиною білого кольору, що згідно висновку експертизи наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів і прекурсорів, містить психотропну речовину амфетамін, обіг котрої згідно із Списком № 2 Таблиці ІІ Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів і прекурсорів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 06.05.2000 року за № 770, обмежено, загальною масою 10,2353 грама, що відповідно до Таблиці № 2, затвердженої наказом Міністерства охорони здоров`я України від 01.08.2000 року за № 188, відноситься до великих розмірів; - 25 полімерних пакетів із пазовим замком з кристалоподібною речовиною білого кольору, що згідно висновку експертизи наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів і прекурсорів, містить особливо небезпечну психотропну речовину PVP, обіг котрої згідно із Списком № 2 Таблиці І Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів і прекурсорів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 06.05.2000 року за № 770, заборонено, загальною масою 11,6146 грама, що відповідно до Таблиці № 2, затвердженої наказом Міністерства охорони здоров`я України від 01.08.2000 року за № 188, відноситься до великих розмірів; - 4 полімерні пакети із пазовим замком з таблетками оранжевого кольору, що згідно висновку експертизи наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів і прекурсорів, містять особливу небезпечну психотропну речовину МДМА, обіг котрої згідно із Списком № 2 Таблиці ІІ Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів і прекурсорів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 06.05.2000 року за № 770, заборонено, загальною масою 0,8654 грама, що відповідно до Таблиці № 2, затвердженої наказом Міністерства охорони здоров`я України від 01.08.2000 року за № 188, відносяться до розмірів, більших за невеликі; - 2 полімерні пакети із пазовим замком з крупно подрібненою речовиною рослинного походження зеленого кольору, що згідно висновку експертизи наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів і прекурсорів, містить особливо небезпечний наркотичний засіб канабіс, обіг котрої згідно із Списком № 1 Таблиці І Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів і прекурсорів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 06.05.2000 року за № 770, заборонено, загальною масою 2,57 грама, що відповідно до Таблиці № 1, затвердженої наказом Міністерства охорони здоров`я України від 01.08.2000 року за № 188, відноситься до невеликих розмірів, котрі надалі незаконно зберігав та незаконно перевозив з метою збуту до 17:00 год. 05.06.2023 року у багажному відділенні (поруч із запасним колесом) належного йому транспортного засобу марки Volkswagen моделі Golf, реєстраційний номер НОМЕР_5 , тобто до моменту виявлення та вилучення працівниками Стрийського РУП ГУ НП у Львівській області під час проведення огляду місця події, що за адресою: вул. М. Драгоманова, 4, м. Стрий, Львівська область.

В силу положень ч. 1 ст. 172 КПК України, клопотання про арешт майна розглядається слідчим суддею, судом не пізніше двох днів з дня його надходження до суду, за участю слідчого та/або прокурора, цивільного позивача, якщо клопотання подано ним, підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, і за наявності також захисника, законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження. Неприбуття цих осіб у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.

Натомість старший слідчий СВ Стрийського РУП ГУ НП у Львівській області капітан поліції ОСОБА_3 та прокурорка Стрийської оркужної прокуратури ОСОБА_4 , будучи повідомленими про місце, дату та час судового засідання згідно ст. 135 КПК України, у таке не з`явилися, що не перешкоджає розгляду цього клопотання про арешт майна.

Власник об`єкта арешту, - ОСОБА_5 , будучи повідомленим про місце, дату та час судового засідання згідно ст. 135 КПК України, у таке не з`явився, що не перешкоджає розгляду цього клопотання про арешт майна.

У зв`язку із неявкою слідчого СВ Стрийського РУП ГУ НП у Львівській області капітана поліції ОСОБА_3 та прокурорки Стрийської оркужної прокуратури ОСОБА_4 , а також власника об`єкта арешту, на підставі ч. 4 ст. 107 КПК України, фіксування судового засідання під час розгляду даного клопотання про арешт майна за допомогою програмно-апаратного комплексу «АКОРД», не здійснювалося.

Дослідивши матеріали клопотання про арешт майна, слідчий суддя дійшов такого висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КПК України під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.

Положеннями абз. 1 ч. 1 ст. 170 КПК України визначається, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

В силу ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення, зокрема, і збереження речових доказів, при цьому арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 цього Кодексу.

Застосовуючи заходи забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод і законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

При вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного і обґрунтованого рішення слідчий суддя, згідно зі статтями 94, 132, 173 КПК України, повинен врахувати такі аспекти як: існування обґрунтованої підозри щодо вчинення злочину та достатність доказів, що вказують на вчинення злочину; правову підставу для арешту майна; можливий розмір шкоди, завданої злочином; наслідки арешту майна для третіх осіб; розумність і співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Відповідні дані мають міститися і у клопотанні слідчого чи прокурора, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки відповідно до ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

Відповідно до вимог ч. 1 та пункту 7 ч. 2 ст. 131 КПК України, заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження. Заходами забезпечення кримінального провадження є арешт майна.

Відповідно до вимог ч. 10 ст. 170 КПК України, арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, віртуальні активи, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

За змістом ч. 2 ст. 52 КК України, додатковими покараннями є позбавлення військового, спеціального звання, рангу, чину або кваліфікаційного класу та конфіскація майна.

Відповідно до ч. 1 та 2 ст. 59 КК України, покарання у виді конфіскації майна полягає в примусовому безоплатному вилученні у власність держави всього або частини майна, яке є власністю засудженого. Якщо конфіскується частина майна, суд повинен зазначити, яка саме частина майна конфіскується, або перелічити предмети, що конфіскуються. Конфіскація майна встановлюється за тяжкі та особливо тяжкі корисливі злочини, а також за злочини проти основ національної безпеки України та громадської безпеки незалежно від ступеня їх тяжкості і може бути призначена лише у випадках, спеціально передбачених в Особливій частині цього Кодексу.

Санкція ч. 2 ст. 307 КК України, передбачає позбавлення волі на строк від шести до десяти років з конфіскацією майна.

Пунктом 3 ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи.

Водночас, з іншого боку, зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких, зокрема, відносяться верховенство права та законність (пункти 1, 2 ч. 1 ст. 7 КПК України).

За змістом такої загальної засади як «законність», у випадках, коли положення цього Кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені ч. 1 ст. 7 цього Кодексу (ч. 6 ст. 9 КПК України).

Одним із складових елементів такої засади як «верховенство права» є застосування належної процедури - «fair procedure» (у європейській системі) та «dut procyes» (у американській системі), дотримання якої, серед іншого, передбачає, щоб повноваження органів публічної влади були визначені приписами права.

У рішенні Європейського Суду з прав людини від 07.06.2007 року у справі «Смирнов проти Росії» (Smirnov v. Russia), заява № 71362/01, було висловлено правову позицію про те, що при вирішенні питання про можливість утримання державою речових доказів належить забезпечувати справедливу рівновагу між, з одного боку, суспільним інтересом та правомірною метою, а з іншого боку вимогами охорони фундаментальних прав особи. Для утримання речей державою у кожному випадку має існувати очевидна істотна причина. Також, у рішенні Європейського Суду з прав людини від 23.01.2014 року у справі «East/West Alliance Limited проти України» судом наголошено на тому, що перша та найбільш важлива вимога статті 1 Першого протоколу до Конвенції полягає у тому, що будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно бути законним (див. також рішення від 25.03.1999 року у справі «Іатрідіс проти Греції» (Iatridis v. Greece), заяв № 31107/96). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див. рішення у справі «Лемуан проти Франції» (Lemoine c. France) від 22.091994 року, заява № 26242/95 та «Кушоглу проти Болгарії» (Kushoglu v. Bulgaria) від 10.05.2007 року, заява № 48191/99). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити "справедливий баланс" між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див. рішення від 23.09.1982 року у справі «Спорронг та Льон рот проти Швеції» (Case of Sporrong and Lonnroth v. Sweden). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див. рішення від 21.02.1986 року у справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства» (Case of James and others v. the United Kingdom).

У кримінальному провадженні такі випадки врегульовані чинним КПК України. Зокрема, подання клопотання про арешт майна має відбуватись з дотриманням певних умов.

Згідно з положеннями ч. 2 ст. 171 КПК України, у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено: 1) підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна; 2) перелік і види майна, що належить арештувати; 3) документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном; 4) розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до ч. 6 ст. 170 вказаного Кодексу.

Вимоги щодо порядку розгляду клопотання про арешт майна передбачені у ст. 172 КПК України. Зокрема, частина 1 вказаної статті передбачає, що таке клопотання розглядається слідчим суддею, судом не пізніше двох днів з дня його надходження до суду, за участю слідчого та/або прокурора, цивільного позивача, якщо клопотання подано ним, підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, і за наявності також захисника, законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження. Неприбуття цих осіб у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.

Розглянувши подане клопотання, дослідивши долучені до нього копії документів та інші матеріали, якими його автор за погодженням із прокуроркою Стрийської окружної прокуратури ОСОБА_4 обґрунтовує доводи клопотання, слідчий суддя зазначає, що в порушення вимог пункту 1 ч. 2 ст. 171 КПК України та всупереч вказаним вимогам у клопотанні не міститься відповідне обґрунтування необхідності арешту майна, оскільки йде мова про арешт майна банківського рахунку, на якому знаходиться 35 грн. 49 коп., відтак цей аспект абсолютно не розкритий стороною обвинувачення, на противагу, підстав та мети, які в змісті клопотання розкриті в повній мірі достатньо, однак чи співмірно, переслідуючи можливу ціль, задіяти та використовувати такі сили так засоби, що не є еквівалентними до застосованого виду забезпечення кримінального провадження. Тобто, не обґрунтовано необхідність того, що 35 грн. 49 коп., котрі містяться на банківському рахунку, на який клопочеться арешт з метою можливої конфіскації, варті застосовуваних для цього засобів, й застосування та/чи вжиття заходів виходить за рамки співмірності ціни вжитих заходів до тієї цілі, яка переслідується вжиттям цього додаткового покарання у виді конфіскації майна. Разом з тим, не наведено будь-яких інших обґрунтувань, які мали місце, мають місце чи можуть мати місце у майбутньому, та були б пов`язані з метою конфіскації арештованого майна.

Зокрема, Конституційний Суд України у рішенні у справі № 1-р/2022, що було ухвалено 30.06.2022 року, констатував, що конфіскація майна полягає у примусовому безоплатному вилученні майна, що є власністю засудженого. Унаслідок чого конфіскація майна є видом покарання, застосування якого має на меті покарання винного, його виправлення й запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень цією та іншими особами.

Таким чином, стороною обвинувачення не обґрунтовано необхідності арешту майна на банківському рахунку у загальній сумі, що складає 35 грн. 49 коп., не як застосування такого виду заходу забезпечення кримінального провадження, виходячи з положень ч. 5 ст. 170 КПК України, а, власне, як виду покарання, застосування якого має на меті покарання винного, його виправлення й запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень цією та іншими особами. Саме застосування такого підходу забезпечує здійснення слідчим суддею ефективного, а не формального судового контролю у кримінальному провадженні.

Між тим, усі долучені до клопотання про арешт майна копії документів належно не засвідчені, що суперечить вимогам, встановленим до оформлення копій документів.

Порядок засвідчення копій документів визначений пунктами 5.26., 5.27. Національного стандарту України Державної уніфікованої системи документації, Уніфікованої системи організаційно-розпорядчої документації Вимог до оформлювання документів (ДСТУ 4163-2003, затвердженого наказом Держспоживстандарту України від 07.04.2003 № 55).

За вказаним нормативно-правовим актом відмітка про засвідчення копії документа складається: зі слів «згідно з оригіналом»; особистого підпису особи, яка засвідчує копію, її ініціалів та прізвища; дати засвідчення копії, яка проставляється нижче підпису.

Отже, згідно з приписів ч. 3 ст. 172 КПК України, слідчий суддя, суд, встановивши, що клопотання про арешт майна подано без додержання вимог статті 171 цього Кодексу, повертає його прокурору, цивільному позивачу та встановлює строк в сімдесят дві години або з урахуванням думки слідчого, прокурора чи цивільного позивача менший строк для усунення недоліків, про що постановляє ухвалу.

Керуючись статтями 100, 107, 170-173, 309, 369-372 КПК України, слідчий суддя, -

п о с т а н о в и в:

Клопотання старшого слідчого Слідчого відділення Стрийського районного управління поліції Головного управління Національної поліції у Львівській області капітана поліції ОСОБА_3 , погодженого прокуроркою Стрийської окружної прокуратури ОСОБА_4 , про арешт майна, - повернути прокурорці Стрийської окружної прокуратури ОСОБА_4 та встановити строк у сімдесят дві години для усунення недоліків цього клопотання, наведених у мотивувальній частині ухвали.

Повний текст ухвали слідчого судді оголошувався негайно після її постановлення.

Копію ухвали слідчого судді надіслати Стрийській окружній прокуратурі, - для виконання.

Ухвала, в силу приписів с. 309 КПК України, оскарженню не підлягає, заперечення на неї можуть бути подані під час підготовчого провадження в суді.

Слідчий суддя ОСОБА_6