Справа №760/3680/23 1-кп/760/2175/23
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 червня 2023 року Солом`янський районний суд міста Києва у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засіданні ОСОБА_2 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

потерпілого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань у м.Києві кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0002771 від 07.12.2022 року щодо ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, громадянина України, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Так, ОСОБА_4 , 07.12.2022, приблизно о 16 год. 45 хв., керуючи засобом підвищеної небезпеки, а саме технічно справним автомобілем марки «Renault Trafic», р.н. НОМЕР_1 , рухався по сухій, чистій, асфальтобетонній, горизонтальній ділянці, прямій в плані проїзної частини вулиці Святослава Хороброго, неподалік від перехрестя вулиці Святослава Хороброго та вулиці Смілянська, зі сторони вул. Вінницька, в напрямку Севастопольської площі у м. Києві, в крайній лівій смузі руху при наявності трьох смуг руху в попутному напрямку.

Під`їжджаючи до нерегульованого світлофорним об`єктом пішохідного переходу, який позначений дорожньою розміткою 1.14.1 Правил дорожнього руху України (далі - ПДР України), водій ОСОБА_4 під час руху, будучи неуважним, не зреагувавши на зміну дорожньої обстановки, не приділив належної уваги автомобілям, які зменшували швидкість та зупинились в сусідніх смугах перед нерегульованим пішохідним переходом, продовжив рух прямо в напрямку Севастопольської площі в м. Києві та, виїжджаючи на розмітку нерегульованого пішохідного переходу, не надав перевагу в русі пішоходу ОСОБА_5 , який переходив проїзну частину по нерегульованому пішохідному переходу справа наліво відносно руху автомобіля, чим водій ОСОБА_4 грубо порушив вимоги п.п. 1.5., 2.3 б, д, 18.4 ПДР України та здійснив наїзд на пішохода ОСОБА_5 , який отримав тілесні ушкодження та був госпіталізований до КНП «КМКЛ №17».

Виходячи з висновку експерта № 042-122-2023 критерієм судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесного ушкодження у ОСОБА_5 є критерій небезпеки для життя, тому відповідно до пп. 2.1.2 та 2.1.3/б Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень виявлене тілесне ушкодження у ОСОБА_5 відноситься до тяжкого тілесного ушкодження.

Характер та морфологія виявлених ушкоджень свідчать про те, що вони утворились внаслідок травматичної дії тупих предметів, що могло бути при транспортній травмі (травми при зіткненні автомобіля, що рухався, з пішоходом), за давністю можуть відповідати вказаному терміну, тобто 07.12.2022.

Відповідно до висновку експерта КНДЕКЦ МВС України від 19.01.2023 № СЕ-19/111-23/2338-ІТ встановлено наступне:

- в ситуації, що склалася на дорозі безпосередньо перед дорожньо-транспортною пригодою, водій автомобіля «Renault Trafic», р.н. НОМЕР_1 , ОСОБА_4 повинен був керуватися вимогами пунктів 12.2; 18.4 ПДР України;

- в даній дорожній ситуації при заданих параметрах руху водій автомобіля «Renault Trafic», р.н. НОМЕР_1 , ОСОБА_4 з моменту зупинки попутних транспортних засобів перед пішохідним переходом та виходу пішохода на проїзну частину в межах нерегульованого пішохідного переходу мав технічну можливість уникнути наїзду на пішохода ОСОБА_5 шляхом застосування екстреного гальмування і тим самим мав технічну можливість виконати вимоги пункту 18.4 ПДР України;

- в даній дорожній ситуації в діях водія автомобіля «Renault Trafic», р.н. НОМЕР_1 , ОСОБА_4 експертом, з технічної точки зору, невідповідностей вимогам пункту 12.2 ПДР України не вбачається, а вбачаються невідповідності вимогам пункту 18.4 ПДР України;

- причиною виникнення даної дорожньо-транспортної пригоди, з технічної точки зору, є невідповідність дій водія автомобіля «Renault Trafic», р.н. НОМЕР_1 , ОСОБА_4 вимогам пункту 18.4 ПДР України.

Виходячи з вищенаведеного суд кваліфікує дії обвинуваченого ОСОБА_4 за ч.2 ст.286 КК України, а саме як порушення правил безпеки дорожнього руху (п.18.4 ПДР України) особою, яка керує транспортним засобом, що заподіяло потерпілому тяжке тілесне ушкодження.

Відповідно до ч.3 ст.349 КПК України, оскільки під час судового розгляду судом було встановлено, що встановлені у даному кримінальному провадженні обставини ніким не оспорюються та проти цього не заперечують учасники судового провадження, то було визнано недоцільним дослідження всіх доказів щодо таких обставин.

При цьому, судом було з`ясовано, що учасники судового провадження правильно розуміють зміст цих обставин, сумніви у добровільності їх позиції відсутні, а також було роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

На підставі вищенаведеного суд вирішив обмежитись допитом обвинуваченого ОСОБА_4 , потерпілого ОСОБА_5 та дослідженням матеріалів, що характеризують обвинуваченого.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 підтвердив вищевстановлені обставини кримінального правопорушення, зокрема, пояснив, що він 07.12.2022, приблизно о 16 год. 45 хв., керував автомобілем марки «Renault Trafic», р.н. НОМЕР_1 , неподалік від перехрестя вулиці Святослава Хороброго та вулиці Смілянська, в напрямку Севастопольської площі у м. Києві, в крайній лівій смузі руху. Під`їжджаючи до нерегульованого пішохідного переходу, продовжив рух прямо, та, оскільки вже було темно, не надав перевагу в русі пішоходу ОСОБА_5 , який переходив проїзну частину по нерегульованому пішохідному переходу, та здійснив наїзд на потерпілого.

Також зазначив, що свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, визнає повністю та щиро розкаюється у вчиненому, надавав матеріальну допомогу потерпілому ОСОБА_5 на лікування.

Допитаний у судовому засіданні потерпілий ОСОБА_5 підтвердив, що обвинувачений ОСОБА_4 надавав йому матеріальну допомогу на лікування, на покаранні, пов`язаному із реальним позбавленням волі, не наполягав.

Суд виходить з ч.1 ст.62 Конституції України, згідно з якою особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.

Як передбачено ч.2 ст.17 КПК України, ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом.

Зміст доведеності винуватості особи у вчиненні злочину поза розумним сумнівом закріплено, зокрема, в практиці Європейського суду з прав людини, згідно з якою цей Суд підтверджує, що критерієм, який застосовується при оцінюванні доказів, є доведення «поза розумним сумнівом», що може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій факту, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою (рішення у справі «Авшар проти Туреччини», «Рудяк проти України»).

Згідно з п.22 постанови Верховного Суду від 04.07.2018 року в справі №688/788/15-к стандарт доведення поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкримінований злочин був вчинений і обвинувачений є винним у вчиненні цього злочину.

Виходячи з вищенаведеного суд на підставі стандарту доведення поза розумним сумнівом доходить висновку про визнання ОСОБА_4 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України.

Згідно з ч.1 ст.65 КК України суд призначає покарання:

1) у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 цього Кодексу;

2) відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу;

3) враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Як передбачено ч.2. ст.65 КК України, особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинене кримінальне правопорушення призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень.

Суд ураховує, що кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.286 КК України, є тяжким злочином, ОСОБА_4 судимостей не має, під наркологічним диспансерно-динамічним наглядом, на обліку у лікаря - психіатра не перебуває, офіційно працює водієм.

Виходячи з пп.1, 2 ч.1 ст.66 КК України обставинами, що пом`якшують покарання, судом визнано щире каяття обвинуваченого ОСОБА_4 , його активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, добровільне відшкодування завданого збитку на лікування ОСОБА_5 .

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 у відповідності до ст.67 КК України, судом не встановлено.

На підставі вищевикладеного суд доходить висновку про необхідність призначення обвинуваченому ОСОБА_4 основного покарання у виді позбавлення волі без позбавлення права керувати транспортними засобами в межах санкції ч.2 ст.286 КК України, визначені вироком вид та міра покарання є необхідними та достатніми для виправлення обвинуваченого та попередження нових кримінальних правопорушень.

Водночас, виходячи з вищевикладеного, враховуючи, серед іншого, особу винного, зокрема те, що ОСОБА_4 працює офіційно, має міцні соціальні зв`язки, відсутність обставин, які обтяжують покарання, позицію потерпілого ОСОБА_5 щодо призначення покарання, суд на підставі ст.75 КК України доходить висновку про можливість виправлення обвинуваченого без відбування основного покарання та приймає рішення про звільнення ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням.

Відповідно до ст.76 КК України суд покладає на обвинуваченого ОСОБА_4 наступні обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;

- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлений.

Питання щодо речових доказів вирішити у порядку, передбаченому ст.100 КПК України.

Під час досудового розслідування даного кримінального провадження проводилися експертизи:

- висновок експерта КНДЕКЦ МВС України від 19.01.2023 року №СЕ-19/111-23/2338-ІТ, вартість проведеної судової експертизи становить 1510 гривні 24 копійок,

- висновок експерта №042-122-2023, вартість проведеної експертизи становить 2672 гривні 00 копійок, що у відповідності до вимог ст.122 КПК України є процесуальними витратами.

Згідно з ч.2 ст.124 КПК України у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.

Оскільки судом ОСОБА_4 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, то суд вважає за необхідне стягнути з нього на користь держави вартість вищевказаних проведених експертиз.

На підставі вищенаведеного та керуючись ст.2, 65-67, 286 КК України, стст.2, 4, 5, 100, 122, 124, 349, 368 - 370, 373, 374, 395, 532 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, та призначити йому покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі без позбавлення права керувати транспортними засобами.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від відбування покарання з випробуванням строком 1 (один) рік, поклавши на нього відповідно до ст.76 КК України обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;

- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Речові докази:

- автомобіль «Renault Trafic», р.н. НОМЕР_1 , - залишити в розпорядженні ОСОБА_4 ;

- медичну карту стаціонарного хворого № 582 на 25 арк., CD-R диск 1 шт., на ОСОБА_5 - залишити в розпорядженні КНП «КМКЛ №17»;

- карту виїзду швидкої медичної допомоги № 5002-1 від 02.12.2022 на 1 арк. на ОСОБА_5 - залишити в матеріалах кримінального провадження протягом усього часу їх зберігання.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави вартість документально підтверджених витрат на залучення експерта в розмірі:

- висновок експерта КНДЕКЦ МВС України від 19.01.2023 року №СЕ-19/111-23/2338-ІТ, вартість проведеної судової експертизи становить 1510 гривні 24 копійок,

- висновок експерта №042-122-2023, вартість проведеної експертизи становить 2672 гривні 00 копійок.

Вирок може бути оскаржений до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Солом`янський районний суд міста Києва протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку вручити негайно після його проголошення обвинуваченому та прокурору.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя ОСОБА_1