Справа № 307/2709/21
Провадження №1-кс/307/394/23
УХВАЛА

про відмову у задоволенні клопотання

30 червня 2023 року м. Тячів

Слідчий суддя Тячівського районного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , секретар судового засідання ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання представника власника майна ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_5 про скасування арешту майна,

в с т а н о в и л а:

Адвокат ОСОБА_5 26 червня 2023 року в інтересах власника майна ОСОБА_4 звернувся до слідчого судді Тячівського районного суду Закарпатської області із клопотанням про скасування арешту тимчасово вилученого майна, в якому просить скасувати арешт, накладений на підставі ухвали слідчого судді Тячівського районного суду Закарпатської області від 04 серпня 2023 року у кримінальному провадженні, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 27 липня 2021 року за № 0000426 за ознаками злочину, передбаченого ст. 198 КК України.

В обґрунтування клопотання посилався на те, що слідчий Тячівського РВП ГУНП в Закарпатській області старший лейтенант поліції ОСОБА_6 , який здійснює досудове розслідування у вказаному кримінальному провадженні, звернувся до слідчого судді з клопотанням про накладення арешту на тимчасово вилучене майно належний ОСОБА_4 транспортний засіб «VOLKSWAGEN T-ROC», транзитний номерний знак НОМЕР_1 та ухвалою слідчого судді Тячівського районного суду Закарпатської області ОСОБА_7 від 04 серпня 2021 року вказане клопотання задоволено. Накладено арешт на ТЗ шляхом заборони його використання та розпорядження. Ухвалу про накладення арешту постановлено з метою збереження майна.

У подальшому, ухвалою слідчого судді Тячівського районного суду Закарпатської області ОСОБА_1 від 06.06.2022, раніше накладений арешт на ТЗ скасовано в частині заборони володільцю користуватися транспортним засобом, у зв`язку з чим такий був переданий на відповідальне зберігання володільцю ОСОБА_4 .

Вважає, що арешт на майно підлягає скасуванню повністю з огляду на наступне.

З часу вилучення слідчим транспортного засобу і накладення на нього арешту минуло майже два роки.

Цей час беззаперечно був достатнім для забезпечення повного, всебічного, неупередженого та об`єктивного досудового розслідування у даному кримінальному провадженні.

Натомість вважає, що подальший арешт транспортного засобу порушуватиме принцип розумності строків та негативно впливатиме на законність проведення такого розслідування.

Тому, правові підстави для заборони ОСОБА_4 у відчуженні належного їй майна на даний час відпали, а відтак накладений раніше арешт слід скасувати. Також, заборона відчуження належного ОСОБА_4 транспортного засобу беззаперечно порушує її конституційні (майнові) права.

Відтак, просить повністю скасувати арешт на належний ОСОБА_4 транспортний засіб «VOLKSWAGEN T-ROC», транзитний н/з НОМЕР_1 , накладений відповідно до ухвали слідчого судді Тячівського районного суду Закарпатської області ОСОБА_7 від 04.08.2021р. у справі № 307/2709/21.

Представник ОСОБА_4 - адвокат ОСОБА_5 надіслав заяву про розгляд клопотання без його участі та у підтримання клопотання посилався на викладені у ньому обставини.

Прокурор ОСОБА_3 заперечував щодо задоволення вказаного клопотання та просив відмовити у задоволенні клопотання у зв`язку з тим, що на даний час досудове розслідування у кримінальному провадженні в рамках якого вилучено вказаний транспортний засіб, - не завершено.

Заслухавши думку учасників судового провадження, дослідивши документи, долучені до клопотання та матеріали кримінального провадження, слідчий суддя дійшла висновку про відмову у скасуванні арешту на майно виходячи з такого.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Згідно ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

У відповідності до ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

На підставі ухвали слідчого судді Тячівського районного суду Закарпатської області від 04 серпня 2021 року з метою збереження речових доказів накладено арешт на тимчасово вилучене у ОСОБА_4 майно.

Ухвалою слідчого судді Тячівського районного суду від 06 червня 2022 року раніше накладений арешт на вказаний ТЗ скасовано в частині заборони володільцю користуватись транспортним засобом, у зв`язку з чим транспортний засіб був переданий на відповідальне зберігання володільцю ОСОБА_4 .

Відповідно до ч.1 ст. 131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Згідно ч. 1 ст. 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового розгляду - судом.

У частині другій вказаної статті цього Кодексу зазначено про те, що арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено не обґрунтовано.

В силу ст. 41 Конституції України, ст. 1 протоколу № 1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична та юридична особа має право володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше, ніж на користь суспільства і на умовах, передбачених Законом або загальними принципами міжнародного права.

Стаття 1 Першого протоколу до Європейської конвенції гарантує право на вільне володіння своїм майном, яке звичайно називається правом на власність.

Крім того, відповідно до практики Європейського суду, для того, щоб втручання в право власності вважалося допустимим, воно повинно служити не лише законній меті в інтересах суспільства, а повинна бути розумна співмірність між використовуваними інструментами і тією метою, на котру спрямований будь-який захід, що позбавляє особу власності. Розумна рівновага має зберігатися між загальними інтересами суспільства та вимогами дотримання основних прав особи (рішення у справі АГОСІ проти Об`єднаного Королівства). Тобто, заходи щодо обмеження права власності мають бути пропорційними щодо мети їх застосування.

При вирішенні питання про скасування арешту майна, суд має встановити відсутність підстав для його подальшого застосування у конкретному кримінальному провадженні, розгляд якого здійснюється судом, при цьому правомірність та обґрунтованість арешту майна визначається наявністю передбачених законом підстав, зв`язком з обставинами конкретного кримінального провадження, змістом ухвали про накладення арешту та належним мотивуванням клопотання про скасування арешту.

Однак, на даний час триває досудове розслідування у вказаному кримінальному провадженні та проводяться відповідні слідчі дії, а вилучений транспортний засіб визнано речовим доказом та на нього накладено обґрунтований арешт з метою його збереження, відтак скасування арешту майна може призвести до настання наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню.

Ураховуючи наведене, слідчий суддя дійшла висновку про те, що захисником ОСОБА_5 не доведено, що в подальшому застосуванні арешту майна відпала потреба чи арешт накладено необґрунтовано, мета, з якою накладено арешт на транспортний засіб не відпала, відтак вказане клопотання є передчасним.

Керуючись ст. ст. 371, 372, 376 КПК України,

п о с т а н о в и л а :

Відмовити у задоволенні клопотання представника власника майна ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_5 про скасування арешту майна, у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000426 від 27 липня 2021 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 198 КК України, накладеного на підставі ухвали слідчого судді Тячівського районного суду Закарпатської області 04 серпня 2021 року.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення і оскарженню в апеляційному порядку не підлягає.

Повний текст ухвали буде складений та оголошений 5 липня 2023 року о 15 год. 00 хв.

Слідчий суддя ОСОБА_1