Номер провадження: 11-кп/813/1287/23
Справа № 523/1767/20
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.06.2023 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_5 к

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,

захисників ОСОБА_10 , ОСОБА_11

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу прокурора Київської обласної прокуратури ОСОБА_6 на ухвалу Суворовського районного суду м. Одеси від 15.03.2023 року про закриття кримінального провадження № 0001330 від 03.10.2017 року відносно ОСОБА_9 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.28, ч.3 ст.209, ч.5 ст.191, ч.3 ст.321-1 КК України, ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , обвинувачених у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.28, ч.5 ст.191, ч.3 ст.321-1 КК України у зв`язку із закінченням строку досудового розслідування після повідомлення особі про підозру, що передбачено п. 10 ч. 1 ст. 284 КПК України,

установив

Зміст оскаржуваного судового рішення і встановлених обставин судом 1-ої інстанції

В провадження Суворовського райсуду м. Одеси надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0001330 від 03.10.2017 року за обвинуваченням ОСОБА_9 у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.28, ч.3 ст.209, ч.5 ст.191, ч.3 ст.321-1 КК України, ОСОБА_7 та ОСОБА_8 у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.28, ч.5 ст.191, ч.3 ст.321-1 КК України.

У судовому засіданні захисником ОСОБА_11 було заявлено клопотання про закриття провадження у справі у зв`язку із закінченням строку досудового розслідування після повідомлення особі про підозру, що передбачено п. 10 ч. 1 ст. 284 КПК України.

Оскаржуваною ухвалою суду 1-ої інстанції кримінальне провадження відносно ОСОБА_9 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 було закрите.

Суд 1-ої інстанції мотивував своє рішення тим, що реєстром матеріалів досудового розслідування, своєю постановою строк досудового розслідування у кримінальному провадженні №0001330 було продовжено першим заступником Генерального прокурора ОСОБА_12 , що не узгоджується з вимогами ст.294 КПК України.

Ухвали слідчого судді про продовження строку досудового розслідування у кримінальному провадженні №0001330 в матеріалах справи відсутня, що не заперечується прокурором в судовому засіданні.

Твердження прокурора про те, що досудове розслідування проводилось у кримінальному провадженні №0001330, яке було внесено в ЄРДР 03.10.2017 року, а тому всі процесуальні дії повинні проводитись в редакції КПК України до 03.10.2017 року, згідно якого строк досудового розслідування продовжувався до шести місяців керівником регіональної прокуратури або його першим заступником чи заступником, суд вважав безпідставними, тому станом на момент пред`явлення підозри ОСОБА_7 , та ОСОБА_8 момент винесення процесуальних рішень першим заступником Генерального прокурора ОСОБА_12 , право на вирішення питання про продовження строку досудового розслідування на строк більше трьох місяців, покладалось виключно на слідчих суддів.

До 07.02.2019 року, тобто до закінчення строку досудового розслідування, ухвала слідчого судді про продовження строку досудового розслідування не ухвалювалась, на підставі чого суд прийшов до висновку, що після повідомлення особи про підозру сплив строк досудового розслідування, цей строк не продовжувався у порядку передбаченому КПК України і не зупинявся, а ОСОБА_9 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 не підозрювались у вчиненні тяжкого чи особливо тяжкого злочину проти життя та здоров`я особи, тому кримінальне провадження згідно з п. 10 ч. 1 ст. 284 КПК підлягає закриттю.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, що її подала

В апеляційній скарзі прокурор Київської обласної прокуратури ОСОБА_13 вважає ухвалу такою, що підлягає скасуванню у зв`язку з істотними порушеннями вимог КПК України, посилаючись на наступне:

- поза увагою суду 1-ої інстанції залишилось те, що кримінальне провадження № 0001330 розпочато 03.10.2017 року, а в редакції Закону № 1697-VII, що діяла до 16 березня 2018 року, продовження строку досудового розслідування належало до повноважень прокурора, від строку на який слід було продовжити строк досудового розслідування, залежав лише ієрархічний рівень прокурора за системою органів прокуратури;

- при прийнятті рішення, суд не врахував, що Законом № 2147-VIII, яким внесено зміни до ст. 294 КПК України, було визначено, що якщо подано клопотання про продовження строку досудового розслідування до 6 чи до 12 місяців, то це питання вирішує слідчий суддя. Водночас, Прикінцеві положення Закону № 2147-VIII містять застереження щодо застосування правил продовження строку досудового розслідування та передбачають, що зазначені зміни не мають зворотної дії в часі та застосовуються до справ, по яких відомості про кримінальне правопорушення внесені до ЄРДР після введення в дію цих змін (тобто з 16 березня 2018 року).

- на думку прокурора, аналіз вказаних змін до порядку продовження строків досудового розслідування свідчить, що повноваження слідчого судді щодо продовження цих строків поширюються на провадження, які розпочаті з 16 березня 2018 року, а судом враховано лише доводи сторони захисту, які полягають в обґрунтуванні клопотання постановою об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного суду від 30.10.2020 року у справі № 753/12578/19.

- суд не прийняв до уваги доводи сторони обвинувачення, яка не погоджується з позицією Верховного суду. По-перше, законодавець сам визначив, що зміни до ст. 294 КПК України в редакції Закону № 2147-VIII не мають зворотної дії в часі та застосовуються до справ, в яких відомості про кримінальне правопорушення внесені до ЄРДР після введення в дію цих змін (тобто з 16 березня 2018 року). Фактично таке застереження у прикінцевих положеннях названого Закону є винятком з правила і законодавець встановив дію цього правила у часі, а саме поширив дію положень ст. 294 КПК України в редакції Закону № 2147-УІІІ лише на кримінальні провадження, відомості про які внесені до ЄРДР після 16 березня 2018 року, тим самим обумовив особливості їхнього застосування.

- судом не враховано, що законодавець вказівкою на те, що на провадження (внесені до 16 березня 2018 року) не поширюються нові положення про визначення строків досудового розслідування, у тому числі і про продовження строків досудового розслідування, фактично надав старій редакції ст. 294 КПК України переживаючу дію. Адже ці «старі» положення за законодавчим формулюванням поширюються на ті провадження, відомості про які були внесені до 16 березня 2018 року. Таке законодавче застереження щодо дії «старих» положень не суперечить ст. 5 КПК України, оскільки фактично законодавцем встановлено виняток, спеціальне положення про застосування положень ст. 294 КПК України у редакції, яка діяла до 16 березня 2018 року. Як наслідок, у провадженнях, що внесені до ЄРДР до 16 березня 2018 року строки досудового розслідування уповноважений продовжувати саме прокурор, що залишилось поза увагою суду;

- щодо урахування судом рішення у справі, яку розглядала об`єднана палата Касаційного кримінального суду Верховного суду, справа № 753/12578/19 (один епізод було внесено до ЄРДР до 16 березня 2018 року, інші - після, а потім їх було об`єднано в одне провадження із першим епізодом), то прокурор вважає, що вказана позиція щодо того, що прокурор не мав повноважень на продовження строків досудового розслідування є хибною, виходячи з правової логіки положень ч. 7 ст. 217 КПК України та те, що кримінальне провадження не може бути закритим у разі обвинувачення осіб у вчиненні тяжкого чи особливо тяжкого злочину проти життя та здоров`я особи.

Посилаючись на наведені доводи, прокурор ОСОБА_13 просить ухвалу суду 1-ої інстанції скасувати та повернути обвинувальний акт до суду першої інстанції для розгляду зі стадії підготовчого судового засідання.

Правові позиції інших учасників апеляційного розгляду

Прокурор підтримав доводи апеляційної скарги прокурора ОСОБА_14 та просив її задовольнити, натомість, обвинувачені та захисники заперечували проти задоволення апеляційної скарги прокурора.

Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора, перевіривши матеріали провадження, колегія суддів приходить до висновків про таке.

Мотиви суду апеляційної інстанції

Частиною 1-ою ст. 404 КПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду 1-ої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення має бути законним та обґрунтованим і вмотивованим.

Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбаченого цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 КПК України. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Суд першої інстанції зазначених вимог закону дотримався.

Як вбачається з змісту ухвали суду та матеріалів справи, суд першої інстанції розглянув клопотання захисника обвинуваченого у підготовчому судового засіданні за участі всіх сторін кримінального провадження.

При цьому відповідно до положень п.2 ч.3 ст.314 КПК України суд має право у підготовчому судовому засіданні прийняти рішення про закриття провадження у випадку встановлених підстав, передбачених п.10 ч.1 ст.284 КПК України.

Мотивуючи своє рішення, суд першої інстанції керувався нормами закону.

Суд першої інстанції правильно звернув увагу на те, що як вбачається з обвинувального акту та реєстру матеріалів досудового розслідування, 03.10.2017 року до ЄРДР за №0001330 були внесені відомості про кримінальні правопорушення передбачені ч.4 ст.191 КК України.

01.11.2018 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань були внесені відомості за № 0000770 про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 321-1 КК України.

05.11.2018 року постановою прокурора відділу прокуратури Одеської області об`єднано матеріали досудових розслідувань за № 0001330 та № 0000770. Об`єднаному кримінальному провадженню присвоєно єдиний реєстраційний номер № 0001330.

05.11.2018 року ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 321-1, ч. 5 ст. 191 КК.

05.11.2018 року ОСОБА_8 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 321-1, ч. 5 ст. 27, ч. 5 ст. 191 КК.

05.01.2019 року заступником керівника регіональної прокуратури ОСОБА_15 продовжено строк досудового розслідування у кримінальному провадженні №0001330 до 06.03.2019 року.

15.03.2019 року ОСОБА_9 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 321-1, ч. 5 ст. 191 КК.

24.04.2019 року першим заступником Генерального прокурора ОСОБА_12 продовжено строк досудового розслідування кримінальному провадженні № 0001330 до 06.09.2019.

17.05.2019 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань були внесені відомості за № 0000362 про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. З ст. 209 КК України.

17.05.2019 року об`єднано матеріали досудових розслідувань за № 0001330 та № 0000362. Об`єднаному кримінальному провадженню присвоєно єдиний реєстраційний номер № 0001330.

03.02.2020 року обвинувальний акт із реєстром матеріалів досудового розслідування надійшов до Суворовського районного суду м. Одеси.

Відповідно до п.10 ч.1 ст.284 КПК кримінальне провадження закривається в разі, якщо після повідомлення особі про підозру закінчився строк досудового розслідування, визначений ст. 219 цього Кодексу, крім випадку повідомлення особі про підозру у вчиненні тяжкого чи особливо тяжкого злочину проти життя та здоров`я особи.

Як встановлено в ході судового розгляду, 05.11.2018 року повідомлено про підозру ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 321-1, ч. 5 ст. 191 КК, а також ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 321-1, ч. 5 ст. 27, ч. 5 ст. 191 КК.

Таким чином, судом було встановлено, що враховуючи пункт 2 абзац 3 ч.1 ст.219 КПК України, строк досудового розслідування у даному кримінальному провадженні, з урахуванням його продовження прокурором на строк до трьох місяців сплив 07.02.2019 року.

Внаслідок складності строк досудового розслідування може бути продовжений у відповідності до вимог ст.294-295-1 КПК України.

Аналізуючи доводи апеляційної скарги про те, що суд 1-ої інстанції не надав оцінки тому, що кримінальне провадження № 0001330 розпочато 03.10.2017 року, а в редакції Закону № 1697-VII, що діяла до 16 березня 2018 року, продовження строку досудового розслідування належало до повноважень прокурора, від строку на який слід було продовжити строк досудового розслідування, залежав лише ієрархічний рівень прокурора за системою органів прокуратури, апеляційним судом встановлено наступне.

Згідно вимог ст.294 КПК України, в редакції станом на момент повідомлення про підозру ОСОБА_7 , та ОСОБА_8 а саме 05.11.2018 року, якщо з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину досудове розслідування (досудове слідство) неможливо закінчити у строк, зазначений у пункті 2 абзацу третього частини першої статті 219 цього Кодексу, він може бути продовжений в межах строків, встановлених пунктами 2 та 3 частини другої статті 219 цього Кодексу:

1) до трьох місяців - керівником місцевої прокуратури, заступником Генерального прокурора;

2) до шести місяців - слідчим суддею за клопотанням слідчого, погодженим з керівником регіональної прокуратури або його першим заступником чи заступником, заступниками Генерального прокурора;

3) до дванадцяти місяців - слідчим суддею, за клопотанням слідчого, погодженим з Генеральним прокурором чи його заступниками.

Таким чином, вказаною нормою передбачено право прокурора вирішувати питання щодо продовження строків досудового розслідування лише на строк до трьох місяців, в усіх інших випадках(до 6 та до 12 місяців), такі строки продовжуються виключно слідчим суддею.

Як вбачається з наданих стороною захисту матеріалів, реєстром матеріалів досудового розслідування, своєю постановою строк досудового розслідування у кримінальному провадженні №0001330 було продовжено першим заступником Генерального прокурора ОСОБА_12 , що не узгоджується з вимогами ст.294 КПК України.

Ухвала слідчого судді про продовження строку досудового розслідування у кримінальному провадженні №0001330 в матеріалах справи відсутня, що не заперечувалось прокурором в судовому засіданні.

Суд надав оцінки твердженням прокурора про те, що досудове розслідування проводилось у кримінальному провадженні №0001330, яке було внесено в ЄРДР 03.10.2017 року, а тому всі процесуальні дії повинні проводитись в редакції КПК України до 03.10.2017 року, згідно якого строк досудового розслідування продовжувався до шести місяців керівником регіональної прокуратури або його першим заступником чи заступником, які визнав безпідставними з огляду на наступне.

Відповідно до ст.5 КПК України, процесуальна дія проводиться, а процесуальне рішення приймається згідно з положеннями цього Кодексу, чинним на момент початку виконання такої дії або прийняття такого рішення.

Станом на момент пред`явлення підозри ОСОБА_7 , та ОСОБА_8 момент винесення процесуальних рішень першим заступником Генерального прокурора ОСОБА_12 , право на вирішення питання про продовження строку досудового розслідування на строк більше трьох місяців, покладалось виключно на слідчих суддів.

До 07.02.2019 року, тобто до закінчення строку досудового розслідування, ухвала слідчого судді про продовження строку досудового розслідування не постановлювалась.

При цьому, апеляційний суд вважає, що в даному кримінальному провадженні судом 1-ої інстанції правильно враховано позицію Верховного суду, викладену у постанові Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду від 31.10.2022 року по справі № 753/12578/19.

Натомість, посилання прокурора на те, що врахування судом рішення у справі, яку розглядала об`єднана палата Касаційного кримінального суду Верховного суду, справа № 753/12578/19 (один епізод було внесено до ЄРДР до 16 березня 2018 року, інші - після, а потім їх було об`єднано в одне провадження із першим епізодом), є хибною, виходячи з правової логіки положень ч. 7 ст. 217 КПК України, суперечить вимогам законодавства України.

Відповідно до ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» судове рішення, яким закінчується розгляд справи в суді, ухвалюється іменем України. Судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Обов`язковість урахування (преюдиційність) судових рішень для інших судів визначається законом. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд у межах повноважень, наданих йому законом. Невиконання судових рішень має наслідком юридичну відповідальність, установлену законом.

Також, згідно з ч.ч.5-7 вказаної статті висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, є обов`язковими для всіх суб`єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права. Висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права. Судові рішення не можуть бути переглянуті іншими органами чи особами поза межами судочинства, за винятком рішень про амністію та помилування. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи не можуть приймати рішення, які скасовують судові рішення або зупиняють їх виконання.

Таким чином, положення п. 4 параграфа 2 «Прикінцевих положень» Закону № 2147-VIII щодо здійснення судового контролю за продовженням строку досудового розслідування підлягають застосуванню з урахуванням положень ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст. 58 Конституції України, статей 5, 8, 9 КПК.

Згідно із Законом України від 22 листопада 2018 року № 2617-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» (далі Закон № 2617-VIII) ч. 3 ст. 294 КПК викладено у наступній редакції: «Якщо з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину досудове розслідування (досудове слідство) неможливо закінчити у строк, зазначений у п. 4 ч. 3 ст. 219 цього Кодексу, такий строк може бути продовжений у межах строків, встановлених пунктами 2 і 3 ч. 4 ст. 219 цього Кодексу: до трьох місяців керівником окружної прокуратури, керівником обласної прокуратури або його першим заступником чи заступником, заступником Генерального прокурора; до шести місяців слідчим суддею за клопотанням слідчого, погодженим з керівником обласної прокуратури або його першим заступником чи заступником, заступниками Генерального прокурора; до дванадцяти місяців слідчим суддею за клопотанням слідчого, погодженим із Генеральним прокурором чи його заступниками».

Таким чином, з набранням чинності Законом № 2617-VIII, який діє з 01 липня 2020 року (по теперішний час), в частині врегулювання порядку продовження строків досудового розслідування злочинів набула чинності нова редакція ч. 3 ст. 294 КПК, відмінна від положень процесуального закону в редакції Закону № 2147-VІІІ, який діяв з 16 березня 2018 року до 01 липня 2020 року.

З урахуванням вищенаведених положень Конституції України, КПК та юридичних позицій Конституційного Суду України можна стверджувати, що Закон № 2617-VIII застосовується до тих правовідносин, які продовжують існувати або виникли після набрання ним чинності. Отже, здійснення судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні під час продовження строків досудового розслідування злочинів за ч. 3 ст. 294 КПК передбачено до теперішнього часу.

Таким чином, доводи апеляційної скарги прокурора про те, що судом помилково враховано позицію Верховного суду, а також неправильно застосовано вимоги ст.294 КПК України, в редакції станом на момент повідомлення про підозру ОСОБА_7 , та ОСОБА_8 а саме 05.11.2018 року є необґрунтованими та суперечать положенням КПК України.

Апеляційний суд відхиляє додаткові доводи прокурора, заявлені в суді апеляційної інстанції, а саме, що кримінальне провадження не може бути закрито через те, що обвинувачені вчинили злочин проти життя та здоров`я особи, з огляду на те, що обвинувальний акт не містить обвинувачення ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 тяжкого чи особливо тяжкого злочину проти життя чи здоров`я особи.

Апеляційний суд погоджується з висновком суду 1-ої інстанції про те, що з матеріалів провадження вбачається, що до 07.02.2019 року, тобто до закінчення строку досудового розслідування, ухвала слідчого судді про продовження строку досудового розслідування не постановлювалась та, оскільки у цій справі після повідомлення особи про підозру сплив строк досудового розслідування, цей строк не продовжувався у порядку передбаченому КПК України і не зупинявся, а ОСОБА_9 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 не підозрювались у вчиненні тяжкого чи особливо тяжкого злочину проти життя та здоров`я особи, кримінальне провадження згідно з п. 10 ч. 1 ст. 284 КПК підлягало закриттю.

Отже, апеляційний суд вважає, що доводи, викладені в апеляційній скарзі прокурора не знайшли своє підтвердження, тому вона не підлягає задоволенню, а ухвала суду 1-ої інстанції підлягає залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 7, 9, 24, 291, 314, 370, 404, 405, 407, 419, 532 КПК України, апеляційний суд, -

ухвалив

Апеляційну скаргу прокурора Київської обласної прокуратури ОСОБА_13 залишити без задоволення.

Ухвалу Суворовського районного суду м. Одеси від 15.03.2023 року про закриття кримінального провадження № 0001330 від 03.10.2017 року відносно ОСОБА_9 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.28, ч.3 ст.209, ч.5 ст.191, ч.3 ст.321-1 КК України, ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , обвинувачених у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.28, ч.5 ст.191, ч.3 ст.321-1 КК України у зв`язку із закінченням строку досудового розслідування після повідомлення особі про підозру, що передбачено п. 10 ч. 1 ст. 284 КПК України залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня набрання законної сили.

Судді Одеського апеляційного суду

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4