Справа № 495/7561/23
№ провадження 1-кс/495/1544/2023
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 липня 2023 року м. Білгород - Дністровський

Слідчий суддя Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , захисника адвоката ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Білгород-Дністровському клопотання слідчого СВ Білгород-Дністровського РВП ГУ НП в Одеській ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Вигон Білгород-Дністровського району Одеської області, громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , військовослужбовця Збройних Сил України, водія-моториста військової частини НОМЕР_1 , у військовому званні «солдат»

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України,-

В С Т А Н О В И В:

24.07.2023 слідчий СВ Білгород-Дністровського РВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_6 звернувся до слідчого судді Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в рамках кримінального провадження № 0000845 від 23.07.2023 за правовою кваліфікацією кримінального правопорушення, передбаченого ст. 121 ч. 1 КК України.

На підставі розпорядження № 97 від 25.07.2023 відповідно до п. 2.3.49 Положення про автоматизовану систему документообігу суду призначено повторний автоматичний розподіл справи та згідно протоколу повторного автоматичного визначення слідчого судді клопотання розподілено на слідчого суддю ОСОБА_1 .

1 - Виклад обставин, зазначених у клопотанні.

Слідчим відділом Білгород-Дністровського РВП ГУНП в Одеській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні, відомості про яке внесено до ЄРДР за № 0000845 від 23.07.2023 за правовою кваліфікацією кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України щодо умисного тяжкого тілесного ушкодження, тобто умисного тілесного ушкодження, небезпечного для життя в момент заподіяння.

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 1410.2022 за № 312 ОСОБА_4 призначено на посаду водія-моториста, військове звання «солдат».

Досудовим розслідування встановлено, що 22 липня 2023 року приблизно о 23 годині 45 хвилин, більш точний час в ході досудовим розслідуванням не встановлено, ОСОБА_4 прийшов до магазину « ІНФОРМАЦІЯ_2 », який розташований АДРЕСА_2 , де продавцем працює його дружина, яка йому повідомила, що ОСОБА_7 під час розпивання алкогольних напоїв в магазині, чіплявся до неї.

В цей час, біля магазину « ІНФОРМАЦІЯ_2 », який розташований вулиці 30 років Перемоги, 37 в місті Білгород-Дністровський Одеської області, ОСОБА_4 побачив ОСОБА_7 , де на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, керуючись раптово виниклим прямим умислом щодо завдання йому тілесних ушкоджень, діючи умисно, протиправно, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння та передбачаючи його суспільно-небезпечні наслідки у вигляді завдання тілесних ушкоджень, шкоди життю та здоров`ю потерпілого ОСОБА_7 , наніс останньому один удар кулакам правої руки в область обличчя, від якого ОСОБА_7 упав на землю і при падінні ударився головою об землю, від якого втратив свідомість, чим спричинив останньому тілесні ушкодження у вигляді; численних переломів черепу, лівої потиличної кістки; лівої скроневої кістки, клиноподібної кістки, верхньої щелепи, кісток носу; зміщення відламків передньої стінки лівої верхньощелепної пазухи на 3 мм; поширення ліній переломів на піраміду лівої скроневої, канали основ черепу, зовнішній слуховий прохід, зовнішню стінку лівої орбіти, з порушенням цілісності основної, лівої верхньощелепної пазухи (в пазухах та піраміді скроневої кістки геморагічний вміст); порушення цілісності передньої та середньої черепної ямки, в порожнині черепу повітря; набряк мозку, які відносяться до тяжких тілесних ушкоджень за критерієм небезпеки для життя.

В подальшому, 23.07.2023 в порядку ст. 208 КПК України ОСОБА_4 затримано та поміщено до ІТТ № 7 ГУНП в Одеській області (м. Білгород-Дністровський Одеської області).

24.07.2023 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Обґрунтування повідомленій підозрі ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, підтверджується зібраними під час проведення досудового розслідування доказами.

Стороною обвинувачення дотримано вимогу розумної підозри, оскільки наявні на цей час докази у кримінальному провадженні свідчать про об`єктивний зв`язок підозрюваного солдата ОСОБА_4 із вчиненням кримінального правопорушення, відомості про яке внесено до ЄРДР №0000845 від 23.07.2023.

Враховуючи обставини та спосіб вчинення кримінального правопорушення, інкримінованого ОСОБА_4 характеристику з місця служби та місця проживання, актуальність ризиків передбачених ст. 177 КПК України, орган досудового розслідування вважає доцільним застосувати відносно останнього запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строком на 60 діб з моменту затримання.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчинені особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що відносно підозрюваного снують ризики, передбачені п.п. 1, 3, 5 ч.1 ст. 177 КПК України.

Неможливість застосування запобіжного заходу до підозрюваного ОСОБА_4 у вигляді особистого зобов`язання пов`язана з тим, що він, як військовослужбовець буде вимушений вибути до місця проходження служби дислокації військової частини НОМЕР_1 , що виконує бойові завдання на лінії зіткнення, що суттєво ускладнить прибуття підозрюваного за кожним викликом до слідчого, прокурора та суду.

На підставі наведеного, сторона обвинувачення вважає необхідним застосувати до ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, без права внесення застави, оскільки останній підозрюється у вчиненні злочину, із застосуванням насильства.

2 - Доводи сторін.

Прокурор в судовому засіданні підтримав клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, просив задовольнити.

Підозрюваний ОСОБА_4 та його захисник адвокат ОСОБА_5 в судовому засіданні просили застосувати більш м`який вид запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, захисник зазначив, що ризики, наведені прокурором, не обґрунтовані належним чином, підозрюваний перебуває у зареєстрованих шлюбних відносинах, має матір, що потребує допомоги, раніше до кримінальної відповідальності не притягувався.

3 - Мотивація суду.

З матеріалів клопотання вбачається, що досудове розслідування здійснюється у кримінальному провадженні №0000845 від 23.07.2023, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України.

Вивчивши матеріли клопотання, заслухавши думку учасників процесу, приходжу до наступного.

Відповідно до положень ст.176 КПК України передбачені такі види запобіжних заходів: 1) особисте зобов`язання; 2) особиста порука; 3) застава; 4) домашній арешт; 5) тримання під вартою.

Тимчасовим запобіжним заходом є затримання особи, яке застосовується з підстав та в порядку, визначеному КПК України.

Слідчий суддя, суд відмовляє у застосуванні запобіжного заходу, якщо слідчий, прокурор не доведе, що встановлені під час розгляду клопотання про застосування запобіжних заходів обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених частиною першою цієї статті, не може запобігти доведеним під час розгляду ризику або ризикам.

Згідно зі ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст.177 КПК України, і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

3.1 - Наявність обґрунтованої підозри.

23 липня 2023 року в порядку ст. 208 КПК України ОСОБА_4 затримано та поміщено до ІТТ № 7 ГУНП в Одеській області (м. Білгород-Дністровський Одеської області).

24 липня 2023 року на підставі ст. 276 КПК України ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Вигон Білгород-Дністровського району Одеської області, громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , військовослужбовця Збройних Сил України, водія-моториста військової частини НОМЕР_1 , у військовому званні «солдат» повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 121 КК України.

Наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_4 інкримінованого правопорушення повністю підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами: заявою про вчинення кримінального правопорушення від 23.07.2023; протоколом допиту свідка ОСОБА_8 від 23.07.2023; протоколом допиту свідка ОСОБА_9 від 23.07.2023; протоколом допиту свідка ОСОБА_10 від 23.07.2023; протоколом допиту свідка ОСОБА_11 від 23.07.2023; протоколом допиту свідка ОСОБА_12 від 23.07.2023; протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками за участю свідка ОСОБА_12 від 23.07.2023; протоколом допиту свідка ОСОБА_13 від 23.07.2023; протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками за участю свідка ОСОБА_13 від 23.07.2023; протоколом затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину в порядку ст. 208 КПК України від 23.07.2023 іншими доказами у своїй сукупності.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення (ч.2 ст.177 КПК України). Оскільки в процесуальному законодавстві немає чіткого визначення обґрунтованої підозри, слідчий суддя звертається до практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права в Україні (ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», ч.2 ст.8 КПК України). Обґрунтована підозра - це стандарт доказування, який передбачає існування фактів чи інформації, які б переконали об`єктивного спостерігача, що відповідна особа могла вчинити кримінальне правопорушення (стандарт, визначений у Рішенні у справі Fox, Campbell and Hartley проти Сполученого Королівства від 30 серпня 1990 року, заяви № 12244/86, 12245/86, 12383/86, параграф 32). Обґрунтованість залежить від усіх обставин, проте факти, що в сукупності дають підстави для підозри не мають бути такого ж рівня як ті, що необхідні для обвинувачення, або навіть винесення вироку (Рішення Великої Палати у справі Merabishvili проти Грузії від 28 листопада 2017 року, заява № 72508/13, параграф 184). Тому, цей стандарт доказування є досить низьким - необхідно встановити чи наявні (або відсутні) факти чи інформація, що в сукупності може переконати слідчого суддю в тому, що особа могла вчинити кримінальне правопорушення.

Слідчий суддя наголошує, що на даному етапі досудового розслідування при вирішенні питання про застосування до підозрюваної особи запобіжного заходу, повноваження слідчого судді обмежуються оцінкою доказів на предмет їх переконливості щодо висновку про можливість вчинення кримінального правопорушення за конкретних обставин та конкретною особою. Отже, на даній стадії мова йде виключно про обґрунтоване припущення.

Очевидних невідповідностей змісту повідомлення про підозру ОСОБА_4 вимогам ст. 277 КПК України у судовому засіданні не встановлено.

З урахуванням викладеного, слідчий суддя вважає, що стороною обвинувачення було доведено ознаки можливого складу злочину та зважаючи на викладену мотивацію у попередніх абзацах, можна дійти висновку, що надані достатні підстави для наявності обґрунтованої підозри стосовно вчинення ОСОБА_4 дій, що кваліфікуються за ч.1 ст.121 КК України.

3.2 - Наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст.177 КПК України, і на які вказує слідчий чи прокурор.

Слідчий суддя оцінює наявність ризиків, передбачених ст.177 КПК України. Сторона обвинувачення зазначає, що існують підстави вважати, що підозрюваний може:

3.2.1. Переховуватись від органів досудового розслідування, суду, зокрема використовуючи власний статус військовослужбовця, не прибувати на виклики слідчого, прокурора та суду, обґрунтовуючи поважність причин виконанням завдань з захисту територіальної цілісності України.

Співставлення можливих негативних наслідків для підозрюваного у вигляді його можливого ув`язнення у невизначеному майбутньому з можливим засудженням до покарання у виді позбавлення волі у найближчій перспективі доводять, що цей ризик є достатньо високим безвідносно стадії кримінального провадження та характеру слідчих та процесуальних дій, які належить провести органу досудового розслідування.

3.2.2. Незаконно впливати на свідків та потерпілого, які викривають його неправомірні дії, задля схиляння їх до зміни показань шляхом вмовляння, підкупу, погроз, тощо. Також підозрюваний може незаконно впливати на експерта, з метою отримання неправдивого експертного висновку для уникнення кримінальної відповідальності, що зумовлено тим, що ОСОБА_4 з проведених слідчих дій та відкритих матеріалів досудового розслідування копії яких додані до цього клопотання, відомі данні експертного закладу.

При встановленні наявності цього ризику слідчий суддя враховує встановлену КПК України процедуру отримання показань від осіб у кримінальному провадженні, а саме спочатку на стадії досудового розслідування показання отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акту до суду на стадії судового розгляду - усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (частини 1, 2 статті 23, стаття 224 КПК України).

Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 КПК, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них (частина 4 статті 95 КПК).

Тобто, ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом.

3.2.3. Підозрюваний може вчинити інше кримінальне правопорушення, з метою ухилитись від обов`язків військової служби так і з метою ухилитись від слідства та суду, може вчинити дезертирство, тобто не з`явитись до місця несення служби, що в умовах воєнного стану є тяжким злочином

Ймовірність переховування ОСОБА_4 значно зростає, оскільки тяжкість покарання, що йому загрожує в сукупності з обґрунтованістю підозри дають підстави вважати, що він може переховуватися у разі, якщо подальші слідчі дії будуть вказувати на його причетність до зазначеного злочину, з урахуванням усіх обставин слідчий суддя приходить до висновку про наявність ризику переховування підозрюваного від органів досудового розслідування та/або суду.

Відповідно до абзацу 36 Рішення ЄСПЛ по Справі «Москаленко проти України» (Заява № 37466/04) від 20.05.2010 суворість покарання, яке може бути призначено, є належним елементом при оцінці ризику переховування від суду чи скоєння іншого злочину. Враховуючи серйозність висунутих щодо підозрюваного обвинувачень, державні органи можуть виправдано вважати, що такий ризик існує.

Оскільки встановлено наявність ризиків, передбачених ст.177 КПК України, слідчий суддя вважає, що до ОСОБА_4 необхідно застосувати запобіжний захід.

3.3 - Недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Обґрунтовуючи необхідність застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_4 слід зазначити, що особисте зобов`язання не може бути застосовано, у зв`язку з тим, що це найбільш м`який запобіжний захід і він не відповідає тяжкості вчиненого злочину, особі підозрюваного та встановленим під час досудового розслідування ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Неможливість застосування запобіжного заходу до підозрюваного ОСОБА_4 у вигляді особистої поруки пов`язана з тим, що до органу досудового розслідування не було звернення із письмовим зобов`язанням про те, що особа поручається за виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків, відповідно до ст. 194 КПК України, і зобов`язується за необхідністю доставити його до органу досудового розслідування чи в суд на першу вимогу.

Неможливість застосування запобіжного заходу відносно ОСОБА_4 у вигляді домашнього арешту пов`язана з тим, що останній має тісні соціальні зв`язки, що не дають підстав вважати, що ОСОБА_4 буде належним чином виконувати обов`язок, який полягає в забороні підозрюваному залишати житло цілодобово або у певний період доби.

За таких обставин, зазначені в клопотанні ризики, а саме впливати на свідків, переховуватись від органу досудового розслідування, вчинити інше кримінальне правопорушення, переховуватись від органу досудового розслідування є належно обґрунтованими.

Вирішуючи питання про застосування стосовно підозрюваного ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою слідчий суддя, керуючись ч.2 ст.197 КПК України, зазначає, що строк тримання під вартою обчислюється з моменту взяття під варту, а якщо взяттю під варту передувало затримання підозрюваного, обвинуваченого з моменту затримання, тобто з 23.07.2023 року.

3.4 - Застосування відносно підозрюваного альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави.

Частиною 3 ст.183 КПК України передбачено, що слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених ч.4 ст.183 КПК України.

При вирішення питання про визначення розміру застави, слідчий суддя вважає за необхідне скористатись правом, визначеним ч.4 ст.183 КПК України, за змістом якої суд вправі не визначити розмір застави у кримінальному провадженні, оскільки злочин, у вчиненні якого обґрунтовано підозрюється ОСОБА_4 , вчинено з застосуванням насильства, слідчий суддя користується правом не визначати розмір застави.

З урахуванням викладених обставин, а також досліджених в судовому засіданні матеріалів, враховуючи вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваною кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України, а також обставин, що характеризують підозрюваного, зважаючи на вірогідність впливати на свідків та потерпілого, переховуватись від органу досудового розслідування слідчий суддя дійшов висновку, що буде доцільним та достатнім для запобігання ризикам кримінального провадження застосувати відносно ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Керуючись ст. ст. 176-178, 183, 193, 194, 196, 376 КПК України, -

У Х В А Л И В:

Клопотання слідчого СВ Білгород-Дністровського РВП ГУ НП в Одеській ОСОБА_6 , подане в рамках кримінального провадження № 0000845 від 23 липня 2023 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 задовольнити.

Застосувати стосовно ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в Державній установі «Ізмаїльський слідчий ізолятор» строком на 60 днів, тобто до 20.09.2023 включно.

Строк тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_4 вираховувати з моменту затримання, тобто з 23.07.2023 року.

Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її винесення.

Слідчий суддя ОСОБА_1