Справа № 304/1951/23 Провадження № 1-кс/304/416/2023
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 вересня 2023 року м. Перечин

Слідчий суддя Перечинського районного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора Перечинського відділу Ужгородської окружної прокуратури ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , його захисника адвоката ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду клопотання старшого слідчого СВ відділення поліції № 1 Ужгородського районного управління Головного управління Національної поліції в Закарпатській області ОСОБА_6 , погоджене прокурором, на підставі матеріалів кримінального провадження, внесених до ЄРДР за № 0000250 від 14 вересня 2023 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 348 КК України відносно

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Чорноголова Великоберезнянського району Закарпатської області, мешканця АДРЕСА_1 , з професійно-технічною освітою, розлученого, непрацюючого, українця, громадянина України, раніше не судимого,

про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою,

У С Т А Н О В И В :

старший слідчий СВ відділення поліції № 1 Ужгородського районного управління Головного управління Національної поліції в Закарпатській області ОСОБА_6 звернувся до слідчого судді з клопотанням на підставі матеріалів кримінального провадження, внесених до ЄРДР за № 0000250 від 14 вересня 2023 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 348 КК України про застосування відносно підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком до 60 діб без можливості внесення застави. Клопотання мотивує тим, що слідчим відділенням відділення поліції № 1 здійснюється досудове розслідування вказаного кримінального провадження, в ході якого встановлено, що 13 вересня 2023 року близько 22.00 год згідно з графіком чергування працівниками ГРПП ПР1 відділення поліції № 1 Ужгородського районного управління Головного управління Національної поліції в Закарпатській області у складі інспектора СРПП лейтенанта поліції ОСОБА_7 та поліцейського СРПП старшого сержанта поліції ОСОБА_8 здійснено виїзд за повідомленням на лінію «102» про масову бійку із сокирами у с. Чорноголова по вулиці Центральній. Виїздом на місце події працівниками поліції встановлено особу заявника, який назвався ОСОБА_9 , однак не мав при собі документів, які б посвідчили його особу, через що інспекторами було прийнято рішення доставити вказаного громадянина до службового автомобіля та приїхати з ним до найближчого місця, де буде можливо встановити зв`язок логістичного пристрою. Після цього у селі Дубриничі Ужгородського району, встановивши такий зв`язок, працівниками поліції встановлено особу ОСОБА_4 та винесено постанову про притягнення останнього до адміністративної відповідальності за ст. 183 КУпАП. Крім цього оскільки ОСОБА_4 мав явні ознаки алкогольного сп`яніння, поліцейські запросили його до службового транспортного засобу з метою транспортування до медичного закладу м. Ужгорода задля встановлення ступеня алкогольного сп`яніння та притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 178 КУпАП, а також доставки до РТЦК та СП задля перевірки вказаної особи на предмет ухилення від виконання військового обов`язку під час загальної мобілізації. Слідчий вказує, що близько 23.00 год рухаючись на службовому автомобілі по вулиці Ужанській у місті Перечин, ОСОБА_4 усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, знаючи, що інспектори ОСОБА_7 та ОСОБА_8 є представниками правоохоронного органу та виконують покладені на них службові обов`язки, умисно, висловивши намір на вбивство, дістав з кишені штанів складний ніж, вхопив лівою рукою поліцейського ОСОБА_7 , який був за кермом, за шию, та наніс йому удар ножем в область шиї з лівої сторони, від чого той загальмував та зміг вирватися від ОСОБА_4 , якого на задньому сидінні вхопив за праву руку інспектор ОСОБА_8 , однак той вирвався та наніс повторно удар ножем в область потилиці водію. Після того ОСОБА_8 , намагаючись припинити протиправні дії ОСОБА_4 вхопив останнього за одяг зі спини, але він через ліве плече наніс ОСОБА_8 удар вістрям ножа в область грудної клітини зліва. Вказаними діями ОСОБА_4 спричинив інспектору СРПП ОСОБА_7 тілесні ушкодження у вигляді різаної рани шиї та голови, а поліцейському СРПП ОСОБА_8 у вигляді різаної рани грудної клітки, не проникаючої. 14 вересня 2023 року ОСОБА_4 було повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 348 КК України, тобто посягання на життя працівника правоохоронного органу, тобто замах на вбивство працівника правоохоронного органу у зв`язку з виконанням цим працівником службових обов`язків. Слідчий вважає, що наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_4 інкримінованого йому кримінального правопорушення повністю підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме: показами свідків, протоколом допиту потерпілих ОСОБА_7 і ОСОБА_8 , та вказує, що вина ОСОБА_4 виражається у прямому умислі, яким охоплюються інкриміновані йому дії, через що може продовжити вчинення кримінальних правопорушень з метою залякування потерпілих. Зазначає, що підозрюваний має задовільний стан здоров`я, на обліку у лікарів психіатра, фтизіатра та нарколога не перебуває, постійного місця роботи не має, на обліку у центрі зайнятості не перебуває. Крім цього вказує на те, що оскільки ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні тяжкого умисного кримінального правопорушення проти авторитету органів державної влади, обрати відносно нього запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання, особистої поруки чи домашнього арешту неможливо, враховуючи також те, що обвинувачений ніде не працює, постійного джерела доходу не має, осіб, які б поручилися за нього немає, а відтак ОСОБА_4 потенційно зможе ухилитися від досудового розслідування та судового розгляду. Також просить слідчого суддю врахувати, що ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 348 КК України, за яким законом визначена кримінальна відповідальність у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років, через що вважає реальним існування ризиків, передбачених п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме ОСОБА_4 перебуваючи на волі зможе переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати (погрожувати) на свідків та потерпілих, з метою зміни показів чи відмови від дачі таких, вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки 30 серпня 2023 року ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України. Відтак враховуючи суспільну небезпечність кримінального правопорушення, що ставиться у провину ОСОБА_4 , сторона обвинувачення вважає, що підозрюваному слід обрати запобіжний захід виключно у вигляді тримання під вартою, оскільки інші, більш м`які запобіжні заходи за наведених вище підстав, не зможуть запобігти ризикам, визначеним ч. 2 ст. 177 КПК України.

У судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 вказане клопотання підтримав повністю, посилаючись на викладені у ньому обставини, та просив таке задовольнити.

Захисник ОСОБА_5 у судовому засіданні проти клопотання прокурора заперечив, вказуючи на неправильну кваліфікацію дій свого підзахисного, оскільки умислу на вбивство ОСОБА_4 не мав, у останнього відбувся сплеск емоцій через приїзд працівників поліції, він почав переживати, оскільки до виклику поліцейських підозрюваний з друзями вживали алкогольні напої. Вважав, що належну процесуальну поведінку ОСОБА_4 зможе забезпечити більш м`який запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту із застосуванням електронного засобу контролю.

Підозрюваний ОСОБА_4 у судовому засіданні позицію свого захисника підтримав та пояснив, що перебував у неадекватному стані через вживання алкогольних напоїв, навіть не знає звідки у нього взявся ніж і чому таке зробив, лише пам`ятає як прокинувся у лікарні, подію з працівниками поліції не пам`ятає.

Слідчий суддя, заслухавши позиції учасників процесу, вивчивши матеріали клопотання, прийшов до такого висновку.

Відповідно до ч. 2 ст. 131 КПК України одним із заходів забезпечення кримінального провадження з метою досягнення його дієвості є запобіжні заходи.

Згідно з ч. 1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також наявність ризиків, передбачених цим Кодексом.

На підставі матеріалів клопотання встановлено, що 13 вересня 2023 року близько 23.00 год по вулиці Ужанській у м. Перечин працівниками поліції ГРПП ПР1 у складі інспектора СРПП лейтенанта поліції ОСОБА_7 та поліцейського СРПП старшого сержанта поліції ОСОБА_8 після обслуговування виїзду у селі Чорноголова Ужгородського району до медичного закладу м. Ужгорода задля встановлення ступеня алкогольного сп`яніння було транспортовано ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в ході чого останній, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, знаючи, що інспектори ОСОБА_7 та ОСОБА_8 є представниками правоохоронного органу та виконують покладені на них службові обов`язки, умисно, висловивши намір на вбивство, дістав з кишені штанів складаний ніж, яким наніс удари в область шиї та потилиці ОСОБА_7 , а також ножове поранення ОСОБА_8 в область грудної клітки, спричинивши їм тілесні ушкодження, здійснивши тим самим замах на вбивство працівників правоохоронного органу.

Тринадцятого вересня 2023 року (час початку 23.12 год, час закінчення 14 вересня 2023 року 01.37 год) складено протокол затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину, за яким ОСОБА_4 затримано у порядку ч. 4 ст. 208 КПК України (а. к. 11-14).

Також з даних матеріалів убачається, що за вказаним фактом 14 вересня 2023 року розпочато розслідування за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст.348 КК України, що підтверджується Витягом з Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000250 від 14 вересня 2023 року (а. к. 6-7).

Чотирнадцятого вересня 2023 року ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 348 КК України (а. к. 65-68).

Вищезазначені обставини обумовлюють наявність обґрунтованої підозри щодо причетності ОСОБА_4 до вчинення інкримінованого йому кримінального правопорушення, на думку сторони обвинувачення, з чим слідчий суддя погоджується, виходячи з такого.

Наявність обґрунтованою підозри є умовою законності застосування запобіжного заходу.

Згідно з ч. 5 ст. 9 КПК України кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики ЄСПЛ.

Так, не вирішуючи питання про доведеність вини та правильність кваліфікації дій ОСОБА_4 , виходячи лише з фактичних обставин, які містяться в поданих слідчому судді матеріалах, вислухавши пояснення самого підозрюваного, слідчий суддя приходить до висновку про наявність обґрунтованої підозри причетності ОСОБА_4 до кримінального правопорушення за викладених у клопотанні обставин.

Слідчий суддя погоджується із доводами прокурора, що повідомлена ОСОБА_4 підозра станом на час розгляду цього клопотання повністю відповідає вимогам Європейського суду з прав людини щодо поняття «обґрунтованості», яка відображена у п. 175 рішення від 21.04.2011 у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», зокрема термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.

Також вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення (рішення у справі «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» від 28.10.1994, «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30.08.1990). Тобто факти, що підтверджують обґрунтовану підозру, не повинні бути такого ж рівня, що й факти, на яких має ґрунтуватися обвинувальний вирок.

Дослідивши надані стороною обвинувачення докази, з урахуванням доводів сторони захисту, слідчий суддя прийшов до переконання, що вони є достатніми для висновку, що підозра не є вочевидь необґрунтованою та відповідає стандарту переконання «обґрунтована підозра». Тобто наведені стороною обвинувачення докази із розумною достатністю та вірогідністю пов`язують підозрюваного ОСОБА_4 з кримінальним правопорушенням на даному етапі досудового розслідування. В подальшому такі обставини мають бути перевірені та оцінені в сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні.

Викладене узгоджується з позицією, що відображена Європейським судом з прав людини у п. 184 рішення Великої Палати у справі «Мерабішвілі проти Грузії» (Merabishvili v. Georgia) від 28.11.2017, заява № 72508/13, «обґрунтованість залежить від усіх обставин, проте факти, що в сукупності дають підстави для підозри, не мають бути такого ж рівня як ті, що необхідні для обвинувачення, або навіть винесення вироку».

Слід враховувати, що на даній стадії кримінального провадження слідчий суддя не вирішує питання наявності в діянні особи складу кримінального правопорушення та винуватості особи у вчиненні такого правопорушення, які вирішуються судом при ухваленні вироку, відповідно до вимог ч. 1 ст. 368 КПК України, а лише встановлює наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення, що може слугувати підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження, на підставі поданих стороною обвинувачення до клопотання матеріалів.

За вказаних вище обставин слідчий суддя вважає підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 348 КК України, обґрунтованою, докази можливої причетності ОСОБА_4 до вчинення вищезазначеного кримінального правопорушення достатніми.

В той же час заперечення сторони захисту по суті пред`явленої ОСОБА_4 підозри (кваліфікації) значною мірою зводяться до того, що підозра не ґрунтується на об`єктивних фактах, встановлених на підставі наданих стороною обвинувачення доказів.

При цьому слід зазначити, що правильність кваліфікації дій підозрюваної особи, так само як і наявність чи відсутність в її діях складу кримінального правопорушення вирішуються виключно вироком суду та не підлягають вирішенню на досудовому провадженні. Питання про те, чи утворюють такі дії склад злочину та чи правильно вони кваліфіковані за ст. 348 КК України, знаходиться за межами тих питань, які слідчий суддя вирішує на досудовому провадженні.

Метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується (частина 1 статті 177 КПК).

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність, зокрема, ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною 1 статті 177 КПК (частина 2 статті 177 КПК).

Ризики, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити спробу протидії кримінальному провадженню у формах, що передбачені частиною 1 статті 177 КПК, слід вважати наявними за умови встановлення обґрунтованої ймовірності можливості здійснення підозрюваним зазначених дій. При цьому КПК не вимагає доказів того, що підозрюваний обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

Під час перевірки наявності ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України у кримінальному провадженні № 0000250 від 14 вересня 2023 року щодо підозрюваного ОСОБА_4 , слідчий суддя прийшов до таких висновків.

Сторона обвинувачення у поданому клопотанні зазначила про наявні ризики, передбачені пунктами 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК, а саме: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; незаконно впливати на потерпілих та свідків у кримінальному провадженні; вчинити інше кримінальне правопорушення.

Ризик переховування від органу досудового розслідування або/та суду обумовлюється серед іншого можливістю притягнення до кримінальної відповідальності та пов`язаними із цим можливими негативними для особи наслідками (обмеженнями) і, зокрема, суворістю передбаченого покарання.

Злочин, у вчиненні якого обґрунтовано підозрюється ОСОБА_4 , є особливо тяжким та передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від дев`яти до п`ятнадцяти років або довічне позбавлення волі. Тяжкість ймовірного покарання та суворість можливого вироку особливо сильно підвищують ризик переховування від органів досудового розслідування та/або суду на перших етапах притягнення особи до кримінальної відповідальності. При цьому, відповідно до вимог ст. 75 КК України, норма про звільнення від відбування покарання з випробуванням застосована бути не може.

Поряд з цим варто врахувати, що при оцінці ризику переховування від правосуддя може братися до уваги (поряд з іншими обставинами) і загроза відносно суворого покарання. Так, у рішення ЄСПЛ «Пунцельт проти Чехії» («Punzelt v. Czech Republic») 31315/96 від 25.04.2000, Страсбурзький суд визнав достатнім мотивування чеських судів, що прийняли рішення про тримання під вартою з огляду в тому числі на те, що заявникові загрожувало відносно суворе покарання.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Смірнова проти Росії» (Smirnova v. Russia № 71362/01 від 21.07.2003), суд зазначив, що при визначенні ризику переховування обвинуваченого від правосуддя потрібно враховувати особистість обвинуваченого, його моральні переконання, майновий стан і зв`язки з державою, в якій він зазнає судового переслідування.

Варто зазначити, що у рішенні ЄСПЛ по справі «Бессієв проти Молдови» суд вказав, що ризик втечі має оцінюватися судом у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню. Серйозність же покарання є релевантною обставиною в оцінці ризику того, що підозрюваний може втекти.

Наведені вище обставини дають підстави стверджувати про наявність достатніх ризиків для втечі з метою ухилення від кримінальної відповідальності та переховування від органів досудового розслідування та суду підозрюваного ОСОБА_4 .

В той же час під час оцінки ризику переховування слідчий суддя враховує особисті характеристики підозрюваного, міцність його соціальних зв`язків у місці постійного проживання, який є неодружений, дітей на утриманні не має, позитивно характеризується, однак з вказівкою на те, що при вживанні алкоголю буває агресивним, з 2022 року перебуває на обліку у лікаря нарколога з діагнозом: F10/2 (а. к. 59, 60, 61).

При встановленні наявності ризику впливу на свідків слід враховувати визначену КПК України процедуру отримання показань від осіб, які є свідками, у кримінальному провадженні, а саме спочатку на стадії досудового розслідування показання отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акту до суду на стадії судового розгляду усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (частини 1, 2 статті 23, стаття 224 КПК України).

Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 КПК, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них (частина 4 статті 95 КПК).

За таких обставин ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом.

Наведені вище обставини дають підстави дійти висновку щодо наявності ризику ймовірного впливу на свідків з боку підозрюваного ОСОБА_4 .

У той же час слідчий суддя вважає недоведеним наявність ризику впливу підозрюваного на потерпілих, які є працівниками правоохоронного органу та, на думку слідчого судді, можуть бути піддані впливу ОСОБА_4 з дуже малим ступенем ймовірності.

Щодо ризику вчинити інше кримінальне правопорушення, то слідчий суддя враховує те, що 30 серпня 2023 року ОСОБА_4 було повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, а саме у викраденні сорока п`яти пляшок горілки (а. к. 62-64), такий є молодим за віком, однак ніде не працює, не навчається, не одружений, за місцем проживання характеризується позитивно (за винятком вживання ним алкогольних напоїв), однак перебуває на обліку лікаря нарколога через алкогольну залежність, а відтак й існує високий ризик того, що перебуваючи на волі ОСОБА_4 може вчинити нове кримінальне правопорушення.

Слідчий суддя також приймає до уваги мотив та спосіб вчинення кримінального правопорушення, який має високий ступінь суспільної небезпеки, мав місце в умовах воєнного стану, наявність реальних ознак справжнього суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистості, а також враховує практику Європейського суду з прав людини, відповідно до якої суд своїм рішенням повинен забезпечити не лише права підозрюваного, але й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

За таких обставин зазначені в клопотанні слідчого ризики, передбачені п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України слідчий суддя вважає обґрунтованими та переконливими.

Стосовно можливості інших більш м`яких запобіжних заходів запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК, слідчий суддя прийшов до такого висновку.

Тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною шостою та сьомою статті 176 цього Кодексу (ч. 1 ст. 183 КПК України).

Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі понад п`ять років (п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК).

Приймаючи до уваги вищенаведені ризики та наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого ст. 348 КК України, який є особливо тяжким злочином, слідчий суддя приходить до висновку про неможливість обрання підозрюваному іншого більш м`якого запобіжного заходу.

На переконання слідчого судді обрання ОСОБА_4 іншого більш м`якого запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання, особистої поруки, застави або домашнього арешту не зможе запобігти встановленим ризикам та може негативно відобразитися на здійсненні досудового розслідування.

Отже на підставі наведеного доводи захисника адвоката ОСОБА_5 про можливість забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного шляхом застосування до нього запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту не є слушними, виходячи з обставин даного кримінального провадження і даних про особу підозрюваного, що були наведені слідчим суддею вище.

В той же час слідчий суддя вказує на те, що висловлені в ухвалі слідчого судді висновки за результатами розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу щодо будь-яких обставин, які стосуються суті підозри, не мають преюдиціального значення для суду під час судового розгляду або для слідчого чи прокурора під час цього або іншого кримінального проваджень (ст. 198 КПК України).

Щодо визначення підозрюваному розміру застави, як альтернативу триманню під вартою, слідчий суддя виходить з такого.

Згідно з ч. 3 ст. 183 КПК слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування (п. 1 ч. 4 ст. 183 КПК), яким у даному випадку і є кримінальне правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_4 , а відтак слідчий суддя розмір застави не визначає.

Керуючись ст. 5 п. 1 підпункт «с» Європейської конвенції про захист прав і основних свобод людини, ст. 29 Конституції України, ст. 177, 183, 186, 193, 194, 196-198, 309, 369-372 КПК України, слідчий суддя,

П О С Т А Н О В И В :

клопотання старшого слідчого СВ відділення поліції № 1 Ужгородського районного управління Головного управління Національної поліції в Закарпатській області ОСОБА_6 , погоджене прокурором Перечинського відділу Ужгородської окружної прокуратури ОСОБА_3 на підставі матеріалів кримінального провадження, внесених до ЄРДР за № 0000250 від 14 вересня 2023 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 348 КК України, про обрання відносно ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою задовольнити.

Застосувати відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Чорноголова Великоберезнянського району Закарпатської області, мешканця АДРЕСА_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 348 КК України, запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 (шістдесят) днів, а саме до 11 листопада 2023 року (включно) без визначення застави.

Дата закінчення дії ухвали 11 листопада 2023 року.

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1