Справа № 308/6380/23
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 квітня 2023 року м. Ужгород

Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши клопотання про арешт майна у кримінальному провадженні №0000083, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 04.04.2023 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.365-2, ч.1 ст.209 КК України

в с т а н о в и в:

на розгляд слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області надійшли матеріали означеного клопотання про накладення арешту на майно.

Внесене клопотання обґрунтоване таким.

Слідчим управлінням Головного управління Національної поліції в Закарпатській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.365-2, ч.1 ст.209 КК України, відомості про які внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000083.

При цьому досудове розслідування у кримінальному провадженні розпочато за заявою ОСОБА_3 , яка являється власником земельної ділянки з кадастровим номером :02:002:0026 площею 1,75 га, що розташована в урочищі «Фіяталош», с. Кінчеш, Ужгородського району Закарпатської області. Вказану земельну ділянку придбано ОСОБА_3 01.06.2017 у ОСОБА_4 за договором купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Ужгородського міського нотаріального округу ОСОБА_5

01.07.2022 року земельна ділянка з кадастровим номером :02:002:0026 площею 1,75 га, у супереч волі ОСОБА_3 , за договором купівлі-продажу вибула з її власності.

В ході досудового розслідування допитана в якості потерпілого громадянка України ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканка АДРЕСА_1 , повідомила про осіб, які можуть мати відношення до протиправного механізму привласнення належного їй нерухомого майна земельної ділянки з кадастровим номером :02:002:0026, площею 1,75 га, що розташована в урочищі «Фіяталош», с. Кінчеш, Ужгородського району Закарпатської області.

Так, серед іншого, потерпіла вказала на те, що до створення протиправного механізму із реалізації належного їй нерухомого майна причетна приватний нотаріус, яка складала та посвідчувала договори купівлі-продажу із підробленими підписами, здійснювала державну реєстрацію неправомірно вибутої з власності земельної ділянки ОСОБА_3 та перехід права власності на неї.

Крім того, як стверджується у клопотанні, до кримінального правопорушення також причетні інші особи, які забезпечували оформлення переходу права власності на земельну ділянку за кадастровим номером :02:002:0026.

21.04.2023 на підставі ухвали слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду ОСОБА_1 , проведено обшук за місцем реєстрації ОСОБА_6 у АДРЕСА_2 . За результатами проведеного обшуку виявлено та вилучено:

- свідоцтво про восьмирічну освіту на ім`я ОСОБА_6 ;

- трудова книжка на ОСОБА_6 ;

- військовий квиток на ОСОБА_6 .

Вищевказані речі, на переконання слідчого, містять відомості, які можуть бути використані як доказ факту та обставин, які встановлюються під час даного кримінального провадження та мають значення у даному провадженні речового доказу, а тому з метою тимчасового позбавлення права, можливості відчужити, розпоряджатися та будь-яким чином їх використовувати та збереження речового доказу, на них у відповідності п.1 ч.2 ст. 170 КПК України необхідно накласти арешт.

Слідчий у судове засідання не з`явився, будучи належним чином повідомленим про дату та час розгляду клопотання, від прокурора ОСОБА_7 надійшла заява, у якій він клопотання підтримав та просив розглянути його за відсутності представника сторони обвинувачення.

У судове засідання ОСОБА_6 не з`явився, належним чином повідомлений про час, дату і місце його проведення, заяву про відкладення не подав.

Вирішуючи подане клопотання про накладення арешту на тимчасово вилучене майно, слідчий суддя виходив із такого.

Статтею 41 Конституції України встановлено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності є непорушним.

Відповідно до пункту 7 частини 2 статті 131 КПК України заходами забезпечення кримінального провадження є арешт майна.

Відповідно до частини 1 статті 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Частиною 2 статті 170 КПК України встановлено, що арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу (абзац перший частини 3 статті 170 КПК України).

Таким чином, накладення арешту з метою забезпечення збереження речових доказів допускається без повідомлення певній особі про підозру та може накладатися на майно будь-якої фізичної.

Згідно з частиною 1 статті 171 КПК України з клопотанням про арешт майна до слідчого судді, суду має право звернутися прокурор, слідчий за погодженням з прокурором, а з метою забезпечення цивільного позову - також цивільний позивач.

За правилами частини 2 цитованої норми у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено: 1) підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна; 2) перелік і види майна, що належить арештувати; 3) документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном; 4) розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини шостої статті 170 цього Кодексу. До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.

На переконання слідчого судді, клопотання слідчого наведеним вимогам процесуального закону відповідає.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Відповідно до вимог ст.98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

За приписами ч.1 ст.91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню, зокрема, подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення); винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення; вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також розмір процесуальних витрат; обставини, які впливають на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, характеризують особу обвинуваченого, обтяжують чи пом`якшують покарання, які виключають кримінальну відповідальність або є підставою закриття кримінального провадження.

Слідчий суддя звертає увагу на те, що перелік обставин, персоніфікованих статтею 91 КПК України, підлягає встановленню в межах досудового розслідування безвідносно до обов`язкових елементів складу кримінального правопорушення, що забезпечує дотримання принципу законності, передбаченого ст.9 КПК України та який покладає на прокурора, керівника органу досудового розслідування, слідчого обов`язок всебічного, повного і неупередженого дослідження усіх обставини кримінального провадження.

За правилами ч.7 ст.236 КПК України обшуку слідчий, прокурор має право проводити вимірювання, фотографування, звуко- чи відеозапис, складати плани і схеми, виготовляти графічні зображення обшуканого житла чи іншого володіння особи чи окремих речей, виготовляти відбитки та зліпки, оглядати і вилучати документи, тимчасово вилучати речі, які мають значення для кримінального провадження. Предмети, які вилучені законом з обігу, підлягають вилученню незалежно від їх відношення до кримінального провадження. Вилучені речі та документи, які не входять до переліку, щодо якого прямо надано дозвіл на відшукання в ухвалі про дозвіл на проведення обшуку, та не відносяться до предметів, які вилучені законом з обігу, вважаються тимчасово вилученим майном.

Відповідно до ч.5 ст.171 КПК України клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено.

У разі тимчасового вилучення майна під час обшуку, огляду, здійснюваних на підставі ухвали слідчого судді, передбаченої статтею 235 цього Кодексу, клопотання про арешт такого майна повинно бути подано слідчим, прокурором протягом 48 годин після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, в якої його було вилучено.

Частиною 11 ст.170 КПК України визначено, що заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Слідчий суддя з`ясував, що ГУНП в Закарпатській області здійснюється досудове розслідування кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.365-2, ч.1 ст.209 КК України, що підтверджується витягом з ЄРДР №0000083 від 04.04.2023.

При цьому внесення відомостей до ЄРДР зумовлене, серед іншого, зверненням ОСОБА_3 із заявою до Управління стратегічних розслідувань Департаменту стратегічних розслідувань НП України, яка повідомила про факт незаконного вибуття з її власності земельної ділянки за кадастровим номером :02:002:0026 площею 1,75 га.

21.04.2023 на підставі ухвали слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду ОСОБА_1 , проведено обшук за місцем реєстрації ОСОБА_6 у АДРЕСА_2 . За результатами проведеного обшуку виявлено та вилучено:

- свідоцтво про восьмирічну освіту на ім`я ОСОБА_6 ;

- трудова книжка на ОСОБА_6 ;

- військовий квиток на ОСОБА_6 .

У подальшому перелічені предмети визнані речовими доказами згідно з постановою слідчого від 21.04.2023.

Слідчий суддя вказує про те, що наведене у клопотанні майно є доказом у кримінальному провадженні, позаяк має значення для виявлення і фіксації відомостей про обставини скоєних кримінальних правопорушень та встановлення осіб, причетних до їх вчинення.

За обставин цього кримінального провадження потерпіла стверджує про незаконність відчуження земельної ділянки за кадастровим номером :02:002:0026.

Відтак означене майно є предметом кримінально протиправного посягання та водночас являється об`єктом, щодо якого вчинялися нотаріальні дії, котрі потерпіла вважає протиправними.

Тобто дослідження легітимності відчуження згаданої земельної ділянки охоплюється предметом дослідження органу досудового розслідування та, серед іншого, потребує перевірки ланцюга договорів, які укладалися щодо земельної ділянки за кадастровим номером :02:002:0026.

Слідчий суддя зауважує, що вилучені документи можуть бути використані з метою проведення судово-почеркознавчої експертизи та ряду інших слідчих дій.

Із урахуванням викладеного слідчий суддя констатує, що тимчасово вилучене майно в ході обшуку, відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України.

Накладення арешту є необхідним для збереження речових доказів, відтак задоволення клопотання призведе до досягнення мети арешту.

За обставин цього клопотання стороною обвинувачення на виконання вимог ч.1 ст.173 КПК України доведено наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу. Вказане обумовлює висновок про те, що при задоволенні цього клопотання може бути досягнуте завдання арешту майна.

Крім того, на переконання слідчого судді, потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у право власності, що свідчить про пропорційність заходу забезпечення кримінального провадження.

Підсумовуючи викладене у сукупності, слідчий суддя доходить до висновку про необхідність задоволення внесеного клопотання.

Керуючись статтями 22, 170-174 КПК України, слідчий суддя

п о с т а н о в и в:

клопотання про арешт майна задовольнити повністю.

Накласти арешт на тимчасово вилучене майно в ході проведення обшуку за місцем реєстрації ОСОБА_6 у АДРЕСА_2 , а саме на:

- свідоцтво про восьмирічну освіту на ім`я ОСОБА_6 ;

- трудова книжка на ОСОБА_6 ;

- військовий квиток на ОСОБА_6 .

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1