ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/803/1627/23 Справа № 203/3336/23 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 липня 2023 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:

судді -доповідача ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурорів ОСОБА_6 ,

ОСОБА_7 ,

захисників ОСОБА_8 ,

ОСОБА_9 ,

підозрюваного ОСОБА_10 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги захисників

ОСОБА_9 та ОСОБА_8 , діючих в інтересах підозрюваного ОСОБА_10 , на ухвалу слідчого судді Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 20 червня 2023 року в кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000143, щодо

ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце народження: м.Дніпропетровськ,

зареєстрованого за адресою:

АДРЕСА_1 ,

підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.255, ч.5 ст.27, ч.4 ст.28, ч.3 ст.307, ч.2 ст.317 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою слідчого судді Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 20 червня 2023 року було задоволено клопотання прокурора Дніпропетровської обласної прокуратури ОСОБА_6 та застосовано до підозрюваного ОСОБА_10 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк до 16 серпня 2023 року включно, відмовлено у задоволенні усного клопотання захисника ОСОБА_9 про визнання незаконним затримання в порядку п.4 ч.1 ст.208 КПК України та застосування насильства до ОСОБА_10 під час затримання.

Своє рішення слідчий суддя мотивував тим, що прокурором доведено наявність обгрунтованої підозри та наявність ризиків, передбачених п.п.1, 2, 3, 4, 5 ч.1 ст.177 КПК України, а саме, що підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; здійснювати вплив на свідків у цьому ж кримінальному провадженні; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальні правопорушення, у яких він підозрюється. Враховуючи обставини, визначені статтею 178 КПК України, відсутність доказів наявності у підозрюваного хронічних захворювань, які б перешкоджали триманню підозрюваного під вартою, дійшов висновку про те, що необхідним і достатнім для досягнення дієвості кримінального провадження, забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків є застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. На підставі встановлених у ході судового засідання обставин кримінального провадження, досліджених матеріалів слідчий суддя дійшов висновку про те, що ОСОБА_10 набув статус підозрюваного в порядку, визначеному КПК України. При цьому суд враховув те, що сторона захисту ознайомилась з протоколом затримання та підписала його без заперечень. Крім цього, прокурор невідкладно у встановлений КПК України строк ініціював питання щодо розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу, тобто органом досудового розслідування не було допущено невиправдного затримання особи та її утримання без ухвали слідчого судді. При цьому суд в порядку ст. 206 КПК України, з огляду на зовнішній вигляд підозрюваного, стан та обставини кримінального провадження, дійшов висновку про відсутність підстав для ствердження про застосування насильства до підозрюваного ОСОБА_10 під час його затримання в порядку ст. 208 КПК України, а такі твердження сторони захисту є недоведеними.

В апеляційній скарзі з доповненнями захисник ОСОБА_8 просить скасувати ухвалу слідчого судді, клопотання прокурора задовольнити частково та обрати відносно підозрюваного запобіжний захід у вигляді домашнього арешту за адресою: АДРЕСА_1 .

Обґрунтовуючи заявлені вимоги захисник посилається на те, що слідчим суддею не виконано вимоги КПК України щодо перевірки обґрунтованості підозри, а також не зазначено жодних доказів, які б свідчили про наявність обставин щодо існування ризиків, передбачених ст.177 КПК України, та про неможливість обрання більш м`якого запобіжного заходу. Не було враховано дані про особу підозрюваного, а саме: раніше не судимого, офіційно працевлаштованого, маючого чудову репутацію та позитивні характеристики, одруженого та який має на утриманні неповнолітню дитину. Вважає, що запобіжний захід у вигляді домашнього арешту в повній мірі зможе забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного.

В апеляційній скарзі з доповненнями захисник ОСОБА_9 просить скасувати ухвалу слідчого судді, клопотання прокурора задовольнити частково та обрати відносно підозрюваного запобіжний захід у вигляді домашнього арешту за адресою: АДРЕСА_1 .

Обґрунтовуючи заявлені вимоги захисник посилається на те, що судовий розгляд не був справедливим, а ухвалене судове рішення не відповідає вимогам законності, обґрунтованості та вмотивованості. Зазначені ризики в повній мірі не підтверджені відповідними матеріалами та прокурором не доведена наявність всіх обставин, передбачених ч.1 ст.194 КПК України, а також що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам. З огляду на викладене та враховуючи в сукупності дані про особу підозрюваного, ризик переховування малоймовірний та не виправдовує тримання ОСОБА_10 під вартою. Крім того, цьому ризику можливо запобігти за допомогою запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, який є більш гуманним за тримання під вартою і достатнім для забезпечення належного виконання підозрюваним своїх процесуальних обов`язків та запобігання ризикам.

Заслухавши доповідь судді, доводи захисників та підозрюваного, які просили задовольнити вимоги апеляційних скарг, прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційних скарг захисника та просив ухвалу слідчого судді залишити без зміни, дослідивши надані матеріали, обговоривши доводи апеляційних скарг, апеляційний суд дійшов до наступного.

В силу ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою є винятковим, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Згідно з вимогами ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Судове рішення стосовно запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою повинно відповідати вимогам ст. 370 КПК України, тобто повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим, та містити як чітке визначення законодавчих підстав для його обрання, так і дослідження та обґрунтування достовірності обраних підстав у контексті конкретних фактичних обставин вчинення кримінального правопорушення, врахування особи винного та інших обставин, в тому числі ризиків, наведених у ч.1 ст.177 КПК України.

Згідно ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

На час апеляційного перегляду ухвали слідчого судді встановлено, що Третім слідчим відділом (з дислокацією у м.Дніпрі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Полтаві, здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеного до ЄРДР за №0000143 від 12 травня 2022 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч.1, 2, 3 ст. 255, ч. ч. 2,3,5 ст. 27, ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст.307, ч. 2 ст. 317, ч. 1 ст. 263 КК України.

18 червня 2023 року ОСОБА_10 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.255, ч.5 ст.27, ч.4 ст.28, ч.3 ст.307, ч.5 ст.27, ч.4 ст.28, ч.2 ст.317 КК України, що виразилося в участі у злочинній організації, вчинене службовою особою з використанням службового становища; пособництві у незаконному придбанні, зберіганні, перевезенні з метою збуту, а також пособництві у незаконному збуті психотропних речовин, вчиненому у складі злочинної організації; пособництві в організації або утриманні місць для незаконного вживання психотропних речовин, вчиненому із корисливих мотивів.

З наданих матеріалів вбачається, що обґрунтованість підозри ОСОБА_10 у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень підтверджується зібраними в кримінальному провадженні доказами, зокрема: протоколами допитів свідків, протоколами за результатами проведення негласної слідчої (розшукової) дії - зняття інформації з електронних комунікаційних мереж, протоколами огляду, протоколами за результатами проведення негласної слідчої (розшукової) дії - аудіо-, відеоконтроль особи, протоколом затримання особи, підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення, інформацією на виконання доручень, протоколами за результатами проведення негласної слідчої (розшукової) дії для порівняльного дослідження, протоколами перегляду флеш-носія МicroSD відео з камер відеоспостереження, протоколами про результати проведення негласної слідчої (розшукової) дії - контроль за вчиненням злочину, висновками експертів, протоколами за результатами негласної слідчої (розшукової) дії - візуального спостереження за особою, а також іншими зібраними під час досудового розслідування доказами в їх сукупності.

В межах даного кримінального провадження прокурор звернувся до слідчого судді з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_10 .

Як слідує з наданих матеріалів, слідчим суддею належним чином і в повній мірі досліджені у сукупності наявні докази у провадженні, долучені до клопотання, які є достатньо вагомими на підтвердження обґрунтованості підозри й дають достатньо вагомі підстави зробити об`єктивний висновок, що ОСОБА_10 міг вчинити кримінальні правопорушення, передбачені ч.3 ст.255, ч.5 ст.27, ч.4 ст.28, ч.3 ст.307, ч.5 ст.27, ч.4 ст.28, ч.2 ст.317 КК України.

Що стосується доводів захисників про відсутність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, то вони не можуть бути прийняті до уваги зважаючи на те, що ОСОБА_10 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, які відносяться до категорій тяжких та особливо тяжких злочинів, за найтяжче з яких передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до 13 років з конфіскацією майна, а тому, будучи обізнаним про ступінь тяжкості інкримінованих йому злочинів та покарання, яке загрожує йому у разі визнання його винуватим, існує реальний ризик того, що підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування і суду.

При цьому, слідчий суддя також врахував дані про особу підозрюваного, який раніше не судимий, має постійне місце реєстрації та проживання, одружений, має на утриманні малолітню дитину.

Суд першої інстанції, вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу, крім даних про суворість покарання, передбаченого за злочин, в якому підозрюють ОСОБА_10 ,та даних про особу підозрюваного, взяв до уваги і інші обставини кримінального провадження (обставини вчинення кримінального правопорушення, підозрюваний є працівником правоохоронного органу), що в сукупності є достатньо суттєвим елементом при оцінюванні ризику його переховування та впливу на свідків, а також можливості перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином та вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальні правопорушення, у яких підозрюється, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення.

В контексті практики ЄСПЛ ризик втечі обвинуваченого оцінюється не лише на основі суворості можливого вироку, а має досліджуватися з посиланням на ряд інших факторів, які можуть або підтвердити існування ризику втечі, або вказати, що вона маловірогідна і необхідність в утриманні під вартою відсутня. Ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню.

Разом з цим, слідчий суддя, перевіряючи законність та обґрунтованість клопотання слідчого про застосування щодо ОСОБА_10 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, всупереч вимогам ст.ст. 193, 194 КПК України належним чином не дослідив надані матеріали та докази, які обґрунтовують пред`явлену підозру, не надав правової оцінки твердженням сторони захисту, що заперечували проти задоволення клопотання, через недоведеність прокурором того, що інший, менш суворий запобіжний захід не зможе забезпечити виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, що випливають зі змісту ст. 177 КПК України, у зв`язку з чим доводи апеляційних скарг захисників апеляційний суд вважає обґрунтованими.

Відповідно до ст. 178 КПК України слідчий суддя при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів, зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини.

Судом першої інстанції не дотримано принципу призначення альтернативного запобіжного заходу, викладеного у рішеннях ЕСПЛ «Летельє проти Франції», «Мамедова проти Росії» та правову позицію ЄСПЛ у рішенні від 12 січня 2012 р. у справі «Тодоров проти України», згідно якої «для тримання під вартою повинні бути винятково вагомі причини, при цьому тільки тяжкість вчиненого злочину, складність справи та серйозність обвинувачень не можуть вважатися достатніми причинами для тримання особи під вартою».

У рішенні по справі "Александровська проти України" від 25 березня 2021 року ЄСПЛ відзначив, що Конвенція вимагає, щоб під час обрання запобіжного заходу суди розглядали також і не пов`язані з позбавленням свободи заходи. При цьому рішення про тримання під вартою чи його продовження не може ґрунтуватися винятково на серйозності висунутих обвинувачень, а його обґрунтування не може бути абстрактним, узагальненим чи стереотипним.

Європейський суд з прав людини неодноразово, в тому числі у його «пілотному» рішенні від 10 лютого 2011 року у справі «Харченко проти України», рішенні від

29 вересня 2011 року у справі «Третьяков проти України», рішенні від 06 листопада 2008 року у справі «Єлоєв проти України» зазначав, що тримання особи під вартою у кожному випадку повинне мати безсумнівне обґрунтування, а також що за будь-яких обставин суд зобов`язаний розглянути можливість застосування менш обтяжливих альтернативних запобіжних заходів.

Висновок слідчого судді про неможливість застосування до ОСОБА_10 іншого більш м`якого запобіжного заходу не аргументований переконливими обставинами, носить формальний характер, здебільшого посилаючись на тяжкість злочинів.

На переконання апеляційного суду, слідчий суддя належним чином не врахував роль ОСОБА_10 у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень, а також особу підозрюваного.

Так, згідно з матеріалами клопотання та тексту повідомлення про підозру ОСОБА_10 раніше не судимий, до кримінальної відповідальності не притягався, має постійне тривале місце проживання та міцні соціальні зв`язки, за місцем роботи характеризується позитивно, як старанний, дисциплінований працівник, зарекомендував себе професійно-підготовленим поліцейським, має на утриманні неповнолітню дитину ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Вищевикладені обставини, на думку суду апеляційної інстанції істотно знижують можливість настання встановлених ризиків, а також переконують апеляційний суд, що для їх запобігання відсутня потреба у застосуванні виключного запобіжного у вигляді тримання під вартою.

Враховуючи вищевикладене апеляційний суд вважає, що застосований до підозрюваного виключний запобіжний захід у виді тримання під вартою в даному випадку є занадто суворим, а тому обрання альтернативного, більш м`якого запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту з покладенням на підозрюваного відповідних обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України, на даному етапі досудового розслідування є можливим, доцільним, необхідним, виправданим та достатнім для забезпечення виконання підозрюваним належної процесуальної поведінки, виконання нею покладених процесуальних обов`язків, а також запобігання визначеному слідчим суддею ризику.

Крім того, апеляційний суд приходить до висновку, що такі ризики, як вільне спілкування зі свідками в даному кримінальному провадженні та можливість здійснювати вплив на них, можуть бути усунені шляхом покладення на підозрюваного процесуальних обов`язків у вигляді заборони у спілкуванні з даними особами, а такий ризик, як ухилення від явки до слідчого, може бути усунений шляхом покладення судом на підозрюваного обов`язку прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора і суду.

Як зазначив Європейський суд з прав людини у своєму рішенні в справі «Манчіні проти Італії», за наслідками та способами застосування як тримання під вартою, так і домашній арешт прирівнюються до позбавлення волі для цілей статті 5 § 1(с) Конвенції.

Згідно з положеннями ст. 181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби.

Домашній арешт може бути застосований до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

За наведеного апеляційний суд вважає, що апеляційні скарги захисників слід задовольнити частково, а ухвалу слідчого судді - скасувати, з постановленням нової ухвали.

Керуючись ст.ст. 405, 407, 419, 422 КПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційні скарги захисників ОСОБА_9 та ОСОБА_8 , діючих в інтересах підозрюваного ОСОБА_10 , задовольнити частково.

Ухвалу слідчого судді Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 20 червня 2023 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного ОСОБА_10 - скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою клопотання прокурора Дніпропетровської обласної прокуратури ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_10 задовольнити частково.

Застосувати щодо підозрюваного ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту за місцем його проживання: АДРЕСА_1 , цілодобово,строком до 16 серпня 2023 рокувключно.

Покласти на ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , обов`язки передбачені п.п.1, 2, 3, 4, 8 ч. 5 ст. 194 КПК України, а саме: прибувати за кожною вимогою до прокурора або суду, залежно від стадії кримінального провадження; не залишати місце постійного проживання, розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , цілодобово, без дозволу прокурора чи суду, залежно від стадії кримінального провадження; повідомляти про зміну свого місця проживання; не спілкуватися зі свідками у даному кримінальному провадженні; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Ухвалу про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту передати для виконання органу національної поліції за місцем проживання підозрюваного.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

______________ _________________ ______________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4