Справа № 359/8986/21
У Х В А Л А

31.08.2023 м. Біла Церква. Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі головуючого судді ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , представника потерпілого ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_5 , захисника ОСОБА_6 , в ході розгляду у відкритому судовому засіданні кримінального провадження відносно ОСОБА_5 , обвинуваченого у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст. 146 ч.3, 127 ч.2 КК України

У С Т А Н О В И В :

На розгляді Білоцерківського міськрайонного суду Київської області перебуває кримінальне провадження відносно ОСОБА_5 , обвинуваченого у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст. 146 ч.3, 127 ч.2 КК України. Відносно ОСОБА_5 застосований запобіжний захід у виді тримання під вартою, строк дії якого закінчується 19 вересня 2023 року.

Завершити розгляд кримінального провадження до вказаного строку не надається можливим із поважної причини. 24 лютого 2022 р. російська федерація віроломно напала на Україну. В Україні йде війна. З цієї підстави судові засідання неодноразово відкладалися через неможливість їх проведення через відсутність електроенергіїї у суді, повітряну тривогу, неможливості прибуття учасників судового засідання через загрозу ракетного обстрілу. З цих поважних причини судом до теперішнього часу не досліджені докази сторони обвинувачення, захисту. Стороною обвинувачення надані суду письмові докази. Водночас захисником подані клопотання про визнання доказів сторони обвинувачення недопустимими. Прокурором заявлено клопотання про відкладення судового розгляду для надання часу для ознайомлення із клопотаннями захисника, підготовки своїх доводів на зазначені клопотання.

Водночас прокурор у судовому засіданні заявив письмове клопотання про доцільність продовження стосовно ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді тримання під вартою строком на 60 днів. Клопотання обгрунтовано тим, що він обвинувачується у вчинені тяжких злочинів, стосовно нього продовжу існувати ризик, передбачений ст. 177 ч.1 п.1 КПК України, а саме ухилення від суду. Тривалість судового розгляду кримінального провадження і перебування обвинуваченого під вартою викликана виключно поведінкою сторони захисту, а саме неявкою у судове засідання захисника, що унеможливлювала у значній частині призначених і заздалегідь узгоджених судових засіданнях їх здійснення. Вважає є свідченням реальності ризику перешкоджання кримінальному провадженню стороною захисту. Вважає стосовно обвинуваченого не може бути застосований інший запобіжний захід, оскільким такий не зможе забезпечити належну його процесуальну поведінку, перешкодить судовому провадженню.

Представник потерпілого згідна з прокурором.

Захисник заперечував проти задоволення клопотання прокурора, зазначивши при цьому, що його підзахисний тривалий час утримується під вартою. Він надав належні документи поважності свого неприбуття у судові засідання. Клопотання прокурор не надсилає належним чином захиснику та не вручається його підзахисному. Ризики на які посилається прокурор ним не доведені, а обгрунтування підстав зводиться до посилання на дії, які згідно обвинувального акта його підзахисному не інкримінуються. ОСОБА_5 має серйозні захворювання, потребує медичної допомоги, що унеможливлює її отримання в умовах СІЗО де він перебуває. Він має постійне місце проживання, має мна утриманні двох неповнолітніх дітей. Просив відмовити у задоволенні клопотання прокурора, змінити запобіжний захід стосовно його підзахисного на цілодобовий домашній арешт з покладенням обов`язку носити електронний засіб контролю.

Обвинувачений погодився із своїм захисником, заперечував проти задоволення клопотання прокурора. Зазначив, що він тривалий час утримується під вартою. Не має наміру переховуватися від суду. Він потребує спеціалізованого лікування. Просить відмовити у задоволенні клопотання прокурора.

Суд вислухавши учасників судового засідання вважає, відносно обвинуваченого ОСОБА_5 слід продовжити строк тримання під вартою оскільки він згідно зміненого обвинувального акта обвинувачується у вчиненні умисних тяжких насильницьких злочинів, покарання за вчинення яких у разі доведення його винуватості передбачена у виді позбавлення волі від 5 до 10 років. Відносно нього продовжує існувати ризик, передбачений п.1 ч.1 ст. 177 КПК України, а саме переховуватися від суду. Він не мав постійного джерела доходу, міцних соціальних зв`язків, а ті, що є не були і не є стримуючим фактором його поведінки, оскільки згідно обвинувального акта і з`ясованих судом анкетних данний обвинувачений на час його затримання не працював, мав постійне місце проживання, має двох неповнолітніх дітей, 2007 і 2011 року народження, однак злочини у яких він згідно зміненого обвинувального акта, обвинувачується вчинені після їх народження, наявності у нього житла.

Суд зазначає, що до теперішнього часу сторони не надали суду у повному обсязі свої докази в обгрунтування своєї правової позиції.

При розгляді клопотання суд виходить із позиції добросовісності використання наданих повноважень кожною із сторін кримінального провадження і кожного разу звертається до сторін щодо неухильного дотримання цієї добросовісності.

При вирішенні клопотання прокурора, суд також враховує вагомість доказів, наданих прокурором в обгрунтування висунутого ОСОБА_5 кримінального обвинувачення, які були надані до зміни прокурором обвинувачення.

При вирішенні клопотання прокурора суд також враховує процесуальну поведінку сторони захисту: обвинуваченого і його захисника в ході судового розгляду кримінального провадження та зазначає, що тривалість тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_5 викликана виключно поведінкою сторони захисту, якою неодноразово здійснювалися дії по фактичному перешкоджанню суду судового розгляду цього кримінального провадження у розумні строки, у т.ч. шляхом неодноразової і систематичної у кожному судовому засіданні суперечки з судом, ігнорування зауважень суду, намагання нав`язати суду свою позицію щодо дослідженняі доказів, у інший порядок ніж визначений ухвалою суду та передбачений КПК України та, на переконання суду, не прибуттям у судове засідання захисника через зайнятість у розгляді інших кримінальних проваджень, незважаючи на заздалегідь узгодження судом із сторонами кримінального провадження дати на часу кожного судового засідання. Вказане є істотним, оскільки є неодноразовими у зв`язку з чим є фактичним і реальним підтвердженням намірів сторони захисту у нерозгляді та затягуванні судового розгляду справи у розумні строки, що прямо на безпосередньо вказує на продовження існування стосовно обвинуваченого ризику, передбаченого ст. 177 ч.1 п.1 КПК України. Суд зазначає, що правова позиція сторони захисту в ході судового розгляду, поведінка обвинуваченого і захисника є спільним продуктом і спільними рішеннями обвинуваченого і його захисника, яку обвинувачений вправі корегувати, впливати на неї у т.ч. стосовно дій захисника, оскільки саме він перебуває у статусі обвинуваченого, і має свій інтерес у якнашвидшому розгляді судом кримінального провадження з метою встановлення: необгрунтованості чи обгрунтованості висунутому проти нього кримінального обвинувачення.

Суд дійшов висновку, що прокурором доведено продовження існування стосовно обвинуваченого ОСОБА_5 ризику, передбаченого п.1 ч.1 ст. 177 КПК України: переховуватися від суду. Недостатність застосування відносно нього більш м`яких запобіжних заходів ніж тримання під вартою для запобігання ризику, передбаченого п. 1 ч.1 ст. 177 КПК України - переховуватися від суду. Реальність продовження існування вказаного ризику підтверджується тривалим переховуванням ОСОБА_5 від слідства, у т.ч. шляхом використання підроблених документів.

Суд при цьому зважає на усталену практику Європейського суду з прав людини щодо оцінки наявності чи відсутності ризику: переховування від суду - втечі особи від суду, та враховує: особу обвинуваченого його моральність, відсутність міцних соціальних зв`язків та роду занять в Україні, його сімейний стан, наявність зв`язків з іншими особами, суворість покарання за кримінальні правопорушення, у яких він згідно обвинувального акта обвинувачується, як елемент оцінки зазначеного ризику, що не може не усвідомлюватися обвинуваченим ОСОБА_5 та можливості його уникнути.

Суд не знаходить підстав для зміни відносно обвинуваченого ОСОБА_5 запобіжного заходу із тримання під вартою на інший більш м`який запобіжний захід не пов`язаний із триманням під вартою, оскільки вважає, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, не пов`язаних із триманням під вартою обвинуваченого, не зможе запобігти існуючому ризику та забезпечити виконання ним процесуальних обов`язків.

Суд зазначає, що стороною захисту не надані суду будь-які документи на підтвердження не можливості тримання обвинуваченого ОСОБА_5 під вартою за станом здоров`я, з інших можливих істотних поважних причин.

Що стосується інших доводів сторони захисту у т.ч. щодо стану здоров`я обвинуваченого, наявності житла, наявності на утриманні неповнолітніх дітей та інших, то суд їх відхиляє, оскільки вони були предметом дослідження і оцінки судом раніше.

Суд не вбачає законних підстав для задоволення клопотання захисника ОСОБА_6 , підтриманого обвинуваченим щодо відмови у задоволенні клопотання прокурора, зміни запобіжного заходу стосовно ОСОБА_5 із тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт, оскільки доводи сторони захисту, не спростовують, наявність стосовно нього ризику, передбаченого ст. 177 ч.1 п.1 КПК України, не спростовують його моральність, відсутність міцних соціальних зв`язків, оскільки вони (наявні хвороби, на утримані дітей, житла) були наявними на час подій, у яких ОСОБА_5 , згідно обвинувального акта обвинувачується.

Суд зазначає, що у теперішній час позбавлений можливості надати у повному обсязі оцінку доказам сторін, обгрунтованості висунутого кримінального обвинувачення ОСОБА_5 доводам сторони захисту на спростування доводів прокурора, оскільки до теперішнього часу сторони кримінального провадження, суду не надали у повному обсязі свої докази.

Враховуючи злочини у вчинені яких, згідно обвинувального акта, обвинувачується ОСОБА_5 , суд вважає існує підстава, передбачена п.1 ч.4 ст. 183 КПК України, не визначати розмір застави у кримінальному провадженні стосовно обвинуваченого ОСОБА_5 .

Суд визнає, що інтереси суспільства значною мірою переважають інтереси забезпечення права на свободу обвинуваченого ОСОБА_5 , незважаючи на існування презумпції невинуватості.

Водночас суд зазначає, що згідно усталеної практики Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п.1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення від 09.12.1994 Європейського суду з прав людини у справі «Руїс Торіха проти Іспанії»). При цьому, вмотивоване рішення дає стороні можливість оскаржити його та отримати його перегляд вищестоящою інстанцією.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 177,331,350,371,372 КПК України, суд,

П О С Т А Н О В И В :

Клопотання прокурора задовольнити.

Відносно обвинуваченого ОСОБА_5 продовжити запобіжний захід у виді тримання під вартою на строк 60 днів, тобто до 29 жовтня 2023 року.

У задоволенні клопотання захисника, обвинуваченого про відмову у задоволенні клопотання прокурора, зміну стосовно обвинуваченого ОСОБА_5 запобіжного заходу із тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт, відмовити.

Копію ухвали вручити обвинуваченому, надіслати начальнику ДУ «Київський СІЗО» МЮ України.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду в порядку і строки, передбачені ст. 395 КПК України.

Суддя Білоцерківського міськрайонного суду ОСОБА_7