465/2972/19
1-кп/465/532/23
У Х В А Л А

Іменем України

21.06.2023 року Франківський районний суд м. Львова в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в м. Львові кримінальне провадження №0001227 від 05.05.2019 року про обвинувачення

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця м. Львова, одруженого, у якого на утриманні перебуває двоє малолітніх дітей, працюючого водієм в охоронній фірмі «Ефорт», раніше не судимого, проживаючого у АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.342 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Франківського районного суду м. Львова перебуває кримінальне провадження про обвинувачення ОСОБА_4 у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.342 КК України.

В обвинувальному акті зазначено, що 04.05.2019 року о 20.00 год. інспектор УПП у Львівській області ДПП, лейтенант поліції ОСОБА_6 у форменому одязі заступив на службу по охороні громадського порядку у Франківському районі м. Львова в складі екіпажу «Омега 501» разом із старшим інспектором УПП у Львівській області ДПП, старшим лейтенантом поліції ОСОБА_7 та інспектором УПП у Львівській області ДПП, лейтенантом поліції ОСОБА_8 . При здійсненні патрулювання на службовому автомобілі працівниками патрульної поліції о 22.39 год. було отримано завдання від чергового з керування нарядами «Октава» за адресою: м. Львів, вул. Глибока, 3. Прибувши за вищевказаною адресою при обстеженні даної території було помічено особу без постійного місця проживання. В ході встановлення обставин виклику інспектором УПП у Львівській області ДПП, лейтенантом поліції ОСОБА_6 о 22.50 год. було помічено ОСОБА_4 із ознаками антисуспільної поведінки. В подальшому ОСОБА_4 наблизився до ОСОБА_9 та шляхом ривка вирвав із рук останнього спецзасіб гумовий кийок, що є предметом, необхідним для виконання працівником поліції своїх обов`язків, однак, всупереч законним вимогам працівників поліції повернути спецзасіб ОСОБА_4 такі проігнорував. Реалізовуючи свій умисел, спрямований на опір працівникові правоохоронного органу, ОСОБА_4 , тримаючи в руках спецзасіб гумовий кийок, ігноруючи вимоги на припинення своєї протиправної поведінки, почав рухатися в сторону вул. С. Бандери у м. Львові, чим категорично відмовився виконувати законну вимогу працівників правоохоронного органу. Будучи зупиненим інспекторами ОСОБА_9 та ОСОБА_8 , ОСОБА_4 , продовжуючи умисні активні дії, чинив опір в застосуванні до нього спецзасобу кайданки. В результаті діяльності ОСОБА_4 було порушено суспільні відносини, які забезпечують нормальну законну діяльність органів державної влади, особисту недоторканість під час виконання працівниками правоохоронних органів своїх службових обов`язків, передбачених Законом України «Про поліцію».

Таким чином, ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні ним опору працівникові правоохоронного органу під час виконання ним покладених на нього службових обов`язків, тобто у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.342 КК України.

У судовому засіданні 21.06.2023 р. обвинувачений ОСОБА_4 заявив клопотання про закриття кримінального провадження стосовного нього за ч.2 ст.342 КК України на підставі ст.49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності.

Захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_5 клопотання свого підзахисного підтримав, при цьому, уточнив, що з часу вчинення кримінального правопорушення минуло більше трьох років, а тому наведена обставина є достатньою для закриття кримінального провадження.

Потерпілий ОСОБА_6 в судове засідання не з`явився, водночас подав письмове клопотання про розгляд справи за його відсутності. При цьому, у вказаному клопотанні зазначив, що у прийнятті рішенні покладається на розсуд суду.

З урахуванням заявленого клопотання, в якому відображена позиція потерпілого у кримінальному провадженні, відсутності перешкод для з`ясування всіх обставин під час судового засідання, та приймаючи до уваги, що прокурор, обвинувачений та захисник заперечень щодо проведення судового засідання за відсутності потерпілого не мають, суд вважає за можливе проводити судове засідання у справі без потерпілого, який подав про це відповідне клопотання.

Прокурор в судовому засіданні щодо задоволення клопотання обвинуваченого не заперечила, оскільки таке відповідає вимогам закону, є підставою для звільнення особи від кримінальної відповідальності, просила його задоволити.

Заслухавши учасників провадження, суд приходить до висновку, що клопотання обвинуваченого слід задоволити з наступних підстав.

За змістом п.1 постанови Пленуму Верховного Суду України № 12 від 23.12.2005 р. «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності» звільнення особи від кримінальної відповідальності із закриттям справи можливе на будь-яких стадіях судового розгляду справи, за умови вчинення особою суспільно-небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбачений Особливою частиною Кримінального кодексу України, та за наявності визначених законом матеріально-правових підстав звільнення особи від кримінальної відповідальності.

Згідно з вимогами ч.ч. 1, 2 ст.44 КК України особа, яка вчинила кримінальне правопорушення, звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених цим Кодексом. Звільнення від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених цим Кодексом, здійснюються виключно судом. Порядок звільнення від кримінальної відповідальності встановлюється законом.

За змістом п.1 ч.2 ст.284 КПК України кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Відповідно до ч.8 ст.284 КПК України закриття провадження з підстави, передбаченої пунктом 1 частини 2 даної статті, не допускається, якщо обвинувачений проти цього заперечує.

Так, ОСОБА_4 , обвинувачений за ч.2 ст.342 КК України, самостійно подав суду письмове клопотання про закриття кримінального провадження щодо нього та звільнення його від кримінальної відповідальності, йому роз`яснено право наполягати на загальному порядку розгляду справи, проти чого він категорично заперечив, наполягаючи на закритті кримінального провадження.

Відповідно до вимог ч.4 ст.286 КПК України, якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду із клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання.

Згідно з ч.1 ст.285 КПК України особа звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Відповідно до положень ч.1 ст. 49 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минули строки, визначені у п.п.1-5 ч.1 ст.49 КК України, залежно від тяжкості кримінальних правопорушень.

При цьому, згідно з ч.ч.2, 3 ст.49 КК України перебіг давності зупиняється, якщо особа, що вчинила кримінальне правопорушення, ухилилася від досудового розслідування або суду. У цих випадках перебіг давності відновлюється з дня з`явлення особи із зізнанням або її затримання, а з часу вчинення кримінального проступку - п`ять років. У цьому разі особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з часу вчинення кримінального правопорушення минуло п`ятнадцять років; перебіг давності переривається, якщо до закінчення зазначених у частинах першій та другій цієї статті строків особа вчинила новий злочин, за винятком нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк не більше двох років.

Відповідно до ч.5 ст.49 КК України давність не застосовується у разі вчинення злочинів проти основ національної безпеки України, передбачених у статтях 109-114-1, проти миру та безпеки людства, передбачених у статтях 437-439 і частині першій статті 442 цього Кодексу.

Тобто, матеріально-правовими підставами звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності є вчинення кримінального правопорушення, сплив визначених законом строків з часу його вчинення, врахування положень про зупинення і переривання строків давності, вчинення злочину, який не підпадає під категорії, визначені ч.5 ст.49 КК України.

Процесуально-правовими підставами звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності є виключно згода обвинуваченого на таке звільнення від кримінальної відповідальності.

При цьому, обов`язковою передумовою для закриття провадження у справі є наявність згоди особи на звільнення від кримінальної відповідальності з нереабілітуючих підстав.

Як вбачається з обвинувального акту, кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.342 КК України, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_4 , було вчинено 04.05.2019 р.

Інкриміноване ОСОБА_4 кримінальне правопорушення в редакції ч.2 ст.342 КК України на момент його вчинення з урахуванням положень ст.12 КК України відноситься до категорії нетяжких злочинів, відповідно, до нього застосовується визначений у ч.1 ст.49 КК України трьохрічний строк давності, який, враховуючи, що злочин вчинено 04.05.2019 р., сплив 04.05.2022 р. Обвинувачений ОСОБА_4 самостійно звернувся до суду із клопотанням про звільнення його від кримінальної відповідальності на підставі ст.49 КК України, дав згоду на закриття кримінального провадження з нереабілітуючих підстав, вказуючи на розуміння наслідків такого закриття. Злочин, передбачений ч.2 ст.342 КК України, не відноситься до переліку злочинів, визначених у ч.5 ст.49 КК України, до яких давність не застосовується. Підстав для зупинення чи переривання строків давності за злочином, у вчиненні якого ОСОБА_4 обвинувачений, немає.

Тому з урахуванням наведеного перешкод для задоволення клопотання обвинуваченого про звільнення його від кримінальної відповідальності на підставі ст.49 КК України немає.

Відповідно до роз`яснень, наданих у п.8 постанови Пленуму Верховного Суду України № 12 від 23.12.2005 р. «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності» за наявності передбачених у ст. 49 КК України підстав звільнення особи від кримінальної відповідальності є обов`язковим.

Також відповідно до ч. 6 ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 року висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права. Касаційним кримінальним судом у складі Верховного Суду в постанові від 19.11.2019 р. в справі №345/2618/16-к зроблено висновок про те, що звільнення особи від кримінальної відповідальності є обов`язком суду у разі настання обставин, передбачених ч. 1 ст. 49 КК, за наявності згоди підозрюваного, обвинуваченого, засудженого на звільнення на підставі спливу строків давності. При цьому, суд може звільнити особу від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності із закриттям кримінального провадження як під час підготовчого судового засідання, так і в ході судового розгляду в загальному порядку, керуючись положеннями ст. 49 КК.

Запобіжний захід ОСОБА_4 не обирався.

Цивільний позов в кримінальному провадженні не заявлявся.

Процесуальних витрат у справі немає.

Долю речових доказів слід вирішити відповідно до вимог ст.100 КПК України.

З наведених міркувань та керуючись ст.ст.44, 49 КК України, ст.ст.285, 286, 288 КПК України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання обвинуваченого ОСОБА_4 про звільнення його від кримінальної відповідальності та закриття кримінального провадження задовольнити.

Звільнити ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності за ч.2 ст.342 КК України на підставі ст.49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності.

Кримінальне провадження, внесене 05.05.2019 р. до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001227, про обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.342 КК України, - закрити на підставі п.1 ч.2 ст.284 КПК України у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Речові докази 2 DVD-R диски із нагрудних камер відеоспостереження екіпажу «Омега 501» від 04.05.2019 року зберігати при матеріалах кримінального провадження №0001227 (в матеріалах досудового розслідування).

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Ухвала може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду через Франківський районний суд м. Львова протягом семи днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1