Березівський районний суд Одеської області
06.06.2023
Справа № 494/1359/18
Провадження № 1-кп/494/48/23
У Х В А Л А
06.06.2023 року м. Березівка
Березівський районний суд Одеської області
у складі головуючого судді ОСОБА_1
з участю секретаря судових засідань ОСОБА_2
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
До Березівського районного суду Одеської області надійшов обвинувальний акт по кримінальному провадженню за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України.
Згідно даних обвинувального акту, 29.05.2018 року приблизно о 20:25, ОСОБА_4 , перебуваючи на перехресті вул. Центральна та вул. Виноградна, с. Онорівка, Березівського району, Одеської області, на ґрунті сварки, з мотивів особистих неприязних стосунків та неповаги до здоров`я іншої людини, виник умисел на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_6 .
Реалізуючи свій злочинний намір, спрямований на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_6 , ОСОБА_4 діючи умисно, протиправно, з метою завдання тілесних ушкоджень, підійшов до ОСОБА_6 , котрий знаходився на ділянці місцевості, що розташована на відстані 25 м. в західному напрямку від буд. АДРЕСА_3 , де наніс удар металевою трубою в область лівої кисті потерпілого, спричинивши останньому середньої тяжкості тілесне ушкодження у виді закритих переломів IV і V п`ясткових кісток лівої кисті, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у ст. 121 КК України, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я.
Таким чином, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України, - умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у ст. 121 КК України, але таке що спричинило тривалий розлад здоров`я.
В процесі розгляду кримінального провадження в судовому засіданні 06.06.2023 року від ОСОБА_4 до суду надійшло клопотання про звільнення його від кримінальної відповідальності та закриття кримінального провадження на підставі ст. 49 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності. У судовому засідання було з`ясовано ту обставину, що обвинувачений визнає вину у вчиненні кримінального правопорушення, однак не визнає заявлений ОСОБА_6 цивільний позов до нього.
В судовому засіданні прокурор зазначив, з моменту вчинення кримінального правопорушення пройшло більше п`яти років, а відтак п`ятирічний строк притягнення до кримінальної відповідальності ОСОБА_4 в даному кримінальному провадженні закінчився, клопотання є підставним та підлягає задоволенню.
Потерпілий ОСОБА_6 в судове засідання не з`явився був належним чином повідомлений 17.05.2023 року про судовий розгляд, про причини своєї неявки суд не повідомив.
Обвинувачений та його захисник підтримали подане клопотання, обвинуваченому роз`яснено положення ч. 3 ст. 285 КПК України, а також те, що звільнення від кримінальної відповідальності за ст. 49 КК України є звільненням з нереабілітуючих підстав та що він має право на розгляд обвинувального акту у повному обсязі, з метою його виправдання по суті обвинувачення. Обвинувачений надав згоду на звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності, при цьому вину у вчиненому кримінальному правопорушенні визнав.
Суд вивчивши матеріали кримінального провадження та клопотання, заслухавши учасників процесу, приходить до висновку про наявність підстав для закриття даного кримінального провадження, виходячи з наступного.
У відповідності з вимогами ч.4 ст.286КПК України якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання.
Звільнення від кримінальної відповідальності - це врегульована законом відмова держави від засудження особи, яка вчинила злочин від застосування щодо неї примусу у формі покарання.
Відповідно до ч.ч. 2,3 ст. 4 КК України, кримінальна протиправність і караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, що діяв на час вчинення цього діяння.
Часом вчинення кримінального правопорушення визнається час вчинення особою передбаченої законом про кримінальну відповідальність дії або бездіяльності.
Згідно з положеннями ч. 1ст. 5 КК України, закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.
Судом встановлено, що кримінальне правопорушення, яке інкримінуються обвинуваченому ОСОБА_4 було вчинено 29.05.2018.
При цьому, порівняльний аналіз положень ст. ст. 12, 49, ч.1 ст.122 КК України, в редакції, що діяла на момент вчинення кримінального правопорушення, яке інкримінуються ОСОБА_4 , та в чинній редакції, свідчить про те, що чинна редакція закону не поліпшує становище обвинуваченого, тому суд вважає за необхідне застосувати правові норми кримінального закону в редакції, що діяла на момент вчинення злочину, яке інкримінуються обвинуваченому.
Санкцією ч. 1ст. 122 КК України, в редакції, яка діяла на час вчинення цього злочину, передбачено покарання у виді виправних робіт на строк до двох років або обмеженням волі на строк до трьох років, або позбавленням волі на строк до трьох років.
Таким чином, вказаний злочин, відповідно до положеньст.12 КК України в редакції, яка діяла на час вчинення цього злочину, є злочином середньої тяжкості.
Згідно з п.3 ч. 1ст. 49 КК України, в редакції, що діяла на момент вчинення злочину, у разі вчинення злочину середньої тяжкості, особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею злочину і до дня набрання вироком законної сили минуло п`ять років.
Відповідно, з моменту вчинення ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1ст. 122 КК України, минуло більше п`яти років.
Обставини, передбачені ч.2, 3ст.49 КК України, за наявності яких перебіг давності зупиняється, або переривається, судом не встановлено.
Кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1ст. 122 КК України, у вчинені якого обвинувачується ОСОБА_4 , не відносяться до категорії злочинів, передбачених ч.5ст.49 КК України, у разі вчинення яких давність не застосовується.
Згідно правової позиції, викладеної у постанові Верховного Суду від 19.11.2019 року у справі № 345/2618/16-к, звільнення особи від кримінальної відповідальності є обов`язком суду у разі настання обставин, передбачених ч.1 ст.49 КК України, за наявності згоди підозрюваного, обвинуваченого, засудженого на звільнення на підставі спливу строків давності.
Відтак, суд повинен невідкладно розглянути клопотання про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, якщо під час судового розгляду провадження, що надійшло до суду з обвинувальним актом, одна із сторін цього провадження звернеться до суду з таким клопотанням. При цьому, суд має з`ясувати думку сторін щодо закриття кримінального провадження за такою підставою, у разі згоди обвинуваченого (засудженого) розглянути питання про звільнення останнього від кримінальної відповідальності.
Слід зазначити, що Велика палата Верховного Суду у постанові від 17 червня 2020 року (справа №598/1781/17, провадження №13-47кс20) наголосила, що звільнення від кримінальної відповідальності за статтею 49 КК(сплив строків давності) є безумовним і здійснюється судом незалежно від факту примирення з потерпілим, відшкодування обвинуваченим шкоди потерпілому, щирого каяття тощо.
Окрім цього, у постанові від 26 березня 2020 року (справа №730/67/16-к, провадження №51-6463км19) колегією суддів ККС зроблено висновок про те, що передбачений законом (ст.49 КК) інститут звільнення підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності не пов`язує таке звільнення із визнанням ними своєї винуватості у вчиненні кримінального правопорушення.
Таким чином, навіть за невизнання обвинуваченим вини у вчиненні кримінального правопорушення, проте наявності його згоди на звільнення від кримінальної відповідальності у передбачених законом випадках за умови роз`яснення йому підстав звільнення від кримінальної відповідальності та права заперечувати проти закриття кримінального провадження не є правовою підставою для відмови в задоволенні клопотання сторони кримінального провадження про таке звільнення.
Відповідно до ч. 1ст. 128 КПК особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.
Статтею 129 КПК України, встановлено, що рішення про повне або часткове задоволення цивільного позову може бути винесене лише у разі визнання обвинуваченого винним у вчиненні кримінального правопорушення і ухвалення обвинувального вироку чи винесення постанови про застосування до особи примусових заходів виховного або медичного характеру.
Вирішення цивільного позову при звільненні особи від кримінальної відповідальності із закриттям провадження по справі суперечить вказаним вище нормам закону.
Враховуючи системний аналіз зазначених норм КПК, суд дійшов висновку, що цивільний позов не підлягає розгляду у випадках закриття кримінального провадження як на досудовому розслідуванні, так і в суді, а тому цивільний позов слід залишити без розгляду.
Витрати пов`язані із залученням експертів у кримінальному провадженні відсутні. Запобіжний захід не обирався.
Відповідно до п.1 ч.2 ст.284КПК України кримінальне провадження закривається судом у зв`язку із звільненням особи від кримінальної відповідальності.
Слід зазначити, що обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (§ 66 - 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005р. у справі "Смірнова проти України").
Як відзначив суд у рішенні у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» (1989), сторона зобов`язана «демонструвати готовність брати участь у всіх етапах розгляду, що мають безпосередній стосунок до нього, утримуватися від використання прийомів для затягування процесу, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухань».
Суд звертає увагу, що потерпілий ОСОБА_6 , будучи належним чином повідомленим про судовий розгляд в судові засідання, а саме: 13.10.2021 року, 11.11.2021 року, 17.03.2022 року; 24.08.2022 року, 12.10.2022 року, 26.10.2022 року, 15.11.2022 року, 07.12.2022 року, 01.03.2023 року, 23.03.2023 року, 26.04.2023 року та 06.06.2023 року не з`явився, доказів поважності причин неявки до суду не надав, а відтак суд не зміг допитати потерпілого, так як ухвалив загальний порядок дослідження доказів з обов`язковим допитом потерпілого. Ухвалою Березівського районного суду Одеської області від 12.10.2022 року на потерпілого ОСОБА_6 накладено грошове стягнення за неявку в судове засідання без поважних причин. Ухвалою Березівського районного суду Одеської області від 15.11.2022 року потерпілому було відмовлено у відводі головуючого по справі, як безпідставному. ОСОБА_6 з`явився в судове засідання 01.02.2023 року, в якому заявив повторний відвід головуючому по справі, який був відхилений ухвалою Березівського районного суду Одеської області від 07.02.2023 року. Вдруге ОСОБА_6 з`явився в судове засідання 17.05.2023 року, яке було відкладене за клопотанням захисника обвинуваченого.
Таким чином, потерпілий не демонстрував готовність брати участь у всіх етапах розгляду справи, що мають безпосередній стосунок до нього.
Згідно вимог ч.3 ст.288 КПК України суд своєю ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.
З огляду на викладене дане кримінальне провадження слід закрити та звільнити обвинуваченого від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строку давності.
На підставі наведеного, відповідно до ч. 3 ст. 12, п. 3 ч.1 ст.49, ч. 1 ст. 122 КК України в редакції закону від 18.04.2018 року, п.1 ч.2 ст. 284 ст.ст. 285, 286, 288, 372 КПК України, суд -
Клопотання обвинуваченого ОСОБА_4 про звільнення його від кримінальної відповідальності та закриття кримінального провадження задовольнити.
Звільнити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності на підставі п. 3 ч.1 ст.49 КК України.
Цивільний позов ОСОБА_6 до ОСОБА_4 про стягнення шкоди внаслідок скоєння кримінального правопорушення залишити без розгляду.
Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду протягом семи днів з дня отримання копії ухвали.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію ухвали.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не буде подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не буде скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1