Золотоніський міськрайонний суд Черкаської області
Справа № 695/2079/23
номер провадження 1-кс/695/652/23
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 червня 2023 рокум. Золотоноша

Слідчий суддя Золотоніського міськрайонного суду

Черкаської області - ОСОБА_11 ,

за участі секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,

слідчого - ОСОБА_3 ,

розглянувши у судовому засіданні в залі суду в м. Золотоноша клопотання слідчого СВ Золотоніського районного відділу поліції ГУНП в Черкаській області ОСОБА_4 , погоджене прокурором Золотоніської окружної прокуратури ОСОБА_5 про обшук,

ВСТАНОВИВ:

До Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області надійшло клопотання слідчого СВ Золотоніського районного відділу поліції ГУНП в Черкаській області ОСОБА_6 , погоджене прокурором Золотоніської окружної прокуратури ОСОБА_5 у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000747 від 07.06.2023, за ознаками кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, про проведення обшуку житла.

В обґрунтування клопотання зазначено, що до Золотоніського районного відділу поліції ГУНП в Черкаській області надійшла заява ОСОБА_7 , який повідомив, що ОСОБА_8 , який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 має зброю та боєприпаси, зі слів заявника бачив у руках даної особи предмет ззовні схожий на гранату.

По даному факту 07.06.2023 розпочато досудове розслідування кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № №0000747, за ознаками кримінального проступку,передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України.

07 червня 2023 року в період часу з 14 год 20 хв до 15 год 13 хв слідчим ОСОБА_4 на підставі ч. 3 ст. 233 КПК України було проведено обшук домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 .

У ході обшуку вказаного домоволодіння заборонених в обігу речей та предметів не було виявлено.

Згідно з відомостями з Державного реєстру речових прав власником домоволодіння за вказаною адресою є ОСОБА_9 .

З огляду на наведене та посилаючись на те, що згідно з ч. 3 ст. 233 КПК України, слідчий, прокурор має право до постановлення ухвали слідчого судді увійти до житла чи іншого володіння особи лише у невідкладних випадках, пов`язаних із врятуванням життя людей та майна чи з безпосереднім переслідуванням осіб, які підозрюються у вчиненні злочину слідчий за погодженням з прокурором звернувся з даним клопотанням до суду.

Слідчий у судовому засіданні на задоволенні клопотання наполягав.

Слідчий суддя, дослідивши матеріали клопотання в режимі таємниці слідства, вважає, що клопотання не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Слідчим суддею встановлено, що Золотоніського РВП ГУНП у Черкаській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000747 від 07.06.2023, за ознаками кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України

Згідно з коротким викладом обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення зазначеним у витязі з Єдиного реєстру досудових розслідувань у вказаному кримінальному провадженні до Золотоніського РВП ГУНП в Черкаській області надійшла заява ОСОБА_7 , який повідомив, що ОСОБА_8 , який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 має зброю та боєприпаси, зі слів заявника бачив у руках даної особи предмет ззовні схожий на гранату.

07 червня 2023 року в період часу з 14 год 20 хв до 15 год 13 хв слідчим ОСОБА_4 на підставі ч. 3 ст. 233 КПК України було проведено обшук домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 .

У ході обшуку вказаного домоволодіння заборонених в обігу речей та предметів не було виявлено.

Згідно з відомостями з Державного реєстру речових прав власником домоволодіння за вказаною адресою є ОСОБА_9 .

Звертаючись з даним клопотанням, слідчий належних та допустимих доказів на підтвердження факту того, що ОСОБА_8 зареєстрований та фактично проживає за вказаною адресою, слідчому судді не назвав та не надав.

Також дане клопотання не містить жодних обґрунтувань щодо невідкладності проведення обшуку, а так само необхідності такого обшуку, у зв`язку з наявністю підстав для проникнення до житла чи іншого володіння особи без ухвали слідчого судді.

Частиною другою статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

При цьому завданнями кримінального провадження відповідно до ст. 2 КПК України є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Згідно з ст. 7 КПК України однією з загальних засад кримінального провадження є законність, яка відповідно до ст. 9 КПК України полягає у тому, що під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, Кримінального процесуального Кодексу України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.

Відповідно до частин 1, 2 ст. 223 КПК України слідчі (розшукові) дії є діями, спрямованими на отримання (збирання) доказів або перевірку вже отриманих доказів у конкретному кримінальному провадженні. Підставами для проведення слідчої (розшукової) дії є наявність достатніх відомостей, що вказують на можливість досягнення її мети.

Частиною першою статті 233 КПК України передбачено, що ніхто не має права проникнути до житла чи іншого володіння особи з будь-якою метою, інакше як лише за добровільною згодою особи, яка ними володіє, або на підставі ухвали слідчого судді, крім випадків, установлених частиною третьою цієї статті.

Слідчий, дізнавач, прокурор має право до постановлення ухвали слідчого судді увійти до житла чи іншого володіння особи лише у невідкладних випадках, пов`язаних із врятуванням життя людей та майна чи з безпосереднім переслідуванням осіб, які підозрюються у вчиненні кримінального правопорушення. У такому разі прокурор, слідчий, дізнавач за погодженням із прокурором зобов`язаний невідкладно після здійснення таких дій звернутися до слідчого судді із клопотанням про проведення обшуку. Слідчий суддя розглядає таке клопотання згідно з вимогами статті 234 цього Кодексу, перевіряючи, крім іншого, чи дійсно були наявні підстави для проникнення до житла чи іншого володіння особи без ухвали слідчого судді. Якщо прокурор відмовиться погодити клопотання слідчого, дізнавача про обшук або слідчий суддя відмовить у задоволенні клопотання про обшук, встановлені внаслідок такого обшуку докази є недопустимими, а отримана інформація підлягає знищенню в порядку, передбаченому статтею 255 цього Кодексу.

Згідно з ст. 234 КПК України обшук проводиться з метою виявлення та фіксації відомостей про обставини вчинення кримінального правопорушення, відшукання знаряддя кримінального правопорушення або майна, яке було здобуте у результаті його вчинення, а також встановлення місцезнаходження розшукуваних осіб. Обшук проводиться на підставі ухвали слідчого судді. У разі необхідності провести обшук слідчий за погодженням з прокурором або прокурор звертається до слідчого судді з відповідним клопотанням, яке повинно містити відомості, визначені ч. 3 даної статті.

До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими прокурор, слідчий обґрунтовує доводи клопотання, а також витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань щодо кримінального провадження, в рамках якого подається клопотання.

Відповідно до практики Європейського Суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) та положень Конвенції «Про захист прав людини та основних свобод» 1950 року (далі - Конвенція 1950 року) держава має виконувати свої зобов`язання не тільки утримуватися від дій, що порушують права людини, а діяти за певних обставин таким чином, щоб гарантувати їх забезпечення.

Стаття 8 Конвенції 1950 року вимагає забезпечення захисту окремої особи від довільного втручання з боку органів державної влади.

У справах «Бакланов проти Росії» (рішення від 09.06.2005) та «Фрізен проти Росії» (рішення від 24.03.2005) ЄСПЛ зазначив, що досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним.

Окрім того, у справі «Ізмайлов проти Росії» (п. 38 рішення від 16.10.2008) ЄСПЛ встановив, що для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий і надмірний тягар для особи».

Вирішуючи дане клопотання про надання дозволу на проведення обшуку, слідчий суддя враховує також рішення по справі «Смирнов проти Росії» від 07.06.2007, де Високий Суд зазначив, що він повинен впевнитися в тому, що громадянам надається достатній і ефективний захист від зловживань влади, а також визначити чи було в кожному конкретному випадку втручання пропорційним поставленій меті, оцінивши обставини, в яких було винесено постанову про проведення обшуку, її зміст, спосіб проведення обшуку, присутність понятих під час його проведення, межі його можливих наслідків, загрозу репутації осіб, в житлі яких проводився обшук. Відсутність вимоги щодо судового розгляду перевірки законності проведеного обшуку має наслідком те, що слідчі органи мають свободу дій у визначенні доцільності і меж обшуку та вилучення предметів і документів. Також, визначаючи порушення ст. 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та констатуючи незаконність обшуку у справі «Ернст та інші проти Бельгії», Європейський суд зазначив, що ордер на проведення обшуку не містив жодної інформації про конкретні цілі та підстави для проведення обшуку, характер розслідування, точні місця проведення обшуків та про предмети, що підлягали вилученню. Таким чином, слідчі наділялися широкими повноваженнями.

Відповідно до положень національного законодавства, а саме ч. 5 ст. 234 КПК України, передбачено, що слідчий суддя відмовляє в задоволенні клопотання про обшук, якщо прокурор, слідчий не доведе наявність достатніх підстав вважати, що: 1) було вчинено кримінальне правопорушення; 2) відшукувані речі і документи мають значення для досудового розслідування; 3) відомості, які містяться у відшукуваних речах і документах, можуть бути доказами під час судового розгляду; 4) відшукувані речі, документи або особи знаходяться у зазначеному в клопотанні житлі чи іншому володінні особи; 5) за встановлених обставин обшук є найбільш доцільним та ефективним способом відшукання та вилучення речей і документів, які мають значення для досудового розслідування, а також встановлення місцезнаходження розшукуваних осіб, а також заходом, пропорційним втручанню в особисте і сімейне життя особи.

Відповідно до ст. 30 Конституції України не допускається проникнення до житла чи до іншого володіння особи, проведення в них огляду чи обшуку інакше як за вмотивованим рішенням суду.

Пунктом 45 рішення ЄСПЛ «Бук проти Німеччини» від 28.04.2005 констатовано, що держави можуть за необхідності вдаватися до проведення обшуку з метою отримання доказів на підтвердження факту вчинення певних правопорушень. При цьому, суду необхідно оцінювати, чи підстави, наведені на обґрунтування проведення обшуку житла та виїмки з нього, є належними та достатніми і чи принцип пропорційності дотриманий (рішення у справах «Функе проти Франції» від 25.02.1993 (пункти 55-57); «Крем`є проти Франції» від 25.02.1993 (пункти 38-40).

Слідчим суддею встановлено, що дане клопотання не містить жодних обґрунтувань щодо невідкладності проведення обшуку, а так само необхідності такого обшуку, у зв`язку з наявністю підстав для проникнення до житла чи іншого володіння особи без ухвали слідчого судді.

У клопотанні не наведено та суду не надано доказів на підтвердження зберігання за вказаною адресою речей та предметів, відшукання яких планувалось в ході проведення обшуку та які, на переконання сторони обвинувачення, мали значення для досудового розслідування, що свідчить про припущення сторони обвинувачення.

Таким чином, на підставі викладеного вище та враховуючи, що слідчий не довів наявності достатніх правових підстав необхідності проведення такого обшуку, а так само того, що обшук був найбільш доцільним та ефективним способом відшукання та вилучення речей, які, на переконання сторони обвинувачення, мали значення для досудового розслідування, що суперечить принципу законності, вищезазначеним положенням національного законодавства та практиці Європейського суду з прав людини, слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання належить залишити без задоволення.

Керуючись ст. 132, 233, 234, 309 КПК України, слідчий суддя

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання - відмовити повністю.

Ухвала оскарження не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_10