УХВАЛА

11 липня 2023 року

м. Київ

Справа №2035/7338/2012

Провадження № 13-53зво23

Велика Палата Верховного Суду у складі:

судді-доповідача ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15

перевірила заяву ОСОБА_16 про перегляд вироку Червонозаводського районного суду м. Харкова від 28 вересня 2016 року за виключними обставинами і

ВСТАНОВИЛА:

За вироком Червонозаводського районного суду м. Харкова від 28 вересня 2016 року, який не переглядався в апеляційному та касаційному порядку, ОСОБА_16 засуджено за частиною 4 статті 187, статтею 257, частиною 1 статті 309 Кримінального кодексу України (далі - КК) до покарання у виді позбавлення волі на строк 7 років 8 місяців із конфіскацією майна.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) в остаточному рішенні від 22 вересня 2022 року в справі «Кулаєв та інші проти України» (заява № 16495/13), у тому числі щодо ОСОБА_16 , констатував порушення статей 3, 8 та пункту 1 статті 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) через жорстоке поводження з боку працівників міліції із заявником, неточне документування його затримання, а також у зв`язку з проведенням незаконного обшуку житла. Суд постановив, що держава-відповідач повинна виплатити заявнику 15 000 євро у рахунок відшкодування завданої моральної шкоди.

Посилаючись на вказане рішення міжнародної судової установи, ОСОБА_16 звернувся до Великої Палати Верховного Суду (далі - Велика Палата) з заявою про перегляд вироку щодо нього за виключними обставинами, у якій просить скасувати вирок Червонозаводського районного суду м. Харкова від 28 вересня 2016 року та постановити щодо нього виправдувальний вирок.

Заявник також просить поновити строк на подання заяви. Зазначає, що первісна заява була подана ним з дотриманням установленого законом строку, однак про наявність ухвали Великої Палати від 16 січня 2023 року про залишення його заяви без руху та ухвали від 18 квітня 2023 року про повернення заяви, йому стало відомо лише 10 травня 2023 року.

В подальшому, а саме 24 травня 2023 року він звернувся до Верховного Суду з відповідною заявою про усунення недоліків його заяви та проханням про поновлення строку на її подання. 30 червня 2023 року отримав лист Верховного Суду від 02 червня 2023 року за вих. №136/0/258-23, зі змісту якого убачалось, що його заява про усунення недоліків та поновлення строку на подання заяви прийнята не була та роз`яснено право на повторне звернення.

Перевіряючи доводи, наведені у заяві та доданих до неї матеріалах, Велика Палата виходить з такого.

Згідно з пунктом 2 частини 3 статті 459, частиною 3 статті 463 Кримінального процесуального кодексу України встановлення міжнародною судовою установою, юрисдикція якої визнана Україною, порушення Україною міжнародних зобов`язань при вирішенні даної справи судом є виключною обставиною і заяви про перегляд судового рішення за такою обставиною розглядаються Великою Палатою.

Загальні принципи, яких дотримувався ЄСПЛ при ухваленні рішення 22 вересня 2022 року ЄСПЛ у справі «Кулаєв та інші проти України», а саме: оцінка та аналіз наведених ним фактів, констатований зміст порушень Конвенції та визнання встановлення порушення достатньою справедливою сатисфакцією свідчать про допущення щодо ОСОБА_16 таких порушень Конвенції, які за цих обставин неможливо відновити у вигляді того стану чи становища, що існували до вчинення порушень.

У таких випадках засобами компенсації можуть бути: сплата присудженого відшкодування моральної шкоди, аналіз причин порушення Конвенції та пошук шляхів усунення цих порушень, вжиття інших заходів загального характеру. Виконання цих заходів покладається на компетентні органи державної влади.

З урахуванням Рекомендації № R (2000) 2 Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам щодо повторного розгляду або поновлення провадження у певних справах на національному рівні після прийняття рішень Європейським судом з прав людини від 19 січня 2000 року, встановлене ЄСПЛ порушення Україною міжнародних зобов`язань може бути підставою для перегляду судових рішень лише в тому випадку, коли можна досягти на національному рівні restitutio in integrum (повного відновлення), тобто відновлення настільки, наскільки це можливо, попереднього юридичного стану, який особа мала до порушення Конвенції.

Щодо ОСОБА_16 таке повне відновлення попереднього юридичного стану шляхом скасування Великою Палатою вироку Червонозаводського районного суду м. Харкова від 28 вересня 2016 рокуне є можливим. ЄСПЛ констатував порушення Конвенції під час досудового розслідування, здійснюваного у 2012 році. Заявник звернувся до ЄСПЛ у 2013 році. Тому Суд не розглядав і, відповідно, не робив висновку про порушення конвенційних прав заявника під час вирішення справи судом.

З огляду на викладене, відсутні правові підстави для відкриття провадження за заявою ОСОБА_16 про перегляд судового рішення щодо нього за виключними обс

тавинами.

У зв`язку з вищевикладеним, Велика Палата не вважає за доцільне розглядатиклопотання заявника щодо поновлення строку на подачу заяви.

Керуючись статтями 459, 463, 464 Кримінального процесуального кодексу України, Велика Палата Верховного Суду

ПОСТАНОВИЛА:

Відмовити у відкритті провадження за заявою ОСОБА_16 про перегляд за виключними обставинами вироку Червонозаводського районного суду м. Харкова від 28 вересня 2016 року щодо нього.

Заяву з усіма доданими до неї матеріалами повернути особі, яка їх подала.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання й оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач ОСОБА_1 Судді:ОСОБА_2 ОСОБА_9 ОСОБА_3 ОСОБА_10 ОСОБА_4 ОСОБА_11 ОСОБА_5 ОСОБА_12 ОСОБА_6 ОСОБА_13 ОСОБА_7 ОСОБА_14 ОСОБА_8 ОСОБА_15