ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/3032/23 Справа № 191/2334/21 Суддя у 1-й інстанції - Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_1
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 серпня 2023 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:

головуючого судді-доповідача ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю секретаря

судового засідання ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали контрольного провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_5 на ухвалу Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 02 серпня 2023 року про продовження строку застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_5 обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2, 3 ст. 185 КК України,

В С Т А Н О В И В:

Обставини, встановлені рішенням суду першої інстанції, короткий зміст оскарженого рішення.

Ухвалою Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 02 серпня 2023 року клопотання прокурора задоволено та продовжено обвинуваченому ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на 60 діб, тобто до 30 вересня 2023 року включно з визначенням застави в розмірі 20 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, тобто 45400 грн.

Мотивуючи ухвалене рішення, суд першої інстанції зазначив, що ОСОБА_5 обвинувачується у вчинення декількох злочинів, в тому числі й тяжкого злочину проти власності, в період іспитового строку, що у сукупності з фактичними обставинами даного кримінального провадження свідчить про наявність ризиків, передбачених п. 1, 3 та 5 ч. 1 ст. 177 КПК України запобігти яким здатен лише запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_5 просить ухвалу суду першої інстанції скасувати та застосувати стосовно нього запобіжний захід у вигляді домашнього арешту у нічний час доби.

В обґрунтування своїх апеляційних вимог, зазначає, що тривалий час утримується під вартою, а прокурор останні 9 місяців тільки вивозить його для продовження запобіжного заходу та не забезпечує явку в судове засідання свідків.

Вказує, що він має цивільну дружину, яка є потерпілою у даному кримінальному провадженні, яка самостійно виховує 3 дітей, біологічним батьком яких він є, одна дитина має інвалідність, а тому просить суд змінити йому запобіжний захід з метою можливості надання допомоги своїй дружині.

Позиції учасників судового провадження.

Учасники апеляційного перегляду, будучи повідомленими належним чином про дату, час та місце судового засідання, до зали суду не з`явились, заяв про свою особисту участь не направляли, у зв`язку з чим та на підставі ч. 4 ст. 422-1 КПК України, апеляційний розгляд проведено у їх відсутність.

Мотиви апеляційного суду.

Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ч. 1-3 ст. 331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

Відповідно до ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать зокрема про наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних засобів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Згідно зі ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу.

Дослідивши матеріали провадження, перевіривши ухвалу суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги захисника, які є аналогічними його позиції під час вирішення цього питання судом першої інстанції, апеляційний суд доходить висновку, що суд першої інстанції належним чином дотримався вказаних вимог кримінального процесуального закону, а доводи захисника про відсутність підстав для продовження строку тримання під вартою, апеляційний суд вважає неприйнятними з огляду на таке.

З матеріалів справи вбачається, що в провадженні Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області перебуває кримінальне провадження стосовно ОСОБА_5 за ч. 2, 3 ст. 185 КК України, розгляд його триває.

В судовому засіданні 02 серпня 2023 року, в порядку ст. 199, 331 КПК України прокурор заявив клопотання про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_5 яке мотивував наявністю ризиків, передбачених п. 1, 3 та 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Для прийняття законного та обґрунтованого рішення суд повинен був з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави та умови, за яких продовження строку тримання під вартою обвинуваченого є можливим.

Перевіривши матеріали провадження, апеляційний суд дійшов висновку, що суд першої інстанції правильно вважав доведеними наявність ризиків того, що обвинувачений ОСОБА_5 може переховуватись від суду, здійснювати незаконний вплив на свідків у даному кримінальному провадженні або продовжити вчиняти злочини, для запобігання яким продовження строку його тримання під вартою є доцільним з огляду на наступне.

Так, суд першої інстанції обґрунтовано взяв до уваги, що ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні декількох злочинів, в тому числі й умисного кримінального правопорушення, який відповідно до ст. 12 КК України належить до категорії тяжких злочинів проти власності, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі строком до шести років, а тому розуміючи можливе застосування суворого покарання, у разі визнання його винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, обвинувачений ОСОБА_5 може переховуватися від суду.

При цьому, як додаткову обставину в підтвердження ризику переховування, апеляційний суд враховує, ведення в Україні військового стану через агресію російської федерації проти України, яка суттєво обмежує можливості виконання органами влади своїх повноважень на певних територіях та якісно погіршує криміногенну обстановку, зокрема ускладнює належний виклик таких осіб, а також контроль за виконанням запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту.

При встановленні наявності ризику впливу на свідків у кримінальному провадженні слід враховувати встановлену Кримінальним процесуальним кодексом України процедуру отримання показань у кримінальному провадженні, а саме спочатку на стадії досудового розслідування показання отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акту до суду на стадії судового розгляду усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (частини 1, 2 статті 23, стаття 224 КПК України).

Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 КПК України, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них (частина 4 статті 95 КПК України).

За таких обставин ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й продовжує існувати на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від таких осіб та дослідження їх судом.

Таким чином, ризик незаконного впливу на свідків у даному кримінальному провадженні підтверджується тим, що судовий розгляд кримінального провадження ще не закінчено, не всі свідки сторони обвинувачення допитувались у судовому засіданні, що вказує на те, що обвинувачений ОСОБА_5 , перебуваючи на волі, можуть здійснювати на них незаконний вплив, з метою зміни їх показів на власну користь.

Також ризик, передбачений п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України є наявним та не зменшився, з огляду на те, що ОСОБА_5 раніше неодноразово судимий, в тому числі й у вчиненні аналогічних злочинів, обвинувачується у вчиненні злочинів в період іспитового строку, офіційно не працевлаштований, тобто не має стабільного та легального джерела доходу, йому інкриміновано вчинення умисного, корисливого злочину, метою якого було отримання прибутку, а тому, перебуваючи на волі, обвинувачений може вчинити новий злочин, а тому такий ризик також є обґрунтованим і не зменшився на даний час.

Апеляційний суд, як і суд першої інстанції, відповідно до вимог ст. 178 КПК України враховує, що обвинувачений ОСОБА_5 раніше судимий, офіційно не працевлаштований, має постійне місце мешкання та певні соціальні зв`язки, про які наголошує в апеляційній скарзі.

В той же час, зазначені обставини існували і на момент вчинення інкримінованих обвинуваченому злочинів, однак не стали тими, стримуючими факторами, які б могли запобігти їх вчиненню, у зв`язку з чим відповідні доводи апеляційної скарги обвинуваченого є неприйнятними.

Отже, приймаючи рішення про продовження обвинуваченому ОСОБА_5 строку тримання під вартою, суд першої інстанції повно та об`єктивно дослідив усі обставини, з якими закон пов`язує можливість продовження виняткового запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, врахував ступінь тяжкості інкримінованого обвинуваченому кримінального правопорушення, наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3 та 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, дані про особу обвинуваченого, при цьому дослідив належним чином матеріали провадження та навів в ухвалі достатні мотиви, з яких прийняв відповідне рішення.

Відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

При визначенні розміру застави, як альтернативного запобіжного заходу, суд першої інстанції правильно врахував, що ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні корисливих злочинів, а тому суд першої інстанції правильно вважав за необхідне визначити обвинуваченому заставу у розмірі, яка реально здатна буде забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого.

За змістом ст. 28 КПК, під час кримінального провадження кожна процесуальна дія або процесуальне рішення повинні бути виконані або прийняті в розумні строки. Розумними вважаються строки, що є об`єктивно необхідними для виконання процесуальних дій та прийняття процесуальних рішень. Розумні строки не можуть перевищувати передбачені цим Кодексом строки виконання окремих процесуальних дій або прийняття окремих процесуальних рішень.

Критеріями для визначення розумності строків кримінального провадження є, зокрема складність кримінального провадження, яка визначається з урахуванням кількості обвинувачуваних та кримінальних правопорушень, щодо яких здійснюється провадження, обсягу та специфіки процесуальних дій, необхідних для здійснення досудового розслідування тощо, поведінка учасників кримінального провадження тощо.

Так, ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні декількох різних кримінальних правопорушень, що об`єктивно потребує певного проміжку часу для здійснення повного та всебічного розгляду кримінального провадження, допиту усіх учасників кримінального провадження, дослідження певної кількості письмових доказів для ухвалення законного та обґрунтованого судового рішення, а тому, апеляційний суд вважає, що загальний строк утримання ОСОБА_5 під вартою не є надмірним.

Переконливих доводів, які б ставили під сумнів законність рішення суду в цій частині апеляційні скарги захисників не містять.

Будь-яких порушень КПК України при постановленні оскарженої ухвали судом апеляційної інстанції не встановлено, а тому за наслідками апеляційного розгляду колегія суддів вважає необхідним ухвалу суду залишити без змін, а апеляційні скарги захисника залишити без задоволення.

Керуючись ст. 404, 405, 408, 422-1 КПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_5 залишити без задоволення.

Ухвалу Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 02 серпня 2023 року про продовження строку застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_5 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2, 3 ст. 185 КК України, залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3