Справа № 204/8678/23
Провадження № 1-кп/204/1074/23
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 червня 2023 року м. Дніпро

Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в режимі відеоконференції кримінальне провадження № 0001624 внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 31 травня 2023 року за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Завадів Стрийського району Львівської області, громадянина України, неодруженого, військовослужбовця військової служби за призовом під час мобілізації на особливий період, старшого бойового медика 2 мінометної батареї 2 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 , у військовому званні «солдат», раніше не судимого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 402 КК України,

за участю: прокурора ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , обвинуваченого ОСОБА_3 ,

В С Т А Н О В И В:

18 квітня 2023 року солдат ОСОБА_3 разом з іншими військовослужбовцями військової частини НОМЕР_1 перебували за місцем тимчасового розташування 2 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 , розташованого у АДРЕСА_2 для подальшого проходження військової служби та виконання обов`язків військової служби за призначення щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, в тому числі у безпосередньому зіткненні з противником.

18 квітня 2023 року приблизно о 11 год. 00 хв., перебуваючи за місцем тимчасового розташування 2 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 , розташованого у АДРЕСА_2 , солдат ОСОБА_3 отримав законний усний наказ свого прямого начальника заступника командира батальйону з морально-психологічного забезпечення 2 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 майора ОСОБА_6 , що виданий на підставі бойового розпорядження командира військової частини НОМЕР_1 № 0223/ОКП/3213дск від 14 лютого 2023 року, про вибуття для ведення оборонного або наступального бою в напрямку АДРЕСА_3 , західна околиця АДРЕСА_4 , зайняття оборони на вказаному напрямку та ведення оборонного бою або наступального бою наявними вогневими засобами.

Отримавши зазначений наказ прямого начальника, солдат ОСОБА_3 злякався виконувати покладені на нього обов`язки з військової служби.

Продовжуючи свої злочинні дії, спрямовані на підрив установленого в Збройних Силах України порядку підлеглості і принципу єдиноначальності, солдат ОСОБА_3 , будучи військовослужбовцем військової служби за призовом під час мобілізації на особливий період та проходячи її на посаді старшого бойового медика 2 мінометної батареї 2 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 , в порушення вимог ст.ст. 17, 65 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст.ст. 6, 11, 16, 28, 29, 30, 31, 32, 35, 36, 37, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст. 3, 4, 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, діючи з прямим умислом, в умовах воєнного стану, з мотивів небажання виконувати свій конституційний обов`язок щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України у безпосередньому зіткненні з противником, 18 квітня 2023 року приблизно о 11 год. 00 хв., перебуваючи за місцем тимчасового розташування 2 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 , розташованого у АДРЕСА_2 , отримавши законний усний наказ свого прямого начальника заступника командира батальйону з морально-психологічного забезпечення 2 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 майора ОСОБА_6 , що виданий на підставі бойового розпорядження командира військової частини НОМЕР_1 № 0223/ОКП/3213дск від 14 лютого 2023 року, про вибуття для ведення оборонного або наступального бою в напрямку АДРЕСА_3 , західна околиця АДРЕСА_4 , зайняття оборони на вказаному напрямку та ведення оборонного бою або наступального бою наявними вогневими засобами, усно та відкрито відмовився виконати зазначений наказ начальника, чим підірвав бойову готовність та боєздатність підрозділу, що могло призвести до прориву російсько-окупаційними військами оборони Збройних Сил України на зазначеній ділянці оборони.

Умисні дії ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що виразилися в непокорі, тобто відкритій відмові виконати наказ начальника, в умовах воєнного стану, вірно кваліфіковано за ч. 4 ст. 402 КК України.

Під час підготовчого провадження між прокурором Донецької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони ОСОБА_4 , та обвинуваченим у даному кримінальному провадженні ОСОБА_3 , у присутності захисника ОСОБА_5 , уклали угоду про визнання винуватості, відповідно до якої ОСОБА_3 під час судового провадження беззастережно визнав свою винуватість у вчиненні інкримінованого йому кримінального провадження, щиро розкаятися, виконати призначене покарання, не вчиняти до закінчення проходження військової служби інших військових кримінальних правопорушень.

При укладанні угоди враховано ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, який раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, його щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, а також беззастережне визнання своєї винуватості, беручи до уваги інтереси суспільства, і відсутність обставин, передбачених ст. 67 КК України, що обтяжують покарання ОСОБА_3 , та інші обставини.

З урахуванням обставин кримінального провадження, особи обвинуваченого, наявність пом`якшуючих та відсутність обтяжуючих, наявність суспільного інтересу в забезпеченні швидшого досудового розслідування і судового провадження, сторони дійшли згоди, що за вчинення зазначеного вище кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 402 КК України, обвинуваченому слід призначити покарання із застосуванням ст. 69 КК України, перейшовши до іншого, більш м`якого виду покарання, не зазначеного в санкції ч. 4 ст. 402 КК України, зокрема покарання у виді 2 (двох) років позбавлення волі, які на підставі ст. 62 КК України замінити на 2 (два) роки тримання в дисциплінарному батальйоні військовослужбовців.

Перевіривши угоду про визнання винуватості на її відповідність вимогам чинного КПК України, суд прийшов до висновку, що зазначена угода в повному обсязі відповідає вимогам чинного законодавства, оскільки вона містить всі необхідні реквізити, визначені статтею 472 КПК України, зокрема, зазначення сторони, формулювання обвинувачення та його правова кваліфікація з зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, істотні для відповідного кримінального провадження обставини, беззастережне визнання обвинуваченим своєї винуватості у вчиненні кримінального правопорушення, узгоджене покарання та згода обвинуваченого на його призначення, наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені статтею 473 КПК України, наслідки невиконання угоди.

Відповідно до положень ч. 4 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої тяжкості, злочинів середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам.

При укладенні угоди про визнання винуватості прокурором враховані обставини, зазначені у ст. 470 КПК України, а саме ступінь сприяння ОСОБА_3 у проведенні кримінального провадження щодо нього, характер і тяжкість обвинувачення.

Як вбачається з пояснень обвинуваченого та доводів прокурора, захисника в суді, змісту угоди про визнання винуватості, вона укладена на добровільних засадах, ця угода не суперечить вимогам КПК України та інтересам суспільства, не порушує прав, свобод та інтересів сторін або інших осіб, відсутні відомості, що вона укладена через застосування насильства, примусу, погроз; у матеріалах провадження зафіксовані фактичні обставини вчиненого кримінального правопорушення, що дають об`єктивні підстави для визнання обвинуваченим винуватості у його скоєнні.

Суд, заслухавши доводи сторін кримінального провадження, переконався, що укладення угоди про визнання винуватості сторонами є добровільною та не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді про визнання винуватості. Судом з`ясовано, що будь-яких скарг обвинувачений ОСОБА_3 під час кримінального провадження не подавав.

Перевіривши угоду про визнання винуватості на відповідність вимогам КПК України та КК України, суд встановив, що кваліфікація дій обвинуваченого ОСОБА_3 за ч. 4 ст. 402 КК України є правильною. Кримінальне правопорушення, у вчиненні якого обвинувачений ОСОБА_7 визнав себе винним, відповідно до ст. 12 КК України є тяжким кримінальним правопорушенням, що в силу вимог ч. 4 ст. 469 КПК України передбачає можливість укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні.

Умови угоди про визнання винуватості відповідають інтересам суспільства, не порушують права, свободи та інтереси сторін і інших осіб.

За таких обставин, враховуючи пом`якшуючі обставини, а саме щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, відсутність обтяжуючих обставин, особу обвинуваченого, раніше не судимого, на обліку лікаря психіатра та лікаря нарколога не знаходиться, суд вважає за можливим затвердити укладену 07 червня 2023 року між прокурором Донецької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони ОСОБА_4 , та обвинуваченим ОСОБА_3 , у присутності захисника ОСОБА_5 , угоду про визнання винуватості та призначити обвинуваченому узгоджену міру покарання, відповідно до вимог ч. 1 ст. 475 КК України.

Процесуальні витрати та речові докази відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 374, 468-475 КПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

Затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 07 червня 2023 року між прокурором Донецької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони ОСОБА_4 , та обвинуваченим ОСОБА_3 , у присутності захисника ОСОБА_5 .

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 402 КК України, та призначити йому узгоджене сторонами покарання із застосуванням ст.ст. 69 КК України у вигляді 02 (двох) років позбавлення волі.

На підставі ст. 62 КК України замінити призначене покарання у вигляді 02 (двох) років позбавлення волі на покарання у вигляді 02 (двох) років тримання в дисциплінарному батальйоні військовослужбовців.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до набрання вироком законної сили залишити тримання під вартою в умовах гауптвахти ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Строк відбування покарання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відраховувати з моменту приведення вироку до виконання.

На підставі ст. 72 КК України зарахувати обвинуваченому ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строк попереднього ув`язнення у строк відбування покарання з 24 квітня 2023 року по день набрання вироком законної сили, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день тримання в дисциплінарному батальйоні військовослужбовців.

У разі невиконання затвердженої судом угоди про визнання винуватості прокурор має право звернутися до суду, який затвердив угоду, з клопотанням про скасування вироку протягом встановленого строку давності притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 402 КК України.

Згідно ч. 6 ст. 376 КПК України копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору, інші учасники судового провадження мають право отримати її після подачі до суду відповідної заяви.

Вирок може бути оскаржений до Дніпровського апеляційного суду протягом 30 днів з дня проголошення вироку, шляхом подачі апеляційної скарги через Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська, обвинуваченим, його захисником, з підстав, передбачених п.1 ч. 4 ст. 394 КПК України, а прокурором виключно з підстав, передбачених п. 2 ч. 4 ст. 394 КПК України.

Суддя ОСОБА_1