Справа №:755/9841/23
Провадження №: 1-кс/755/2013/23
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"11" липня 2023 р. м. Київ

Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

слідчого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні клопотання слідчого Дніпровського УП ГУНП у місті Києві ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, громадянина України, з повною середньою освітою, не одруженого, не працюючого, раніше не судимого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , у кримінальному провадженні, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0002496 від 10.07.2023 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України,

за участю учасників кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

підозрюваного ОСОБА_4 ,

ВСТАНОВИВ:

Слідчий Дніпровського УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_3 звернулася до суду із клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_4 . Клопотання погоджено з прокурором Дніпровської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_5 .

Клопотання мотивоване тим, що у провадженні СВ Дніпровського УП ГУНП в м. Києві знаходиться кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0002496 від 10.07.2023 року, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 09.07.2023 року близько 19:00, ОСОБА_4 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння у квартирі АДРЕСА_2 , на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин з ОСОБА_7 , діючи умисно, з метою заподіяння тяжких тілесних ушкоджень потерпілому, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи настання суспільно небезпечних наслідків, наніс кухонним ножом один удар у ліву нижню частину тулуба ОСОБА_7 , чим спричинив йому, згідно довідки № 130 виданої КНП «КМКЛ ШМД», тілесні ушкодження у вигляді: проникаючого колото-різаного поранення живота, з евентерацією виликого чепця та пораненням селезінки та великого чепця. Гемоперитоніум.

10.07.2023 року ОСОБА_4 було затримано в порядку ст. 208 КПК України. 10.07.2023 року ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України.

Слідчий зазначає, що наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_4 , інкримінованого йому правопорушення повністю підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме: рапортом від 10.07.2023 року; довідка КНП «КМКЛШМД» № 130; протоколом проведення обшуку від 10.07.2023 року; протоколом допиту свідка ОСОБА_8 від 10.07.2023 року; протоколом допиту свідка ОСОБА_9 від 10.07.2023 року; протоколом допиту підозрюваного ОСОБА_4 від 10.07.2023 року; протоколом слідчого експерименту за участі підозрюваного ОСОБА_4 від 10.07.2023 року; речовими доказами та іншими матеріалами кримінального провадження у своїй сукупності.

Також у клопотанні слідчий вказав, що на даний час існують ризики, а саме:

- п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України - підозрюваний ОСОБА_4 , перебуваючи на свободі, будучи обізнаним з санкцією статті, яка йому інкримінується, може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, оскільки ним вчинено тяжкий злочин, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 5 до 8 років;

- п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України - підозрюваний ОСОБА_4 , перебуваючи на свободі буде незаконно впливати на потерпілого та свідків у даному кримінальному провадженні, оскільки обізнаний про місця проживання останніх з метою схилити їх до дачі не правдивих показів у судовому засіданні;

- п. 4 ч. 1 ст. 177 КПК України - підозрюваний ОСОБА_4 , перебуваючи на свободі може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, а саме не з`являтися за викликами до слідчого для проведення слідчих та процесуальних дій;

-п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України - підозрюваний ОСОБА_4 , перебуваючи на свободі може вчинити інше кримінальне правопорушення.

В свою чергу, інші більш м`які запобіжні заходи не забезпечать належної процесуальної поведінки підозрюваного. У судовому засіданні прокурор підтримав клопотання та просив застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Захисник ОСОБА_4 - ОСОБА_6 у судовому засіданні заперечував проти застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Пояснив, що ризики, наведені у клопотанні, необґрунтовані, оскільки підозрюваний визнає свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, співпрацює з органом досудового розслідування, раніше не судимий, має міцні соціальні зв`язки, має проблеми із здоров`ям, а тому просив застосувати до підозрюваного більш м`який запобіжний захід, а саме домашній арешт.

Підозрюваний ОСОБА_4 у судовому засіданні підтримав думку захисника.

Стаття 192 КПК України передбачає право слідчого за погодженням з прокурором звернутися із клопотанням про застосування запобіжного заходу до особи, яку затримано без ухвали про дозвіл на затримання за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться орган досудового розслідування.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Згідно з ч. 1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

У рішенні ЄСПЛ «Клішин проти України» (№ 30671/04 від 23.02.2012 р.) вказано, що підстави для тримання під вартою мають бути підтверджені фактами. Так, у правовій позиції в справі ЄСПЛ «Хайредінов проти України» (Khayredinov v. Ukraine), заява №38 717/04, п. 28, від 14.10.2010 року), суд також встановлював, що п.3 ст. 5 Конвенції вимагає надання переконливого обґрунтування органами влади будь-якого періоду тримання під вартою, незалежно від того, наскільки коротким він є. Аргументи «за» і «проти» звільнення (з-під варти), включаючи ризик того, що обвинувачений може перешкоджати належному провадженню у справі, не повинні оцінюватись абстрактно (inabstracto), але мають підтверджуватися фактичними даними.

Відповідно до рішення ЄСПЛ у справі «Клішин проти України», наявність кожного ризику повинна носити не абстрактний, а конкретний характер та доводитися відповідними доказами. Як зазначено в п. 111-112 Рішення ЄСПЛ «Белеветський проти Росії» - обмеження розгляду клопотання про обрання, продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою лише переліком законодавчих (стандартних) підстав для його застосування без встановлення їх наявності та обґрунтованості до конкретної особи є порушенням п. 4 ст. 5 Конвенції.

Відповідно до вимог статті 178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: 1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; 3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; 4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; 5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; 6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого; 7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; 8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; 9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; 10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; 11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини; 12) ризик продовження чи повторення протиправної поведінки, зокрема ризик летальності, що його створює підозрюваний, обвинувачений, у тому числі у зв`язку з його доступом до зброї.

За правилами ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених ч.5 ст.176 цього Кодексу.

Дослідивши матеріали клопотання, заслухавши думку учасників процесу, слідчий суддя приходить до наступного.

Статтею 184 КПК України визначено, що клопотання слідчого, прокурора про застосування запобіжного заходу подається до місцевого загального суду, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться орган досудового розслідування, а в кримінальних провадженнях щодо злочинів, віднесених до підсудності Вищого антикорупційного суду, - до Вищого антикорупційного суду, і повинно містити: 1) короткий виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, в якому підозрюється або обвинувачується особа; 2) правову кваліфікацію кримінального правопорушення із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність; 3) виклад обставин, що дають підстави підозрювати, обвинувачувати особу у вчиненні кримінального правопорушення, і посилання на матеріали, що підтверджують ці обставини; 4) посилання на один або кілька ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу; 5) виклад обставин, на підставі яких слідчий, прокурор дійшов висновку про наявність одного або кількох ризиків, зазначених у його клопотанні, і посилання на матеріали, що підтверджують ці обставини; 6) обґрунтування неможливості запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні, шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів; 7) обґрунтування необхідності покладення на підозрюваного, обвинуваченого конкретних обов`язків, передбачених частиною п`ятою статті 194 цього Кодексу.

Копія клопотання та матеріалів, якими обґрунтовується необхідність застосування запобіжного заходу, надається підозрюваному, обвинуваченому не пізніше ніж за три години до початку розгляду клопотання. До клопотання додаються: 1) копії матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання; 2) перелік свідків, яких слідчий, прокурор вважає за необхідне допитати під час судового розгляду щодо запобіжного заходу; 3) підтвердження того, що підозрюваному, обвинуваченому надані копії клопотання та матеріалів, якими обґрунтовується необхідність застосування запобіжного заходу. Застосування запобіжного заходу до кожної особи потребує внесення окремого клопотання.

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Суду як джерело права.

Частиною 5 статті 9 КПК України визначено, що кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Судом було встановлено, що 10.07.2023 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002496 були внесені відомості про скоєння кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України.

Клопотання слідчого погоджене із прокурором Дніпровської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_5 , оформлене відповідно до вимог ст. 184 Кримінального процесуального кодексу України.

10.07.2023 року ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України

У судовому засіданні, на думку слідчого судді, на даний час встановлена наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_4 кримінального правопорушення, що підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме: рапортами працівників поліції від 09.07.2023 року та 10.07.2023 року; протоколом обшуку від 10.07.2023 року; постановою про визнання речових доказів від 10.07.2023 року; довідкою з КНП «КМКЛ ШМД» від 10.07.2023 року; протоколами допиту свідків від 10.07.2023 року; протоколом затримання особи від 10.07.2023 року; протоколом допиту підозрюваного від 10.07.2023 року; протоколом особистого обшуку від 10.07.2023 року; повідомленням про підозру від 10.07.2023 року та іншими матеріалами кримінального провадження в їх сукупності.

При цьому, слідчий суддя враховує, що поняття «обґрунтована підозра» не визначене в національному законодавстві, однак відповідно до вимог ч. 5 ст. 9 КПК України кримінальне процесуальне законодавство застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Так, відповідно до позиції Європейського суду з прав людини, відображеній у пункті 175 рішення від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», «термін «обґрунтована підозра» означає те, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року, п.32), те, що вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення (рішення у справі «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» від 28 жовтня 1994 року, «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року).

При розгляді даного клопотання слідчий суддя враховує положення п. 3 ст. 5 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини та практику Європейського суду з прав людини, відповідно до яких обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливо лише в передбачених законом випадках за встановленою законом процедурою, при цьому ризик переховування особи від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити, з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтвердити існування такого ризику.

У Рішенні ЄСПЛ «Александер Макаров проти Росії» зазначено, що національні органи влади зобов`язані проаналізувати особисті обставини особи докладніше та навести на користь тримання її під вартою конкретні підстави, підкріплені встановленими в судовому засіданні доказами.

Відповідно до ч. 3 ст. 176 КПК України слідчий суддя, суд відмовляє у застосуванні запобіжного заходу, якщо слідчий, прокурор не доведе, що встановлені під час розгляду клопотання про застосування запобіжних заходів обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених частиною першою цієї статті, не може запобігти доведеним під час розгляду ризику або ризикам.

Згідно з ч. 4 ст. 194 КПК України, якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Щодо обґрунтованості ризиків неналежного виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, то слід зазначити таке. Суд вважає обґрунтованим стороною обвинувачення ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, оскільки ОСОБА_4 , будучи обізнаним з санкцією статті, яка йому інкримінується, може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, оскільки ним ймовірно вчинено тяжкий злочин, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 5 до 8 років. Тому даний ризик є цілком реальним.

Суд вважає, що стороною обвинувачення обґрунтовано і ризик, передбачений п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, зважаючи на те, що згідно чинного законодавства суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання, ризик впливу існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом. А тому, враховуючи характер кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_4 , даний ризик є цілком реальним.

Крім того, суд вважає, що стороною обвинувачення не обґрунтовано ризики, передбачені п. 4 та п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, відповідно до ст. 178 КПК України слідчий суддя на підставі наданих матеріалів оцінює в сукупності всі обставини, у тому числі вагомість наявних доказів про ймовірність вчинення підозрюваним ОСОБА_10 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України; тяжкість покарання, що загрожує йому у разі визнання винуватим - позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років; його відношення до вчиненого - вину визнає, співпрацює зі слідством; вік та стан здоров`я підозрюваного на час розгляду клопотання (54 роки, має проблеми із здоров`ям); міцність соціальних зв`язків - має цивільну дружину; репутацію підозрюваного -раніше не судимий; майновий стан. Такі обставини дають підстави слідчому судді застосувати до підозрюваного більш м`який запобіжний захід, ніж той, що зазначений у клопотанні.

Так, у судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_4 має постійне місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 .

За таких обставин, на підставі викладеного, слідчий суддя вважає, що слідчим в клопотанні та прокурором в судовому засіданні належним чином не доведено підстави необхідності застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_4 , а тому клопотання задоволенню не підлягає, при цьому слідчий суддя вважає за необхідне застосувати до підозрюваного запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, який на даний час забезпечить належну процесуальну поведінку підозрюваного та виконання ним покладених на нього процесуальних обов`язків.

Крім того, одночасно з цим, слідчий суддя вважає за необхідне покласти на ОСОБА_4 відповідні обов`язки згідно з положеннями ч. 5 ст. 194 КПК України.

За таких обставин, керуючись вимогами ст. 5 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, ст. ст. 1-2, 7-29, 131, 132, 176-179, 184, 193, 194, 199, 309, 310 КПК України, слідчий суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні клопотання слідчого Дніпровського УП ГУНП у місті Києві ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до підозрюваного ОСОБА_4 -відмовити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту у межах строку досудового розслідування, тобто до 07 вересня 2023 року, за адресою: АДРЕСА_1 .

Заборонити ОСОБА_4 залишати житло за адресою: АДРЕСА_1 , цілодобово, за виключенням випадків необхідності отримання невідкладної медичної допомоги, а також прибуття до місць укриття чи бомбосховищ.

Зобов`язати ОСОБА_4 прибувати за кожною вимогою до суду, слідчого, прокурора, та у відповідності до ч. 5 ст. 194 КПК України покласти наступні обов`язки: не відлучатись за межі міста Києва без дозволу слідчого, прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну місця свого проживання та/або місця роботи; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Роз`яснити ОСОБА_4 , що в разі невиконання покладених на нього обов`язків, до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід; працівники органу внутрішніх справ з метою контролю за поведінкою підозрюваного, який перебуває під домашнім арештом, мають право з`являтися в житло цієї особи, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього зобов`язань.

Звільнити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з-під варти в залі суду.

Ухвалу про обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту передати через прокурора для виконання органу внутрішніх справ за місцем проживання підозрюваного та зобов`язати останніх негайно поставити його на облік і повідомити про це суд.

Контроль за виконанням ухвали покласти на прокурора Дніпровської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_5 .

Копію ухвали про застосування запобіжного заходу вручити підозрюваному негайно після її оголошення та довести до відома виконавців.

Будь-які твердження чи заяви підозрюваного, зроблені під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу, не можуть бути використані на доведення його винуватості у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, або у будь-якому іншому правопорушенні.

Ухвала слідчого судді щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення та може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Повний текст ухвали буде проголошено 13 липня 2023 року о 11 годині 30 хвилин.

Слідчий суддя ОСОБА_1