ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/1659/23 Справа № 185/7875/21 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 липня 2023 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

з секретарем ОСОБА_5

за участю прокурорів ОСОБА_6 , ОСОБА_7

потерпілого ОСОБА_8

обвинуваченої ОСОБА_9

захисника ОСОБА_10 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Дніпрі матеріали кримінального провадження № 0000587 за апеляційною скаргою потерпілого ОСОБА_8 , поданого на вирок Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 23.02.2022 року, яким

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка народилася в с. Миколаївка, Петропавлівського району, Дніпропетровської області, громадянки України, вдову, з середньотехнічною освітою, має на утриманні малолітнього сина ОСОБА_11 ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка зареєстрована та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судима,

визнано винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України із призначенням їй покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років, із позбавленням права керування транспортними засобами строком на 3 (три) роки.

На підставі ст.75 КК України ОСОБА_9 звільнена від відбування основного покарання з випробуванням з іспитовим строком 3 (три) роки та покладені на неї обов`язки, передбачені п.п. 1, 2 ч. 1 та п. 2 ч. 2 ст. 76 КК України: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Цивільний позов про стягнення матеріальної шкоди у розмірі 18 034 грн. 00 коп. з Акціонерного товариства «Страхова компанія «Країна» та матеріальної шкоди у розмірі 53 612 грн. 00 коп. і моральної шкоди у розмірі 500 000 грн. з обвинуваченої ОСОБА_9 , заявлений потерпілим ОСОБА_8 - задоволений частково.

Стягнуто з ОСОБА_9 на користь потерпілого ОСОБА_8 в рахунок відшкодування моральної шкоди грошові кошти в розмірі 300 000 грн.

У іншій частині позовних вимог відмовлено

Стягнуто з ОСОБА_9 на користь держави 14 416 грн. 08 коп. в рахунок відшкодування процесуальних витрат.

Доля речових доказів вирішена у відповідності із ст.100 КПК України,

встановила:

Вироком суду встановлено, що 07 серпня 2021 року приблизно о 16 годині 45 хвилини, керуючи технічно справним автомобілем «Volkswagen Passat» реєстраційний номер НОМЕР_1 , який згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 належить ОСОБА_12 , рухалася по правій смузі автодороги М 04 «Знам`янка-Луганськ-Ізварине», яка на даній ділянці проходить через населений пункт село Богуслав, позначений дорожнім знаком 5.47 Правил дорожнього руху, у Павлоградському районі Дніпропетровської області, від міста Донецька в напрямку міста Павлограда.

К вказаний час попереду автомобіля «Volkswagen Passat» реєстраційний номер НОМЕР_1 в попутному напрямку по тій же смузі автодороги М 04 «Знам`янка-Луганськ-Ізварине» рухався автомобіль «Chevrolet Lacetti» реєстраційний номер НОМЕР_3 під керуванням водія ОСОБА_13 1994 року народження.

В цей же час в зустрічному напрямку вищевказаним транспортним засобам по правій частині асфальтованого узбіччя свого напрямку руху автодороги М 04 «Знам`янка-Луганськ-Ізварине», яка на даній ділянці проходить через село Богуслав у Павлоградському районі Дніпропетровської області від міста Павлограда в напрямку міста Донецька рухався електровелосипед «Rover Vortex Vent» під керуванням велосипедиста ОСОБА_14 , 1963 року народження.

В цей час, тобто 07 серпня 2021 року приблизно о 16 годині 45 хвилини рухаючись через село Богуслав у Павлоградському районі Дніпропетровської області, проїхавши перехрестя з провулком Партизанським та повз дорожнього знаку 1.23.1 Правил дорожнього руху водій автомобіля «Chevrolet Lacetti» реєстраційний номер НОМЕР_3 ОСОБА_15 ввімкнувши покажчик лівого повороту почав виконувати маневр обгону мікроавтобуса «Mercedes Benz Sprinter» реєстраційний номер НОМЕР_4 під керуванням невстановленого водія, який рухався в попутному напрямку по правій смузі авто дороги М04 «Знам`янка-Луганськ-Ізварине», при цьому виїхав на зустрічну смугу руху збільшуючи швидкість керованого автомобіля.

Під час перебування автомобіля «Chevrolet Lacetti» реєстраційний номер НОМЕР_3 у маневрі обгону, водій автомобіля «Volkswagen Passat» реєстраційний номер НОМЕР_1 ОСОБА_9 також почала виконувати маневр обгону мікроавтобуса «Mercedes Benz Sprinter» реєстраційний номер НОМЕР_4 під керуванням невстановленого водія, при цьому, збільшуючи швидкість керованого транспортного засобу виїхала на зустрічну смугу руху.

Далі, продовжуючи рух по зустрічній смузі руху зі швидкістю не менше ніж 84 км/год, водій автомобіля «Volkswagen Passat» реєстраційний номер НОМЕР_1 ОСОБА_9 проявляючи кримінальну протиправну недбалість, не діяла таким чином, щоб не наражати на небезпеку життя і здоров`я громадян, не маючи будь-яких перешкод технічного і фізичного характеру для безпечного руху, проявляючи крайню неуважність до дорожньої обстановки, за наявності об`єктивної й реальної можливості спостерігати за рухом транспортних засобів у зустрічному напрямку, перед зміною напрямку руху не переконалася, що це буде безпечним та не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, виїхала на ліве узбіччя автодороги М04 «Знам`янка-Луганськ-Ізварине» по якому продовжила рух збільшуючи швидкість і випереджаючи автомобіль «Chevrolet Lacetti» з лівого боку, внаслідок чого допустила зіткнення правою передньою частиною керованого автомобіля «Volkswagen Passat» реєстраційний номер НОМЕР_1 з передньою частиною електровелосипеда «Rover Vortex Vent» під керуванням велосипедиста ОСОБА_14 , який в цей час рухався в зустрічному напрямку по лінії горизонтальної дорожньої розмітки 1.2 Правил дорожнього руху.

Після зіткнення з електровелосипедом «Rover Vortex Vent», водій ОСОБА_9 намагаючись повернутися з лівого узбіччя на проїзну частину автодороги М 04 «Знам`янка-Луганськ-Ізварине» допустила подвійне зіткнення правою бічною частиною автомобіля «Volkswagen Passat» реєстраційний номер НОМЕР_1 з лівою бічною частиною автомобіля «Chevrolet Lacetti» реєстраційний номер НОМЕР_3 .

Своїми діями водій ОСОБА_9 грубо порушила вимоги п.п. 1.3, 1.5, 2.3 б), 10.1 Правил дорожнього руху, в яких вказано:

- п. 1.3: «Учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих правил, а так само бути взаємно ввічливими»;

- п. 1.5: «Дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків»;

- п. 2.3 б): «Для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, і стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування ним у дорозі»;

- п. 10.1: «Перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху».

Порушення п. 10.1 Правил дорожнього руху з технічної точки зору, знаходиться в причинному зв?язку з настанням події даної дорожньо-транспортної пригоди, внаслідок якої ОСОБА_14 спричинено наступні тілесні ушкодження:зовнішні: забійні рани та садна голови в лобній області справа та на підборідді справа, садна в області правого плечового суглобу, садна в області правої половини грудної клітини та живота, синці передньої черевної стінки, забійна рана в паховій області зліва, забійні рани середньої та нижньої третини правого стегна по передньо-зовнішній поверхні, забійна рана верхньої третини правої гомілки по передній поверхні, забійна рана в середній третині лівої гомілки по внутрішній поверхні, відкритий перелом середньої третини правої стегнової кістки, садна тильної поверхні пальців лівої стопи;внутрішні: крововиливи в м`які покрови голови тім`яно-потиличної області зліва лобно-тім`яної справа, субарахноїдальні крововиливи в лобній, скроневій, потиличній долях лівої півкулі, потиличній долі правої півкулі з боку випуклої поверхні головного мозку з переходом на основу головного мозку та півкулі мозочку, крововиливи біля судинного жучка серця, плями «Мінакова», крововиливи біля коренів легень, розрив верхньої долі лівої легені, множинні двосторонні перелом ребер справа 2-8 ребра по передньо-пахвинній лінії та 3-5 ребер справа по білягрудинній лінії, двосторонній гемоторакс (зліва - 500 мл, справа - 700 мл), розриви правої долі печінки, розриви селезінки, гемоперитонеум (500 мл), поперечний перелом грудного відділу хребта між 9 та 10 хребцями. Вищеописані тілесні ушкодження утворились прижиттєво від дії тупих твердих предметів (предмету), які діяли по ударному механізму з великою силою з місцем прикладання діючої сили в вищезазначені області та можливо при ударі об такі, та такими предметами могли бути виступаючі частини рухаючогося автомобіля з послідуючим падінням та ударом об дорожнє покриття. Враховуючи морфологічні ознаки виявлених у ОСОБА_14 тілесних ушкоджень, вони могли утворитися безпосередньо перед настанням смерті, тобто давність їх утворення може відповідати, даті, вказаній в постанові про призначення судово-медичної експертизи, тобто 07 серпня 2021 року. Згідно трупних явищ, виявлених при експертизі трупу, смерть ОСОБА_14 настала більш ніж за 48 годин до початку проведення розтину. Тілесні ушкодження у вигляді сумісної тупої травми голови, грудної клітини, живота, субарахноїдальних крововиливів, крововиливів біля коренів легень, розриву лівої легені, множинних переломів ребер справа, двостороннього гемотораксу (зліва - 500 мл, справа - 700 мл), крововиливу біля кореня серця, розриву правої долі печінки та селезінки, гемоперитонеуму (500 мл), перелому грудного відділу хребта з розривом спинного мозку, відкритого перелому правого стегна за своїм характером відносяться до тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпечності для життя в момент спричинення та як такі, що призвели до смерті потерпілого, згідно п.2.1.1 а), п.2.1.2. «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» наказ № 6 «Про розвиток та вдосконалення судово-медичної служби України» від 17 січня 1995 року, та перебувають в прямому причинно-наслідковому зв`язку з настанням смерті.

Смерть ОСОБА_14 настала на місці дорожньо-транспортної пригоди, від сумісної тупої травми голови, грудної клітини, живота, субарахноїдальні крововиливи, крововиливи біля коренів легень, розрив лівої легені, множинні переломи ребер справа, двосторонній гемоторакс (зліва - 500 мл, справа - 700 мл), крововилив біля кореня серця, розрив правої долі печінки та селезінки, гемоперитонеум (500 мл), перелом грудного відділу хребта з розривом спинного мозку, відкритий перелом правого стегна та ускладнилась травматичним шоком, що й зумовило безпосередню причину смерті.

Дії ОСОБА_9 кваліфіковано за ч. 2 ст. 286 КК України, як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинили смерть потерпілого.

У поданій апеляційній скарзі потерпілий ОСОБА_8 , не оспорюючи правильність встановлених судом та викладених у вироку обставин скоєння ОСОБА_9 кримінального правопорушення, правової кваліфікації її дій за ч.2 ст.286 КК України, просить вирок суду скасувати у частині призначеного покарання та ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_9 покарання за ч.2 ст.286 КК України у вигляді позбавлення волі строком на 5 років, із позбавленням права керування транспортними засобами строком на 3 роки. Крім того, потерпілий наполягає на стягненні з ОСОБА_9 заявленого ним цивільного позову у повному обсязі, стягнувщи з неї 500 000 грн у рахунок відшкодування моральної шкоди.

Вважає, що призначене ОСОБА_9 покарання не відповідає тяжкості вчиненого нею кримінального правопорушення та особі обвинуваченої внаслідок його м`якості та безпідставності звільнення від відбування покарання.

Апелянт звертає увагу, що ОСОБА_9 , на його думку не розкаялась у скоєному, оскільки, визнала провину лише під час судових дебатів під час розгляду справи у суді першої інстанції, не надавала матеріальної допомоги і розмір моральної шкоди не визнавала.

Суд першої інстанції необґрунтовано, на думку потерпілого, частково задовольнив його цивільний позов, стягнувши із обвинуваченої лише 300 000 грн моральної шкоди. Він та його родина знаходяться у пригніченому стані після смерті батька і відновлення звичного способу життя потребує допомоги психолога.

Під час апеляційного перегляду:

- потерпілий ОСОБА_8 підтримав свою апеляційну скаргу у повному обсязі, наполягав на призначенні обвинуваченій ОСОБА_9 покарання за ч.2 ст.286 КК України у вигляді позбавлення волі строком на 5 років, із позбавленням її права керування транспортними засобами на 3 роки. Вважав, що ОСОБА_9 може відбувати таке покарання, а піклування за її дитиною може здійснювати або держава, або інші члени родини. Під час судових дебатів потерпілий наполягав на призначенні ОСОБА_9 більш суворого покарання, фактично відмовившись від заявленого позову із проханням його «анулювання»;

- прокурор ОСОБА_7 просила залишити апеляційну скаргу потерпілого без задоволення, а вирок суду - без змін;

- обвинувачена ОСОБА_9 та її захисник ОСОБА_10 також просили залишити вирок суду без змін, а апеляційну скаргу потерпілого - без задоволення.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення сторін, перевіривши матеріали кримінального провадження у межах поданої апеляційної скарги, проаналізувавши додатково надані сторонами матеріали, обговоривши наведені у скарзі доводи, колегія суддів дійшла такого висновку.

Відповідно до вимог ст. 404 КПК України суд переглядає судові рішення суду першої інстанції у межах апеляційної скарги.

Зважаючи на те, що потерпілим у поданій апеляційній скарзі не оскаржуються обставини вчинення ОСОБА_9 кримінального правопорушення, як вони викладені у вироку суду, правильність наданої правової кваліфікації дій обвинуваченої за ч.2 ст.286 КК України, то апеляційний суд вирок у цій частині не переглядає.

Відповідно до ст.65 КК України суд призначає покарання у межах, встановлених у санкції статті (частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Якщо суд, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, кримінальне правопорушення, пов`язане з корупцією, кримінальне правопорушення, передбачене статтями 403, 405, 407, 408, 429 цього Кодексу, вчинене в умовах воєнного стану чи в бойовій обстановці, порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, катування, передбачене частиною третьою статті 127 цього Кодексу, при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Як убачається із змісту оскаржуваного вироку, суд під час призначення покарання для ОСОБА_9 врахував характер та ступінь суспільної небезпеки вчиненого ОСОБА_9 уперше кримінального правопорушення, яке є необережним тяжким, відшкодування обвинуваченою у повному обсязі спричиненої матеріальної шкоди, знаходження на утриманні неповнолітньої дитини - сина ОСОБА_11 , 2009 року народження.

Зважуючи на викладені у постанові ККС ВС від 15.03.2023 року обставини щодо не з`ясування апеляційним судом вагомості соціальних зв`язків ОСОБА_9 , колегія суддів додатково встановила, що ОСОБА_9 є вдовою та єдиною особою, яка повністю утримує неповнолітнього сина - ОСОБА_11 , 2009 року народження, який є школяром. Крім того, ОСОБА_9 одноособово утримує ще одну дитину - доньку, яка досягла 18 річного віку та навчається на 1 курсі Запорізького медичного інституту, не має самостійного джерела прибутку, що унеможливлює утримання нею молодшого брата у разі призначення їх матері покарання, пов`язаного із позбавленням волі, у період воєнного стану.

Обвинувачена повністю відшкодувала потерпілому ОСОБА_8 завдану матеріальну шкоду і цю обставину не заперечував під час апеляційного розгляду сам потерпілий.

Крім того, колегія суддів встановила, що обвинувачена намагалась відшкодовувати ОСОБА_8 частинами грошові кошти у рахунок моральної шкоди (30 000 та 90 000 грн відповідно до наданих копій фінансових чеків), але, потерпілий відмовився отримувати таке відшкодування і про це підтвердив під час апеляційного розгляду, пояснюючи такі дії наміром отримати від обвинуваченої одноразову суму відшкодування 500 000 грн.

Перевіривши матеріали судового провадження, колегія суддів встановила, що ОСОБА_9 заявляла про своє щиросердне каяття під час розгляду справи як у суді першої інстанції, так і під час обох апеляційних переглядів матеріалів кримінального провадження.

Зазначена вище сукупність обставин, а також висловлена позиція представника державного обвинувачення надає підставу колегії суддів вважати призначене судом першої інстанції ОСОБА_9 покарання таким, що відповідає тяжкості вчиненого нею кримінального правопорушення, характеристиці особи та є у даному випадку необхідним і достатнім для виправлення особи та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень.

Крім того, апеляційний суд не знаходить підстав і для задоволення вимог потерпілого щодо повного задоволення заявленого ним позову у розмірі 500 000 грн у рахунок відшкодування моральної шкоди, оскільки, судом першої інстанції було належним чином враховано всі обставини кримінального правопорушення, його наслідки для потерпілого і обсяг заподіяних йому моральних страждань і ґрунтовно вирішив стягнути з ОСОБА_9 на користь потерпілого 300000 грн.

Крім того, колегія суддів врахувала, що АТ «Страхова компанія «Країна» виконані умови поліса обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності і потерпілому у рахунок відшкодування моральної шкоди відшкодовано 105564 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст.405,407,418,419 КПК України, колегія суддів, -

ухвалила:

Вирок Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 23.02.2022 року щодо ОСОБА_9 за ч.2 ст.286 КК України - залишити без змін, а апеляційну скаргу потерпілого ОСОБА_8 - без задоволення.

Ухвала суду апеляційної інстанції є остаточною, але, може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду, протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення.

Судді

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4