Справа № 191/2923/23
Провадження № 1-в/191/226/23
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 вересня 2023 року м. Синельникове

Синельниківський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

представника ДУ «Синельниківська

виправна колонія (№94)» ОСОБА_4 ,

засудженого ОСОБА_5 ,

захисника адвоката ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції подання начальника Державної установи «Синельниківська виправна колонія (№94)» про застосування заходу стягнення до осіб, позбавлених волі, у виді переведення засудженого ОСОБА_5 до приміщення камерного типу,

ВСТАНОВИВ:

30.06.2023 року до Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області надійшло подання начальника Державної установи «Синельниківська виправна колонія (№94)» про застосування заходу стягнення до осіб, позбавлених волі, у виді переведення засудженого до приміщення камерного типу відносно ОСОБА_5 строком на один місяць.

Подання обґрунтовується тим, що засуджений ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Торез Донецької області, громадянин України, який має базову загальну середню освіту, до арешту не працював, проживав за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимий:

1) 30.03.1999 року Торезьким міським судом Донецької області за ч.2 ст.206, ч.2 ст.141, ч.3 ст.193, ч.1 ст.42 КК України до трьох років шести місяців позбавлення волі із конфіскацією частини майна. Звільнений 07.06.2000 року умовно-достроково на невідбутий строк два роки один місяць тринадцять днів;

2) 20.09.2001 року Торезьким міським судом Донецької області за ч.2 ст.306, ст.43 КК України до трьох років позбавлення волі. Звільнений 06.02.2004 року умовно-достроково на невідбутий строк сім місяців двадцять один день;

3) 10.10.2005 року Антрацитівським районним судом Луганської області за ч.4 ст.187, п.п.6, 12 ч.2 ст.115, ст.70 КК України до п`ятнадцяти років позбавлення волі з конфіскацією майна. Звільнений 19.10.2018 року по відбуттю строку покарання.

Зараз ОСОБА_5 відбуває покарання за вироком Дніпровського районного суду м. Києва від 03.11.2020 року, яким його засуджено за ч.2 ст.186 КК України до чотирьох років позбавлення волі.

З 25.04.2023 року ОСОБА_5 відбуває покарання в Державній установі «Синельниківська виправна колонія (№ 94)».

За час відбування покарання характеризується негативно, має 49 стягнень, з них десять стягнень за різні порушення установленого порядку відбування покарання, три рази поміщався до дисциплінарного ізолятора. Стягнення не зняті та не погашені, заохочень не має. Перебуває на обліку, як злісний порушник установленого порядку відбування покарання.

25.06.2023 року приблизно о 16:10 годині молодшим інспектором ВНтаБ ОСОБА_7 , спільно з молодшим інспектором ВНтаБ ОСОБА_8 під час проведення вечірньої поіменної поведінки засуджених відділення СПС №2, у строю вказаного відділення було виявлено відсутність засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який розшукувався протягом 2-3 хвилин та був виявлений у розташуванні свого відділення. На зроблене зауваження останній не відреагував, почав висловлювати невдоволення режимом утримання, виражався нецензурною лайкою в бік адміністрації установи, зокрема, словами, що принижують людську честь та гідність. За вказаним фактом засудженого ОСОБА_5 було супроводжено до чергової частини та запропоновано надати письмове пояснення, але надавати пояснення останній відмовився в категоричній формі, про що було складено відповідний акт.

У судовому засіданні представник колонії та прокурор просили подання задовольнити, пославшись на викладені у ньому факти та норми права.

Засуджений свою провину визнав, не заперечував проти задоволення подання, просив встановити мінімальний строк тримання його у приміщенні камерного типу.

Захисник підтримала думку засудженого.

Заслухавши думку учасників провадження, дослідивши матеріали подання, суд приходить до наступного.

Відповідно до ст.131-1 КВК України, дисциплінарним проступком особи, яка відбуває покарання у виді позбавлення волі, є протиправне, винне діяння (дія або бездіяльність), що посягає на встановлений порядок у сфері виконання покарань, вчинене цією особою. Персонал установи виконання покарань зобов`язаний довести наявність у діях чи бездіяльності особи, яка відбуває покарання у виді позбавлення волі, усіх ознак дисциплінарного проступку. Відсутність таких ознак виключає застосування до особи, яка відбуває покарання у виді позбавлення волі, заходів стягнення.

Згідно ч. 3 ст. 107 КВК України та абз. 2 п. 3 Розділу 2 Правил внутрішнього розпорядку установ виконання покарань, засуджені зобов`язані дотримуватися норм, які визначають порядок і умови відбування покарання, розпорядок дня колонії, правомірних взаємовідносин з іншими засудженими, персоналом колонії та іншими особами.

Враховуючи вищевикладене та проаналізувавши в сукупності пояснення представника установи виконання покарань, письмові документи, долучені до подання, суд вважає обґрунтованим твердження адміністрації колонії щодо порушення засудженим правил внутрішнього розпорядку та наявності в його діях складу дисциплінарного правопорушення.

Відповідно до ч.1 ст.134 КВК України, при призначенні заходів стягнення враховуються причини, обставини і мотиви вчинення порушення, поведінка засудженого до вчинення проступку, кількість і характер раніше накладених стягнень, а також пояснення засудженого щодо суті проступку. Стягнення, що накладаються, мають відповідати тяжкості і характеру проступку засудженого. Стягнення може бути накладене лише на особу, яка вчинила проступок, і не пізніше десяти діб з дня виявлення проступку, а якщо у зв`язку з проступком проводилась перевірка, то з дня її закінчення, але не пізніше шести місяців з дня вчинення проступку ч. 3 ст. 134 КВК України.

Крім того, відповідно до ч. 9 ст. 134 КВК України, стягнення у виді переведення засудженого до приміщення камерного типу (одиночної камери) накладається в разі безуспішного застосування інших заходів впливу.

Беручи до уваги кількість раніше накладених на засудженого ОСОБА_5 дисциплінарних стягнень, які є не знятими і не погашеними, в тому числі у виді поміщення до ДІЗО, та відсутність позитивних змін у його поведінці та ставленні до своїх обов`язків, суд приходить до висновку про наявність підстав для застосування до нього такого крайнього заходу, як переведення до приміщення камерного типу.

Водночас, з урахуванням того, що ОСОБА_5 свою провину визнав та усвідомив невідворотність накладення стягнення, подання про застосування такого заходу стягнення, як переведення до приміщення камерного типу, відносно засудженого вперше вноситься, суд вважає за можливе частково задовольнити подання та обмежитись стягненням у вигляді переведення до приміщення камерного типу строком на п`ятнадцять днів.

Керуючись ст. ст. 131-1 - 135 КВК України, ст.ст.537, 539 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Подання начальника Державної установи «Синельниківська виправна колонія (№94)» про застосування заходу стягнення до осіб, позбавлених волі, у виді переведення засудженого ОСОБА_5 до приміщення камерного типу задовольнити частково.

Застосувати до засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , захід стягнення у вигляді переведення до приміщення камерного типу строком на п`ятнадцять днів.

В іншій частині подання - відмовити.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом семи днів з дня її оголошення.

Оскарження даної ухвали зупиняє її виконання.

Повна ухвала проголошена 08.09.2023 року о 15.05 годині.

Суддя ОСОБА_1