печерський районний суд міста києва
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 серпня 2023 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 ,

при секретарі судових засідань ОСОБА_2 ,

за участі сторін кримінального провадження:

підозрюваного ОСОБА_3 , процесуального керівника у кримінальному провадженні - прокурора ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Києві у залі суду клопотання старшого слідчого в особливо важливих справах Головного слідчого управління Національної поліції України ОСОБА_5 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваного у кримінальному провадження № 0000579 від 28 червня 2022 року ОСОБА_3 ,

ВСТАНОВИВ:

14.08.2023 старший слідчий в особливо важливих справах Головного слідчого управління Національної поліції України ОСОБА_6 , за погодженням прокурора першого відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення управління нагляду за додержанням законів у сфері протидії організованій злочинності Департаменту нагляду за додержанням законів Національною поліцією України та органами, які ведуть боротьбу з організованою злочинністю, Офісу Генерального прокурора ОСОБА_4 , звернувся до слідчого судді в межах кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000579 від 28.06.2022, з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Клопотання обґрунтовує тим, що Головним слідчим управлінням НП України розслідується кримінальне провадження за № 0000579 від 28.06.2022 за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 201-2, ч. 2 ст. 289 за фактами незаконного використання з метою отримання прибутку гуманітарної допомоги, благодійних пожертв або безоплатної допомоги та незнаного заволодіння транспортними засобами.

Процесуальне керівництво у вказаному кримінальному провадженні здійснюється прокурорами Офісу Генерального прокурора.

Суть підозри сторона обвинувачення обґрунтовує наступним.

Досудовим розслідуванням встановлено, що у ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у точно не встановлені досудовим розслідуванням час та місці, достовірно розуміючи, що у зв`язку із збройною агресією рф, Збройні сили України мають потребу в отриманні гуманітарної допомоги у вигляді транспортних засобів, виник злочинний умисел, направлений на повторне незаконне заволодіння шляхом обману власників, транспортними засобами, які можуть бути ввезені на митну територію України в якості гуманітарної допомоги для потреб Збройних сил України, без сплати митних платежів.

Своїми умисними діями ОСОБА_3 , спричинив потерпілому ОСОБА_7 матеріальну шкоди на суму у 249 770, 00 гривень, що становить понад сто неоподаткованих мінімумів доходів громадян.

Потерпілому ОСОБА_8 було спричинено матеріальну шкоду на загальну суму 252 690, 00 гривень, що становить понад сто неоподаткованих мінімумів доходів громадян.

Потерпілому ОСОБА_9 ОСОБА_3 спричинено матеріальну шкоди на загальну суму у 180 113,3 гривень, що становить понад сто неоподаткованих мінімумів доходів громадян.

Обґрунтовуючи клопотання слідчий вважає наявними підстави для застосування до підозрюваного ОСОБА_3 , який підозрюється у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, з метою запобігання спробам останнього вчинити дії, передбачені ст.177 КПК України , а саме:

1. ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України - переховування від органів досудового розслідування та суду, обґрунтовується тим, що у ОСОБА_3 є паспорт громадянина України для виїзду за кордон, у зв`язку з чим він матиме можливість виїхати за межі України через систему «Шлях».

Окрім вказаного, встановлено, що ОСОБА_3 неодноразово змінював свої анкетні дані. Так, ОСОБА_3 станом на 28.07.2013 являвся ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . У свою чергу, ОСОБА_11 , 29.07.2013 змінив свої анкетні дані на ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Надалі, 26.08.2016 ОСОБА_12 , змінив свої анкетні дані на ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . У подальшому, 31.08.2018 ОСОБА_12 змінив свої анкетні дані на ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та 22.10.2021 ОСОБА_13 змінив свої анкетні дані на ОСОБА_3 , які станом на теперішній час є дійсними. Можливість зміни анкетних даних сприятиме ОСОБА_13 в переховуванні від органів досудового розслідування та суду.

Відповідно до ст. 12 КК України злочини, у вчиненні яких підозрюється ОСОБА_3 , а саме, ч. 2 ст. 289 КК України, є тяжкими, і передбачає можливість призначення покарання на строк до восьми років з конфіскацією майна.

Тобто, у разі визнання ОСОБА_3 винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 289 КК України, йому загрожує покарання до 8 років позбавлення волі, з конфіскацією майна, а тому, усвідомлюючи тяжкість та невідворотність покарання, що загрожує йому, в разі визнання винуватим у їх вчиненні, ОСОБА_3 може переховуватись від органів досудового розслідування та суду.

2. ризик, передбачений п. 2 ч. 1 ст. 177 КПК України - знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, обґрунтовується тим, що органом досудового розслідування виявлено та вилучено тільки три із п`яти транспортних засоби, якими у незаконний спосіб заволодів ОСОБА_3 . Після повідомлення про підозру, ОСОБА_3 , може вчинити активні дії щодо приховування решти незаконно отриманих транспортних засобів та осіб, які ними користуються.

3. ризик, передбачений п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України - незаконний вплив на свідка в даному кримінальному провадженні обґрунтовується тим, що ОСОБА_3 являється діючим військовослужбовцем, який має доступ до вогнепальної зброї, а також є інструктором із бойової армійської системи та володіє навичками застосування заходів фізичного впливу. Зазначені обставини в сукупності мають реальний вплив на надання свідками та потерпілими в неправдивих показань в судовому судові засідання чи під час продовження досудового розслідування.

У свою чергу, ОСОБА_3 08.08.2023 вручено повідомлення про підозру та відповідно до отриманого статусу останній отримав можливість знайомитися з матеріалами кримінального провадження.

З урахування вказаної обставини, ОСОБА_3 перебуваючи поза межами установи попереднього ув`язнення, усвідомлюючи невідворотність покарання, маючи в розпорядженні персональні дані, засоби зв`язку та місце проживання свідків і потерпілих намагатиметься вплинути на них з метою їх подальшої не явки у судові засідання чи надання показів відмінних раніше наданим.

Ризик передбачений п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України - вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, так ОСОБА_3 , є обвинувачем у кримінальному провадженні № 0008540 за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 185 КК України. Обвинувальний акт відносно ОСОБА_3 та ОСОБА_14 перебуває на розгляді слідчого судді Кіровського районного суду м. Кіровограда.

Окрім вказаного, відповідно до відомостей отриманих із Департаменту інформаційно-аналітичної підтримки Національної поліції України встановлено, що гр. ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (анкетні дані ОСОБА_3 з народження) неодноразово судимий за вчинення корисливих злочинів, а саме:

21.04.2004 Кіровським районним судом м. Донецьк за ч. 3 ст. 355 КК України на 4 роки позбавлення волі на підставі ст. ст. 75, 76 КК України звільнено від відбування покарання з іспитовим строком на 3 роки;

24.05.2007 Ворошилівським районним судом м. Донецьк за ст. 198 КК України на 4 роки позбавлення волі на підставі ст. ст. 75, 76 КК України звільнено від відбування покарання з іспитовим строком на 3 роки;

22.06.2009 Ворошилівським районним судом м. Донецьк за ч. 3 ст. 185, ч. 5 ст. 185, ч. 3 ст. 187, ч. 4 ст. 187 КК України на 6 років 6 місяців позбавлення волі з конфіскацією майна.

Таким чином, ОСОБА_3 , перебуваючи на волі зможе продовжувати вчинення корисливих кримінальних правопорушень.

Обставини встановлені під час досудового розслідування на думку слідчого виправдовують тримання підозрюваного під вартою, оскільки інші запобіжні заходи не зможуть запобігти вказаним ризикам.

Прокурор в судовому засіданні доводи клопотання підтримав, просив задовольнити, зазначив, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою є єдиним можливим заходом, а відтак інші, більш м`які запобіжні заходи не можуть забезпечити належної процесуальної поведінки підозрюваного.

Підозрюваний зазначив, що обшук у нього було проведено рік тому та з того часу він не намагався уникнути кримінальної відповідальності, підозру вважає необгрунтованою та в задоволенні клопотання просив відмовити.

Одночасно, ОСОБА_16 в судовому засіданні подав письмове зобов`язання про взяття підозрюваного ОСОБА_3 на поруки.

Вивчивши клопотання та докази, якими обґрунтовується клопотання, заслухавши думку учасників судового провадження, надходжу до наступних висновків.

08.08.2023 ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженцю м. Донецьк, громадянину України, зареєстрованому за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючому за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимому та обвинуваченому, а саме: 21.04.2004 Кіровським районним судом м. Донецьк за ч. 3 ст. 355 КК України на 4 роки позбавлення волі на підставі ст. ст. 75, 76 КК України звільнено від відбування покарання з іспитовим строком на 3 роки;24.05.2007 Ворошилівським районним судом м. Донецьк за ст. 198 КК України на 4 роки позбавлення волі на підставі ст. ст. 75, 76 КК України звільнено від відбування покарання з іспитовим строком на 3 роки; 22.06.2009 Ворошилівським районним судом м. Донецьк за ч. 3 ст. 185, ч. 5 ст. 185, ч. 3 ст. 187, ч. 4 ст. 187 КК України на 6 років 6 місяців позбавлення волі з конфіскацією майна; З 06.05.2019 обвинуваченому у кримінальному провадженні № 0008560 за ч. 5 ст. 185 КК України, обвинувальний акт відносно якого направлено до Ленінського районного суду м. Кіровограда, повідомлено про підозру у незаконному заволодінні транспортним засобом вартість якого становить від ста до двохсот п`ятдесяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, вчиненому повторно, тобто в учиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 289 КК України.

Статтею 2 КПК України передбачено, що завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

У даному випадку слід брати до уваги те, що відповідно до ст.8 КПК України кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави, та який застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Частиною 2 ст. 29 Конституції України передбачено, що ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та порядку, встановлених законом.

Відповідно до ч.1 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Враховуючи, що відповідно до ч. 5 ст. 9 КПК кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ), слідчий суддя приймає до уваги, що згідно з рішенням ЄСПЛ у справі «Феррарі-Браво проти Італії» не можна ставити питання про те, що арешт є виправданим тільки тоді, коли доведено факт вчинення та характер інкримінованих правопорушень, оскільки останнє є завданням попереднього розслідування.

Європейський Суд з прав людини у справі «Фокс, Кемпбел і Гартлі проти Сполученого Королівства» зазначив, що «обґрунтована підозра» передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача у тому, що відповідна особа могла вчинити злочин.

Перевіряючи обґрунтованість підозри, слідчий суддя, встановив, що дані які вказують на обґрунтовану підозру, які навіть в сторонньої людини не можуть викликати розумних сумнівів, підтверджується долученими до матеріалів клопотання доказами, а саме:

- заява ОСОБА_9 про вчинення кримінального правопорушення від 09.08.2022;

- протокол допиту свідка ОСОБА_17 від 01.09.2022 відповідно до якого встановлено, що ним та ОСОБА_18 , за вказівкою ОСОБА_9 , 04.08.2022 здійснювалось для особи по імені Давид транспортування двох автомобілів «Volkswagen Transporter». Зазначені транспортні засоби доставлені у визначене Давидом місце, однак останній всупереч домовленостям із ОСОБА_19 , відмовився повертати грошові кошти витрачені на придбання та доставку транспортних засобів та під погрозою притягнення до кримінальної відповідальності, переконав ОСОБА_17 і ОСОБА_18 , залишити місце вчинення злочину;

- протоколом допиту свідка ОСОБА_18 від 01.09.2022, який підтверджує надані ОСОБА_20 покази;

- протокол пред`явлення особи до впізнання від 01.09.2022 відповідно до якого ОСОБА_18 впізнає особу ОСОБА_3 ;

- протокол пред`явлення особи до впізнання від 01.09.2022 відповідно до якого ОСОБА_17 впізнає особу ОСОБА_3 ;

- протоколом огляду від 05.10.2022 актів прийому-передачі, відповідно до яких ОСОБА_3 здійснювалось незаконне заволодіння транспортними засобами;

- протоколами огляду від 03.10.2022 інформації наданої Державною митною службою України;

- відомостями наданими керівництвом в/ч НОМЕР_1 щодо відсутності звернень з приводу отримання гуманітарної допомоги у вигляді транспортних засобів та їх фактичне подальше отримання;

- протоколом обшуку від 24.09.2022 у ході якого вилучено транспортний засіб «Volkswagen Transporter» VIN- НОМЕР_2 та отримано відомості про те, що вказаний автомобіль 22.09.2022 придбано на території Київської області;

- протоколом обшуку від 24.09.2022 за місцем проживання ОСОБА_3 у ході якого серед іншого вилучено картко-тримач роумінгової послуги «Travel Sim» із абонентським номером НОМЕР_3 та персональний ноутбук «Polaroid», належний ОСОБА_3 ;

- протоколом огляду від 04.10.2022 ноутбука «Polaroid» у ході якого виявлено використання застосунку «Telegram» авторизованого користувача під ім`ям « ОСОБА_21 » за абонентським номером НОМЕР_4 та проекти листі від імені нібито командира вч НОМЕР_1 ОСОБА_22 щодо пропуску гуманітарної допомоги у вигляді транспортних засобів;

- протоколом огляду від 03.01.2022 мобільних телефонів вилучених за місцем проживання ОСОБА_3 . У ході огляду мобільного телефону «Meizu», M710H, у за стосунку «Viber» встановлено авторизованого користувача під ім`ям « ОСОБА_23 » із абонентським номером НОМЕР_5 та листування з приводу продажу двох автомобілів «Volkswagen Transporter»;

- висновками судових транспортних-товарознавчих експертиз;

- протокол допиту свідка ОСОБА_24 , від 24.09.2022, який вказав, що придбав транспортний засіб ««Volkswagen Transporter»» VIN- НОМЕР_2 у м. Вишневому Київської області для потреб ЗСУ;

- протоколом допиту свідка ОСОБА_25 який показав, що особа ОСОБА_3 йому не відома. До 22.04.2021 виконував функції начальника в/ч НОМЕР_1 , а в подальшому переведений в іншу військову частину;

- протоколом допиту свідка ОСОБА_26 від 24.10.2022, яка займаючи посаду помічника начальника в/ч НОМЕР_1 , підтвердила, що ОСОБА_25 з квітня 2021 не являється командиром в/ч НОМЕР_1 . Отримання гуманітарної допомоги у вигляді транспортних засобів військова частина не ініціювала та не отримувала. Надані для огляду фотокопії нібито звернень від імені командира ОСОБА_27 містять явні ознаки підробки;

- протокол допиту потерпілого ОСОБА_7 від 19.08.2022 відповідно до якого встановлено, що ним та ОСОБА_28 , 24.07.2022 за попередньою домовленістю із особою, яка ідентифікована у додатку «Viber» по імені « ОСОБА_29 » доставлено транспортний засіб «Heundai Terracan». Відповідно до досягнутих раніше домовленостей за вказаний транспортний засіб, ОСОБА_3 зобов`язувався передати витрачені ОСОБА_7 грошові кошти, однак всупереч домовленостям ОСОБА_3 відмовився повертати грошові кошти витрачені на придбання та доставку транспортного засобу та під погрозою притягнення до кримінальної відповідальності, переконав ОСОБА_7 та ОСОБА_28 залишити місце вчинення злочину;

- протокол допиту потерпілого ОСОБА_8 від 31.10.2022 відповідно до якого встановлено, що він спільно із ОСОБА_30 , 01.08.2022 відповідно до усної домовленості із особою, яка ідентифікована у додатку «Viber» по імені «SHTURM» НОМЕР_5 доставив 2 транспортні засоби «Volkswagen Transporter» до визначеного ОСОБА_3 місця. У подальшому ОСОБА_3 відмовився повертати грошові кошти витрачені на придбання та доставку транспортних засобів та під погрозою притягнення до кримінальної відповідальності, переконав ОСОБА_8 та ОСОБА_31 залишити місце вчинення злочину;

- протоколами пред`явлення особи до впізнання від 31.10.2022 відповідно до якого ОСОБА_32 та ОСОБА_30 впізнає особу ОСОБА_3 ;

- протоколом допиту потерпілого ОСОБА_7 від 19.08.2022, який надає покази щодо причетності ОСОБА_3 до незаконного заволодіння транспортним засобом;

- іншими матеріалами кримінального провадження в сукупності.

Зібрані фактичні дані в своїй сукупності дають підстави обґрунтовано підозрювати ОСОБА_3 у вчиненні незаконного заволодіння транспортним засобом вартість якого становить від ста до двохсот п`ятдесяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, вчиненому повторно, тобто в учиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 289 КК України.

Слідчий суддя виходить з того, що зазначені у клопотанні обставини підозри мають місце та підтверджуються на цьому етапі розслідування достатньою сукупністю даних, які приведені у клопотанні слідчого та доданих матеріалах та з того, що слідчий суддя на даному етапі провадження не вправі вирішувати питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих даних визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу, то з огляду на наведені у клопотанні слідчого дані у слідчого судді є всі підстави для висновку про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_3 кримінального правопорушення, інкримінованого йому стороною обвинувачення.

Відповідно до положень ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобіганням спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення або продовжити злочинну діяльність.

У відповідності до ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК України, слідчий суддя на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний в сукупності оцінити тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі, дані про особу підозрюваного, розмір майнової шкоди, в заподіянні якого підозрюється особа.

В той же час, згідно з ч.4 ст. 194 КПК України у разі, якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені ч.5 цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Вирішуючи питання про застосування підозрюваному запобіжного заходу слідчий суддя враховує не тільки положення, які передбачені КПК, а й вимоги пунктів 3 і 4 статті 5 Конвенції про захист прав людини основоположних свобод та практики Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливо лише в передбачених законом випадках за встановленою законом процедурою. При цьому ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватись виключно на підставі суворості можливого судового рішення.

Відповідно до рішення ЄСПЛ у справі Клоот проти Бельгії (Cloot v. Belgium, § 40) серйозність обвинувачення може служити для суду підставою для постановлення рішення про поміщення та утримання підозрюваного під вартою з метою запобігання спробі вчинення подальших порушень. Однак необхідно, щоб небезпека була явною, а запобіжний захід необхідний в світлі обставин справи і, зокрема, біографії та характеристики особи, про яку йдеться.

Разом з тим, клопотання не містить переконливого обґрунтування припущень слідчого у клопотанні та прокурора в судовому засіданні про наявність у підозрюваного наміру перешкоджати ходу досудового розслідування у такий спосіб, що застосування більш м`якого запобіжного заходу буде недостатнім для запобігання ризикам, передбаченими ст. 177 КПК України. Разом з цим, доводи, які зазначені в клопотанні слідчого про застосування запобіжного заходу щодо можливості переховування підозрюваного від органів досудового слідства та суду, не знайшли свого підтвердження, а відтак є непропорційними легітимній меті, яка ставиться до застосування запобіжних заходів.

Також, слідчий суддя не вбачає підстав для застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді особистої поруки, оскільки стороною захисту в судовому засіданні не доведено, що даний запобіжний захід може забезпечити запобігання ризикам, передбачених ст. 177 КПК України.

Долучені до клопотання докази, містять дані виключно щодо обґрунтованості підозри у вчиненні ОСОБА_3 інкримінованого діяння, однак не містять обґрунтованих доказів стосовно наявності ризиків вказаних у клопотанні, передбачених ст. 177 КПК України, які б передбачали застосування до підозрюваного виняткового запобіжного заходу.

Згідно рішення Європейського суду з прав людини, яке згідно ч. 5 ст. 9 КПК України, які є джерелом законодавства, у справі «Бойченко проти Молдови» № 41088/05, рішення від 11 липня 2006 року - «одне тільки посилання судів на відповідну норму закону без вказівки підстав з яких вони вважають обґрунтованими твердження про те, що ніби заявник може перешкоджати провадженню в справі, переховуватися від правосуддя або скоювати нові злочини, не є достатнім для ухвалення рішення про обрання запобіжного заходу» (аналогічні справи - «Беччієв проти Молдови» та «Сарбан проти Молдови»).

Крім того, дане твердження кореспондується з рішенням Конституційного Суду України від 08 липня 2003 року № 14-рп / 2003, згідно з яким тяжкість злочину законом не визначається як обов`язкова підстава для застосування будь-якого виду запобіжного заходу, а не тільки взяття під варту.

У рішеннях ЕСПЛ «Летельє проти Франції» від 26 червня 1991 року, «Мамедова проти Росії» від 01 червня 2006 року, а також правових позицій, викладених у п. 80 рішення у справі «Харченко проти України» від 10 лютого 2011 року, та у рішенні у справі «Тодоров проти України» від 12 січня 2012 р., визначено принцип призначення альтернативного запобіжного заходу, згідно з яким «для тримання під вартою повинні бути винятково вагомі причини, при цьому тільки тяжкість вчиненого злочину, складність справи та серйозність обвинувачень не можуть вважатися достатніми причинами для тримання особи під вартою».

Відповідно до правової позиції, викладеній у листі ВССУ, від 4 квітня 2013 року №511-550/0/4-13, тяжкість обвинувачення не може слугувати єдиним обґрунтуванням застосування тримання під вартою, тому судам, окрім кваліфікації, слід визначати ризики (ст. 177 КПК України), інакше судові рішення щодо застосування, продовження тримання під вартою не відповідають вимогам практики ЄСПЛ і нормам КПК України.

За вказаних обставин, проаналізувавши всі надані сторонами докази та дані про особу підозрюваного, слідчий суддя не знаходить підстав для задоволення клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Разом з цим, зважаючи на необхідність дотримання цілей кримінального провадження, принципів публічності, змагальності сторін та свободи в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, слідчий суддя, з метою забезпечення виконання підозрюваним, покладених на нього процесуальних обов`язків, у зв`язку з тим що в ході розгляду клопотання доведено обґрунтованість підозри та наявність існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, приходить до висновку про наявність підстав для застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту, за виключенням необхідності отримання медичної допомоги та / або необхідності забезпечення особистої безпеки у період дії воєнного стану, шляхом перебування у захисних спорудах (бомбосховищах) на випадок оголошення повітряної тривоги, до 08 жовтня 2023 року включно.

Керуючись ст. 29 Конституції України, ст.ст. 176, 177, 178, 181, 183, 184, 193, 194, 196, 202, 205, 309, 532, 534 КПК України, слідчий суддя,

УХВАЛИВ:

Відмовити у задоволенні клопотання.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, із забороною цілодобово залишати місце проживання за адресою: АДРЕСА_2 , за виключенням необхідності отримання медичної допомоги та / або необхідності забезпечення особистої безпеки у період дії воєнного стану, шляхом перебування у захисних спорудах (бомбосховищах) на випадок оголошення повітряної тривоги, до 08 жовтня 2023 року включно.

Зобов`язати підозрюваного ОСОБА_3 виконувати процесуальні обов`язки, визначені частиною п`ятою ст. 194 КПК України, а саме:

- прибувати за кожною вимогою слідчого, прокурора або суду;

- утримуватися від спілкування з ОСОБА_9 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_24 , ОСОБА_25 , ОСОБА_26 , ОСОБА_7 , ОСОБА_28 , ОСОБА_8 , ОСОБА_33 ;

- здати на зберігання у відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну;

- носити електронний засіб контролю.

Зобов`язати прокурора у кримінальному провадженні передати ухвалу про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту стосовно підозрюваного ОСОБА_3 до виконання органу Національної поліції за його місцем проживання.

Обов`язок контролю за виконанням ухвали слідчого судді покладається на прокурора у кримінальному провадженні.

Відмовити у задоволенні заяви ОСОБА_16 про взяття на особисту поруку підозрюваного ОСОБА_3 .

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1