КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 серпня 2023 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1

суддів - ОСОБА_2 , ОСОБА_3

за участю секретаря - ОСОБА_4

прокурора - ОСОБА_5

захисника - ОСОБА_6

обвинуваченого - ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Київського апеляційного суду кримінальне провадження № 0002428 стосовно -

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця с. Бургунка, Херсонської області, без місця реєстрації на території України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого 10.10.2019 Сватівським районним судом Луганської області за ч. 3 ст.185 КК України та ч. 2 ст. 125 КК України,-

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст. 186, ч. 4 ст. 187 КК України, за апеляційною скаргою першого заступника керівника Київської міської прокуратури - ОСОБА_8 на вирок Солом`янського районного суду м. Києва від 16 лютого 2023 року, -

В С Т А Н О В И Л А:

Цим вироком ОСОБА_7 визнано винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст. 186, ч. 4 ст. 187 КК України України та призначено покарання за ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст. 186 КК України - у виді позбавлення волі строком 7 (сім) років, за ч. 4 ст. 187 КК України - у виді позбавлення волі строком 9 (дев`ять) років з конфіскацією майна.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначено ОСОБА_7 остаточне покарання у виді 9 (дев`яти) років позбавлення волі з конфіскацією майна.

На підставі ст. 71 КК України частково приєднано ОСОБА_7 невідбуту частину покарання за вироком Сватівського районного суду Луганської області від 10.10.2019 та остаточно призначено покарання у виді позбавлення волі строком 9 (дев`ять) років 6 (шість) місяців з конфіскацією майна.

Строк відбування покарання визначено обчислювати з 03.11.2022, тобто з моменту фактичного затримання.

Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою залишено без змін.

Також цим вирішено питання щодо речових доказів.

Згідно вироку суд визнав доведеним, що 24.10.2022 близько 22 год.30 хв. ОСОБА_7 , перебуваючи за адресою м. Київ, вул. Іскрівська 6, побачив раніше йому незнайому ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , підійшов до неї та, діючи відкрито, незважаючи на присутність потерпілої, яка усвідомлювала відкритий характер викрадення її майна, та ігноруючи її зауваження, відкрито, із застосуванням насильства, яке не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілої, викрав чуже майно, а саме: сумку шкіряну чорного кольору, вартістю 500 гривень; грошові кошти в сумі 3000 (три тисячі) гривень, номіналом 1000 (тисяча) гривень 2 купюри, 500 (п`ятсот) гривень 2 купюри; гаманець білого кольору, вартістю 200 гривень; паспорт громадянина України на ім?я ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який матеріального збитку для потерпілої не становив.

Після чого, ОСОБА_7 намагався покинути місце вчинення злочину, проте в цей час потерпіла ОСОБА_9 почала кликати про допомогу, у зв`язку з чим його злочинні дії були припинені ОСОБА_10 , а отже ОСОБА_7 не зміг довести свій злочинний умисел до кінця з причин, що не залежали від його волі.

Крім того, 02.11.2022 приблизно о 20 годині 30 хвилин, пересуваючись вздовж вулиці Єреванської у місті Києві, ОСОБА_7 побачив раніше йому незнайому ОСОБА_11 , яка знаходилась між сквером «Платівка» за адресою: місто Київ, вул. Іскрівська, 1 та багатоповерховим житловим будинком за адресою: АДРЕСА_2 , розмовляючи по телефону, із пакетом і сумкою у руці. ОСОБА_7 почав йти швидким кроком до потерпілої ОСОБА_11 , яка в цей час зупинилась та нахилилась для того, щоб покласти пакет і сумку на землю, і підіймаючись побачила обвинуваченого, який направляється в її бік швидким кроком використовуючи нецензурну лайку. ОСОБА_7 , підійшовши впритул до потерпілої ОСОБА_11 , вдарив головою потерпілу у лоб, завдавши останній фізичного болю, після чого з метою подолання можливого опору з боку потерпілої ОСОБА_11 дістав із лівої кишені ніж із світлою рукояткою та тримаючи його у лівій руці, почав погрожувати потерпілій ОСОБА_11 . В свою чергу ОСОБА_11 відчуваючи реальну загрозу для свого життя та здоров`я, почала тікати в протилежну сторону від ОСОБА_7 , а останній схопив належний потерпілій пакет, що лежав на землі, в якому знаходились продукти харчування на на загальну суму 167 гривень 50 копійок та банківська картка, яка матеріальної цінності не становить, та покинув місце вчинення злочину, тікаючи у бік житлового будинку за адресою АДРЕСА_3 , однак в цей час ОСОБА_12 наздогнав його та відібравши пакет і сумку у ОСОБА_7 побачив у руках ОСОБА_7 ніж, відступив назад, у зв`язку з чим, обвинувачений втік з місця вчинення кримінального правопорушення.

На вказаний вирок перший заступник керівника Київської міської прокуратури - ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу, в якій, не оспорюючи доведеність вини обвинуваченого та правильність кваліфікації його дій, просить змінити оскаржуваний вирок в частині призначеного покарання у зв`язку з неправильним застосування закону України про кримінальну відповідальність та постановити ухвалу, якою вважати ОСОБА_7 засудженим за ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 186 КК України до покарання у виді 6 років 8 місяців позбавлення волі , за ч. 4 ст. 187 КК України до покарання у виді 9 років позбавлення волі з конфіскацією майна. На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначити покарання у виді 9 років позбавлення волі з конфіскацією майна та із застосуванням положень ст. 71 КК України частково приєднати ОСОБА_7 невідбуту частину покарання за вироком Сватівського районного суду Луганської області від 10.10.2019, визначивши останньому остаточне покарання у виді позбавлення волі строком 9 років 6 місяців з конфіскацією майна. В решті вирок залишити без змін.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги прокурор зазначає, що згідно з вимогами ч. 3 ст. 68 КК України за вчинення замаху на кримінальне правопорушення, строк або розмір покарання не може перевищувати двох третин максимального строку або розміру найбільш суворого виду покарання, передбаченого санкцією статті (санкцією частини статті) Особливої частини цього Кодексу, а оскільки санкцією ч. 4 ст. 186 КК України передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 7 до 10 років, то за замах на вчинення грабежу в умовах воєнного стану може бути призначено покарання у виді позбавлення волі на строк не більше ніж 6 років 8 місяців.

Водночас, призначаючи ОСОБА_7 покарання за ч. 3 ст. 15, ч. 4 ст. 186 КК України, суд призначив покарання у виді 7 років позбавлення волі, чим порушив приписи ч. 3 ст. 68 КК України.

Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора на підтримку доводів поданої апеляційної скарги, пояснення обвинуваченого та його захисника, які не заперечували проти апеляційної скарги прокурора, провівши судові дебати та вислухавши останнє слово обвинуваченого, перевіривши матеріали кримінального провадження № 0002428 та викладені в апеляційній скарзі доводи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга першого заступника керівника Київської міської прокуратури - ОСОБА_8 підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, суд першої інстанції, за згодою учасників кримінального провадження, керуючись вимогами ст. 349 КПК України дійшов висновку про недоцільність дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченого, який не оспорював фактичні обставини справи та повністю визнав себе винним у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення.

Враховуючи, що фактичні обставини справи ніким не оспорювалися і докази щодо них, на підставі ч.3 ст. 349 КПК України не досліджувалися, висновки суду першої інстанції щодо цих фактичних обставин, у відповідності з вимогами ч.1 ст. 404 КПК України, апеляційним судом не перевіряються.

Згідно ст. ст. 50, 65 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів, як засудженими, так і іншими особами. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Обираючи ОСОБА_7 вид та розмір покарання, суд першої інстанції відповідно до вимог ст. 65 КК України врахував характер та ступінь суспільної небезпеки вчинених ним злочинів, які відповідно до ст. 12 КК України відносяться до тяжкого та особливо тяжкого злочинів, конкретні обставини справи, особу обвинуваченого, який раніше судимий, офіційно не працював, під наркологічним диспансерно-динамічним наглядом та наглядом лікаря психіатра не перебуває, позиції потерпілих, які просили призначити обвинуваченому максимальне покарання за злочини, у вчиненні яких він обвинувачується, його щире каяття, що суд обгрунтовано визнав обставиною, яка пом`якшує покарання та за відсутності обставин, що обтяжують покарання, дійшов висновку про призначення ОСОБА_7 покарання у виді позбавлення волі в межах санкцій ч.2 ст. 15, ч.4 ст. 186 КК України та ч. 4 ст. 187 КК України.

Разом з тим, при призначенні обвинуваченому ОСОБА_7 покарання за ч.2 ст. 15, ч.4 ст. 186 КК України, суд першої інстанції не застосував закон про кримінальну відповідальність, який підлягав застосуванню, а саме не застосував ч.3 ст. 68 КК України, положення якої регламентують правила призначення покарання за незакінчене кримінальне правопорушення, що відповідно до вимог ст. 409 КПК України є підставою для зміни вироку, про що слушно зазначив прокурор в апеляційній скарзі.

За приписами ч.3 ст. 68 КК України за вчинення замаху на кримінальне правопорушення строк або розмір покарання не може перевищувати двох третин максимального строку або розміру найбільш суворого виду покарання, передбаченого санкцією статті (санкцією частини статті) Особливої частини цього Кодексу.

Так, санкція ч.4 ст. 186 КК України передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до десяти років.

Отже, кримінальне покарання за вчинення закінченого замаху на відкрите викрадення чужого майна (грабіж), повторно, в умовах воєнного стану не може перевищувати двох третин від максимального строку найбільш суворого виду покарання, передбаченого ч.4 ст. 186 КК України, тобто має бути не більше 6-ти років 8-ми місяців позбавлення волі, проте з оскаржуваного вироку вбачається, що суд першої інстанції призначив ОСОБА_7 покарання за ч.2 ст. 15 ч.4 ст. 186 КК України у виді позбавлення волі строком на 7 років.

Враховуючи ту обставину, що відповідно до вимог ч.3 ст. 68 КК України строк покарання за вчинення замаху на кримінальне правопорушення не може перевищувати двох третин максимального строку покарання, передбаченого ч.4 ст. 186 КК України, колегія суддів приходить до висновку про задоволення апеляційної скарги прокурора та необхідність зміни вироку в частині призначеного судом покарання за ч.2 ст. 15 ч.4 ст. 186 КК України та з урахуванням положень ч.3 ст. 68 КК України вважає зменшити обвинуваченому ОСОБА_7 покарання за ч.2 ст. 15 ч.4 ст. 186 КК України до 6-ти років 8-ми місяців позбавлення волі.

Остаточне покарання обвинуваченому ОСОБА_7 , як за сукупністю злочинів на підставі ч. 1 ст. 70 КК України, так і за сукупністю вироків на підставі ст. 71 КК України призначено вірно.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу першого заступника керівника Київської міської прокуратури - ОСОБА_8 задовольнити.

Вирок Солом`янського районного суду м. Києва від 16 лютого 2023 року стосовно ОСОБА_7 змінити в частині призначеного покарання за ч.2 ст.15, ч. 4 ст. 186 КК України та з урахуванням положень ч. 3 ст. 68 КК України зменшити ОСОБА_7 покарання за ч.2 ст.15, ч. 4 ст. 186 КК України до 6 (шести) років 8 (восьми) місяців позбавлення волі.

В решті вирок щодо призначеного ОСОБА_7 покарання за ч. 4 ст. 187 КК України, застосування положень ч. 1 ст. 70, ст. 71 КК України, а також в іншій частині - залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення, а засудженим, який тримається під вартою,- у той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Судді: ________________ ________________ ________________

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3