Справа № 309/4/23
Закарпатський апеляційний суд
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10.07.2023 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі суддів: ОСОБА_1 (головуючого), ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , за участю секретаря судових засідань ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_5 , розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Ужгороді матеріали контрольного провадження 11-кп/4806/303/23 за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_5 на ухвалу Хустського районного суду Закарпатської області від 10.05.2023.

Цією ухвалою задоволено клопотання прокурора Хустської окружної прокуратури та продовжено строк тримання під вартою до 11.07.2023, включно без визначення розміру застави, щодо:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Довге, Іршавського району Закарпатської області, мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 115, ч. 4 ст. 185 КК України.

З матеріалів контрольного провадження вбачається, що кримінальне провадження, внесене 12.10.2022 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000420 про обвинувачення ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 115, ч. 4 ст. 185 КК України, знаходиться в провадженні Хустського районного суду Закарпатської області.

Задовольняючи клопотання прокурора про продовження обвинуваченому ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді тримання під вартою та розглядаючи питання доцільності збереження раніше обраного запобіжного заходу, суд взяв до уваги те, що ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, одне з яких відноситься до категорії особливо тяжких злочинів. При цьому, ризики, які служили підставою для обрання відносно обвинуваченого запобіжного заходу у виді тримання під вартою, своєї актуальності не втратили та продовжують існувати, зокрема те, що ОСОБА_5 може переховуватися від суду, зважаючи на тяжкість покарання, що йому загрожує у випадку визнання його винним у інкримінованих йому кримінальних правопорушень, може ухилятися від виконання покладених на нього процесуальних обов`язків, а також незаконно впливати на потерпілого та свідків у цьому ж кримінальному провадженні, чим перешкоджатиме кримінальному провадженню та продовжувати протиправну діяльність. На підставі вищевикладеного, з огляду на обставини, за яких скоєно кримінально-карні дії, характер цих дій, суд дійшов висновку про те, що інші, більш м`які, запобіжні заходи не забезпечать належну процесуальну поведінку обвинуваченого, що обвинуваченому ОСОБА_5 слід продовжити строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою без визначення розміру застави.

-2-

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_5 просить ухвалу суду скасувати, як необґрунтовану й незаконну та застосувати щодо нього запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою. Посилається на наявність хворої матері, яка потребує стороннього догляду та допомоги.

Заслухавши доповідь судді, пояснення обвинуваченого ОСОБА_5 , який підтримав апеляційну скаргу, дослідивши матеріали контрольного судового провадження, доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Доводи апеляційної скарги про незаконність та необґрунтованість судового рішення колегія суддів відхиляє з таких підстав.

Відповідно до ст. 177 КПК України запобіжні заходи застосовуються з метою забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобіганню спробам: переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку з речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста в цьому ж кримінальному провадженні: перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою статті 177 КПК України. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності передбачених Кримінальним процесуальним кодексом України для цього підстав.

За приписами ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно в разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти, передбаченим статтею 177 цього Кодексу ризикам, крім випадків, передбачених частиною п`ятою ст. 176 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 4 ст. 199 КПК України клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статі 184 цього Кодексу повинно містити: 1) виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явились нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою; 2) виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Згідно ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, продовжити або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу. Незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у виді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та направляється уповноваженій службовій особі місця ув`язнення. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути

-3-

питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу. Ухвала суду про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою або про продовження строку тримання під вартою, постановлена під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, може бути оскаржена в апеляційному порядку. Подання апеляційної скарги на ухвалу суду про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою або про продовження строку тримання під вартою, постановлену під час судового провадження в суді першої інстанції, не зупиняє судовий розгляд у суді першої інстанції.

Висновок суду першої інстанції про продовження строку дії запобіжного заходу щодо обвинуваченого ОСОБА_5 колегія суддів вважає належним чином вмотивованим, викладені в судовому рішенні судження такими, що ґрунтуються на вимогах закону та узгоджуються з наявними в матеріалах контрольного провадження доказами та обставинами кримінального провадження.

Суд першої інстанції при вирішенні питання про продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_5 обґрунтовано взяв до уваги тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому, у разі визнання його винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 115, ч. 4 ст. 185 КК України, одне з яких є умисним особливо тяжким злочином і карається позбавленням волі на строк від семи до п`ятнадцяти років, відсутність обставин, які б перешкоджали триманню обвинуваченого ОСОБА_5 під вартою та необхідність проведення судом необхідних процесуальних дій, у тому числі й допит учасників судового розгляду, а також дослідження доказів.

Апеляційний суд погоджується з висновками суду про існування ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, на які покликається прокурор, а саме: обвинувачений ОСОБА_5 перебуваючи на волі, може переховуватися від суду; незаконно впливати на потерпілих та свідків у цьому кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення.

Наведені вище обставини, свідчать і про обґрунтованість висновків суду першої інстанції про те, що інші, більш м`які, запобіжні заходи, ніж тримання під вартою, будуть недостатніми для забезпечення належної процесуальної поведінки обвинуваченого ОСОБА_5 під час розгляду кримінального провадження та запобігання вищевказаних ризиків, які продовжують існувати, при цьому стороною захисту, в свою чергу, не спростована наявність таких. Апеляційний суд звертає увагу на те, що стороною захисту не надано жодних доказів, зокрема й даних про особу обвинуваченого, які би давали обґрунтовані підстави вважати, що ОСОБА_5 перебуваючи на волі не ухилятиметься від суду, не впливатиме на потерпілих чи свідків, не перешкоджатиме кримінальному провадженню іншим чином, не вчинятиме інших кримінальних правопорушень, і що до нього може бути застосовано більш м`який запобіжний захід, ніж тримання під вартою.

З огляду на вищевказане, доводи апеляційної скарги про те, що жодних ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, на які посилався прокурор у клопотанні не існує і сторона обвинувачення не довела, що ОСОБА_5 при обранні більш м`якого запобіжного заходу не буде забезпечена належна поведінка колегія суддів вважає не обгрунтованими і такими, що не знайшли свого підтвердження та спростовуються наведеним вище.

З цих підстав, апеляційний суд не бере до уваги й відхиляє і доводи апеляційної скарги про те, що у клопотанні відсутні докази того, що ОСОБА_5 ухилятиметься від виконання покладених на нього процесуальних обов`язків.

-4-

Доводи апеляційної скарги про те, що мама обвинуваченого тяжко хворіє та потребує його догляду, - апеляційний суд відхиляє як такі, що не знайшли свого підтвердження, оскільки не підтверджені будь-якими доказами, і в свою чергу жодним чином не впливають на висновки суду про необхідність продовження обвинуваченому ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, а також не дають підстав для застосування щодо нього більш м`якого запобіжного заходу.

Апеляційний суд також звертає увагу й на те, що на цій стадії судового розгляду (вирішення питання щодо запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_5 на час судового провадження), як суд першої інстанції, так і суд апеляційної інстанції, не вправі давати доказам оцінку з точки зору достовірності та взаємозв`язку, в інший спосіб перевіряти доведеність вини та кваліфікації дій обвинуваченого, розглядати та вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження щодо обвинуваченого по суті, і вважає, що в матеріалах контрольного провадження наявні докази, які на даному етапі судового розгляду кримінального провадження свідчать про можливу причетність ОСОБА_5 до вчинення інкримінованих йому кримінально-караних діянь, а також про наявність передбачених п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України ризиків, запобіганню яким більш м`який запобіжний захід, ніж тримання під вартою, буде недостатнім.

Відхиляючи доводи апеляційної скарги, колегія суддів звертає увагу на те, що висновки суду про необхідність продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_5 є обґрунтованими та правильними. Саме цей запобіжний захід зможе запобігти настанню вищеописаних ризиків, забезпечить дієвість кримінального провадження та належну процесуальну поведінку обвинуваченого ОСОБА_5 .

При цьому, апеляційний суд бере до уваги і те, що у матеріалах контрольного провадження відсутні й стороною захисту не надано доказів про наявність у ОСОБА_5 будь-яких захворювань, які б свідчили про неможливість тримання його під вартою в умовах ізоляції від суспільства.

Доводи сторони захисту про обрання обвинуваченому запобіжного заходу у виді домашнього арешту чи особистого зобов`язання відхиляються, оскільки оцінивши в сукупності тяжкість вчинених кримінальних правопорушень, загрозу призначення суворого покарання, характер вчинених дій, у яких обвинувачується ОСОБА_5 , колегія суддів приходить до висновку, що запобіжний захід відносно останнього, передбачений ст. 181 КПК України у виді домашнього арешту чи особистого зобов`язання, не забезпечить належної процесуальної поведінки обвинуваченого під час судового провадження для здійснення процесуальних дій для завершення судового провадження. Крім того, доказів того, що на час постановлення оскаржуваної ухвали сталися суттєві зміни у соціальних зв`язках обвинуваченого чи виникли інші обставини, які б доводили те, що заявлені раніше ризики зменшилися та йому можливо обрати запобіжний захід - домашній арешт чи особисте зобов`язання, ні обвинуваченим ОСОБА_5 , ні захисником не надано.

Дослідивши доводи апеляційної скарги та обставини, на які посилається сторона захисту, апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що такі не впливають та не спростовують наявність ризиків, описаних в оскаржуваній ухвалі, не свідчать про те, що такі перестали існувати, що в свою чергу унеможливлює зміну обвинуваченому ОСОБА_5 запобіжного заходу з тримання під вартою на більш м`який запобіжний захід, не пов`язаний із триманням під вартою, зокрема й домашній арешт.

-5-

Тому, доводи апеляційної скарги, у тому числі й про те, що в обвинуваченого є мама та місце проживання, колегія суддів відхиляє як такі, що не впливають на висновок суду першої інстанції про необхідність продовження щодо обвинуваченого ОСОБА_5 строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою і не дають підстав для застосування щодо нього більш м`якого запобіжного заходу. При цьому, апеляційний суд враховує і те, що в матеріалах контрольного провадження відсутні відомості про те, що існують обставини, які унеможливлюють застосовування щодо ОСОБА_5 саме такого запобіжного заходу.

Відхиляючи доводи апеляційної скарги, колегія суддів бере до уваги і те, що навіть якщо обвинувачений і не має на меті ухилятися від суду, впливати на свідків чи потерпілих, вчиняти інші кримінальні правопорушення, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, а також порушувати процесуальні обов`язки іншим чином, однак, обставини, за яких вчинено кримінальне правопорушення, його тяжкість та інші наведені вище обставини, у тому числі й дані про особу обвинуваченого, дають обґрунтовані підстави вважати, що такі ризики мають місце, і їх запобіганню буде достатнім лише запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Суд апеляційної інстанції враховує, що судовий розгляд кримінального провадження відносно обвинуваченого триває, питання про доведеність вини ОСОБА_5 судом першої інстанції не вирішено, що останній обвинувачується в тому числі у скоєнні особливо тяжкого кримінального правопорушення, будь-яких даних про зменшення чи відсутності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України для застосування стосовно обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу та об`єктивних даних, які б вказували на неможливість утримання обвинуваченого під вартою не встановлено, що за станом здоров`я ОСОБА_5 може триматися під вартою, а тому зважаючи на обставини кримінального провадження, в тому числі і дані про особу обвинуваченого, колегія суддів приходить до висновку, що перебування обвинуваченого ОСОБА_5 під вартою є доцільним для забезпечення належної процесуальної поведінки обвинуваченого під час проведення судового провадження та запобігання ризикам при здійсненні процесуальних дій для завершення судового провадження.

Разом з тим, колегія суддів уважає, що суд першої інстанції обґрунтовано задовольнив клопотання прокурора та продовжив обвинуваченому ОСОБА_5 строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою без визначення розміру застави, оскільки ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні злочину, пов`язаного із застосуванням насильства.

Крім того, апеляційний суд погоджується і з висновком суду першої інстанції про те, що строк тримання ОСОБА_5 під вартою не виходить за межі, визначені кримінальним процесуальним законом, та з огляду на наведене вище тривалість строку тримання ОСОБА_5 під вартою відповідає критерію розумності.

Колегія суддів вважає за необхідне роз`яснити стороні захисту, що доцільність необхідності подальшого утримання обвинуваченого під вартою може бути перевірена через нетривалий час в порядку ст. 331 КПК України, а обвинувачений ОСОБА_7 та його захисник не позбавлені можливості надати суду першої інстанції документи на підтвердження доводів щодо неможливості подальшого утримання його під вартою, або зміни обставин, які свідчать про нівелювання врахованих раніше ризиків.

Апеляційним судом не встановлено істотних порушень положень КПК України, Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод при розгляді судом першої інстанції питання щодо продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченого, а доводи викладені в апеляційній скарзі обвинуваченого ОСОБА_5 не знайшли свого підтвердження під час апеляційного перегляду і такі відхиляються.

-6-

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга, доводи якої не знайшли свого підтвердження і не впливають на висновки суду першої інстанції, задоволенню не підлягає, а ухвала суду першої інстанції, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 407 КПК України, як законна та обґрунтована, підлягає залишенню без зміни.

Приймаючи рішення колегія суддів також бере до уваги положення ст. 26 КПК України, зокрема, те, що сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та в спосіб, передбачених цим Кодексом; положення ст. 404 цього Кодексу в частині перегляду судового рішення в межах апеляційної скарги; що під час апеляційного розгляду не встановлено фактів, які б могли істотно вплинути на висновки суду першої інстанції чи спростувати їх, і на такі стороною захисту не вказується в апеляційній скарзі.

Керуючись ст. 404, 405, 407, 418, 422-1 КПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_5 залишити без задоволення, а ухвалу Хустського районного суду Закарпатської області від 10.05.2023 щодо нього, - без змін.

Ухвала оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді