УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 вересня 2023 року

м. Київ

справа № 753/6792/21

провадження № 51 - 4534 ск 23

Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши касаційну скаргу прокурора ОСОБА_4 , який брав участь

у розгляді кримінального провадження у суді апеляційної інстанції, на ухвалу Київського апеляційного суду від 27 квітня 2023 року, якою залишено без змін вирок Дарницького районного суду міста Києва від 12 грудня 2022 року

щодо ОСОБА_5 ,

встановив:

За вироком Дарницького районного суду міста Києва від 12 грудня 2022 року

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця

та жителя міста Києва,

визнано невинуватим у вчинені кримінального проступку, передбаченого ч. 1

ст. 185 Кримінального кодексу України (далі - КК) та виправдано у зв`язку

з недоведеністю вчинення цього правопорушення.

Вирішено питання щодо речових доказів та процесуальних витрат.

Органом досудового розслідування ОСОБА_5 обвинувачувався в тому,

що він 24 серпня 2020 року приблизно о 14 год. 50 хв., перебуваючи у гаражному кооперативі «Славутич», в об`єднаних гаражних боксах № НОМЕР_1 , НОМЕР_2 , НОМЕР_3

на АДРЕСА_1 шляхом вільного доступу, таємно викрав ноутбук «Asus VivoBook 15 X542UN (X542UN-DM041T) Dark Grey» разом із зарядним пристроєм, що належав ФОП « ОСОБА_6 », після чого з місця зник та розпорядився вкраденим на власний розсуд, чим завдав потерпілій матеріальної шкоди на суму 17 324,18 грн.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 27 квітня 2023 року вказаний вирок залишено без змін.

У поданій касаційній скарзі прокурор просить скасувати ухвалу апеляційного суду та призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції. На обґрунтування цих вимог посилається на істотне порушення вимог кримінального процесуального закону та неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, які були допущені цим судом при перегляді вироку за його апеляційною скаргою.

Вказує, що апеляційним судом було безпідставно відмовлено в задоволенні його клопотання про повторне дослідження доказів у кримінальному провадженні, допит потерпілої ОСОБА_6 , свідка ОСОБА_7 , та дослідження флешносія з відеозаписами на якому зафіксована подія кримінального проступку. Стверджує, що при ухваленні судових рішень у справі судами були взяті до уваги лише показання ОСОБА_5 та свідка сторони захисту, при цьому показання потерпілої та свідка ОСОБА_7 були оцінені критично,

з чим сторона обвинувачення також не погоджується. Вважає, що без належної оцінки апеляційного суду залишились доводи його апеляційної скарги про те,

що районним судом безпідставно визнано недопустимим доказом флешносій

із відеозаписами з камер відеоспостереження та протокол огляду цих відеозаписів.

Тому, на його думку, ухвала апеляційного суду не є належним чином обґрунтованою та вмотивованою і такою, що постановлена з додержанням вимог ст. 419 КПК.

Колегія суддів (далі - Суд), розглянувши касаційну скаргу, вивчивши додані

до неї копії судових рішень та перевіривши наведені в скарзі доводи, дійшла висновку про таке.

За приписами ст. 433 КПК суд касаційної інстанції переглядає судові рішення

у межах касаційної скарги. При цьому Суд перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені

в оскарженому судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

За змістом ст. 370 КПК судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим

і вмотивованим. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджено доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу.

Зі змісту положень ч. 2 ст. 418, ст. 419 КПК вбачається, що судові рішення суду апеляційної інстанції ухвалюються в порядку, передбаченому статтями 368 - 380 цього Кодексу. В ухвалі суду апеляційної інстанції, окрім іншого, мають бути зазначені узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу, а при залишенні апеляційної скарги без задоволення - підстави, з яких апеляційну скаргу визнано необґрунтованою та викладені докази, що спростовують її доводи.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 373 КПК виправдувальний вирок ухвалюється в разі, якщо не доведено, що кримінальне правопорушення вчинене обвинуваченим.

Згідно зі ст. 62 Конституції України, положеннями ст. 17 КПК особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

У справі «Барбера, Мессеге і Джабардо проти Іспанії» від 06.12.1988 року, Європейський суд з прав людини зазначив, що принцип презумпції невинуватості вимагає, серед іншого, щоб, виконуючи свої обов`язки, судді не розпочинали розгляд справи з упередженої думки, що підсудний вчинив злочин, який йому ставиться в вину; обов`язок доказування лежить на обвинуваченні,

і будь-який сумнів має тлумачитися на користь підсудного.

Отже, суд може постановити обвинувальний вирок лише в тому випадку, коли винуватість обвинуваченої особи доведено поза розумним сумнівом.

Відповідно до вимог ст. 91 КПК у кримінальному провадженні наряду з іншим підлягають доказуванню: подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення), винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення.

Згідно з приписами ст. 92 КПК обов`язок доказування в суді покладений

на прокурора. Саме сторона обвинувачення повинна доводити винуватість особи поза розумним сумнівом, чого в цьому кримінальному провадженні зроблено не було.

Як слідує зі змісту судових рішень, за встановлених судами першої

та апеляційної інстанцій фактичних обставин кримінального провадження, враховуючи досліджені та оцінені цими судами докази, висновки цих судів

у рішеннях про визнання невинуватим ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого кримінального проступку є обґрунтованими.

На виконання приписів ст. 22 КПК суди першої та апеляційної інстанцій, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створили необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.

Відповідно до положень кримінального процесуального закону, кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим законом.

Під час судового розгляду суд першої інстанції у встановленому законом порядку дослідив надані стороною обвинувачення докази, у своєму рішенні навів детальний аналіз цих доказів та дав кожному з них відповідну оцінку

з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупності зібраних доказів - з точки зору їх достатності та взаємозв`язку для прийняття законного рішення.

Свій висновок у вироку про недоведеність винуватості ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого проступку суд першої інстанції обґрунтував показаннями обвинуваченого, який свою вину не визнав, показами свідка

ОСОБА_8 , яка зазначила, що ОСОБА_5 ремонтував її ноутбуки, при цьому

у судовому засіданні після надання фотознімку ноутбука та перегляду відеозапису підтвердила належність вказаного ноутбука саме їй.

На підставі наданих у суді показань свідків ОСОБА_9 та ОСОБА_10 районний суд встановив, що останні не були очевидцями викрадення ноутбука,

а про вчинене їм стало відомо зі слів одного з подружжя ОСОБА_11 .

При цьому, суд першої інстанції критично оцінив показання потерпілої ОСОБА_6 , враховуючи, що вони не узгоджуються з іншими, дослідженими у судовому засіданні доказами, та показання свідка ОСОБА_7 , з огляду

на їх суперечність з показами інших свідків та потерпілої.

Також, місцевий суд дав належну оцінку й іншим доказам у справі, а саме: протоколу огляду місця події від 8 вересня 2020 року; копії видаткової накладної від 27 червня 2019 року № 52780; висновку судово-товарознавчої експертизи

від 9 вересня 2020 року № 3011; протоколу огляду відеозапису від 14 вересня 2020 року за фототаблицею до нього; постанові про визнання речовим доказом відеозапису з камер відеоспостереження та фотозображенням ноутбука.

Разом із цим суд першої інстанції визнав недопустимим доказом флеш носій

із відеозаписом з камер спостереження разом із протоколом огляду цього відеозапису через відсутність у матеріалах справи процесуального документу щодо вилучення цього флеш носія або його добровільної видачі відповідною особою. При цьому суд дослідив цей відеозапис та дійшов висновку, що він

не містить підтвердження висунутого обвинувачення та не спростовує пояснень ОСОБА_5 щодо належності ноутбука потерпілій і показань свідка

ОСОБА_8 .

Дослідивши всі обставини кримінального провадження та оцінивши надані стороною обвинувачення докази відповідно до вимог ст. 94 КПК, районний суд

з дотриманням засад презумпції невинуватості та забезпечення доведеності вини, змагальності й диспозитивності в кримінальному провадженні, дійшов переконливого висновку про те, що сторона обвинувачення не довела того,

що цей кримінальний проступок був вчинений ОСОБА_5 .

При перегляді вироку за апеляційною скаргою прокурора суд апеляційної інстанції з додержанням вимог ст. 419 КПК уважно перевірив наведені в ній доводи та дійшов обґрунтованого висновку про законність цього рішення.

У своїй ухвалі суд апеляційної інстанції виклав аналіз доказів та навів детальні мотиви прийнятого рішення, спростувавши твердження сторони обвинувачення щодо безпідставного виправдання ОСОБА_5 місцевим судом та допущених цим судом істотних порушень вимог кримінального процесуального закону.

Доводи прокурора щодо безпідставної відмови апеляційним судом

у задоволенні його клопотання про повторний допит потерпілої ОСОБА_6 , свідка ОСОБА_7 та дослідження флешносія з відеозаписами

не є прийнятними.

Так, відповідно до вимог ч. 3 ст. 404 КПК суд апеляційної інстанції

за клопотанням учасників судового провадження зобов`язаний повторно дослідити обставини, встановлені під час кримінального провадження, за умови, що вони досліджені судом першої інстанції не повністю або з порушеннями, та може дослідити докази, які не досліджувалися судом першої інстанції, виключно якщо про дослідження таких доказів учасники судового провадження заявляли клопотання під час розгляду в суді першої інстанції або якщо вони стали відомі після ухвалення судового рішення, що оскаржується.

Як убачається зі змісту касаційної скарги, прокурор просив суд апеляційної інстанції повторно дослідити вказані докази через те, що не погоджувався

з оцінкою, яку дав їм суд першої інстанції.

Разом із тим, відповідно до правової позиції, викладеної у постанові Верховного Суду від 30 травня 2019 року № 572/843/17, сам по собі факт непогодження будь-якої сторони із висновками суду зробленими на підставі оцінки доказів не

є безумовною підставою для їх повторного дослідження судом апеляційної інстанції. Оскільки передбачених ч. 3 ст. 404 КПК підстав для повторного дослідження доказів прокурор у судовому засіданні не навів апеляційний суд обґрунтовано відмовив йому в задоволенні цього клопотання.

Вирок місцевого суду та ухвала апеляційного суду відповідають вимогам статей 370, 374, 419 КПК і є належним чином обґрунтованими та вмотивованими, у них наведено відповідні підстави та положення закону, якими керувалися ці суди при ухваленні своїх рішень.

Таким чином, обґрунтування касаційної скарги не містить доводів, які потребують їх перевірки за матеріалами кримінального провадження,

а з касаційної скарги та наданих до неї копій судових рішень вбачається, що підстав для задоволення скарги немає.

З урахуванням наведеного, керуючись п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК, Верховний Суд

постановив:

У відкритті провадження за касаційною скаргою прокурора ОСОБА_4

на ухвалу Київського апеляційного суду від 27 квітня 2023 року щодо

ОСОБА_5 відмовити.

Касаційну скаргу разом із доданими матеріалами повернути прокурору.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3