Справа № 466/6769/23
Провадження № 1-кп/466/856/23
У Х В А Л А

14 вересня 2023 року Шевченківський районний суд м. Львова

у складі: головуючого судді ОСОБА_1

секретаря судових засідань ОСОБА_2

за участю: прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

представника потерпілого ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові матеріали кримінального провадження №0000046 від 07.04.2023 року про обвинувачення:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Львова, українця, громадянина України, раніше не судимого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

у чиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 254 КК України, -

у с т а н о в и в:

в провадженні Шевченківського районного суду м. Львова знаходяться матеріали кримінального провадження № 0000046 від 07.04.2023 року про обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.254 КК України.

У судовому засіданні від захисника ОСОБА_5 поступило клопотання про звільнення ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності згідно з ст. 49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності та закриття кримінального провадження.

Прокурор ОСОБА_3 заперечила проти задоволення клопотання щодо закриття кримінального провадження, у зв`язку із тим, що обвинувачений не усунув наслідків вчиненого кримінального правопорушення.

Представник потерпілого ОСОБА_6 у судовому засіданні не заперечила щодо задоволення клопотання.

Заслухавши думку учасників кримінального провадження, суд приходить до висновку, що клопотання не підлягає до задоволення з наступних підстав.

ОСОБА_4 обвинувачується у тому, що він протиправно вчинив безгосподарське використання земель сільськогосподарського призначення, що виразилося у знятті на земельній ділянці родючого шару ґрунту без спеціального дозволу та створення на ній штучної водойми (ставка) за наступних обставин. У 2017 році, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій та бажаючи настання суспільно небезпечних наслідків, ОСОБА_4 умисно, без проведення зміни цільового призначення земельної ділянки кадастровий номер :07:004:0202, площею 0,1153, яка розташована у АДРЕСА_2 з цільовим призначенням для сінокосіння (земля сільськогосподарського призначення), яка перебуває у його користуванні відповідно до договору оренди земельної ділянки, за допомогою спеціальної техніки.

Таким чином, ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 254 КК України, яке відповідно до ст. 12 КК України є проступком, за вчинення якого передбачено покарання у виді штрафу від однієї тисячі до трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або обмеження волі на строк до двох років, з позбавленням права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю на строк до трьох років або без такого.

Пунктом 2 ч.1 ст. 49 КК України передбачено, що особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минули такі строки: три роки - у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачено покарання у виді обмеження волі, чи у разі вчинення нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк не більше двох років.

Матеріально-правовими підставами звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності є: закінчення встановлених ч.1 ст.49 КК України строків та відсутність обставин, що порушують їх перебіг (частини 2 - 4 ст.49 КК України).

Суд приходить до висновку, що кримінальне правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_4 є триваючим, оскільки безгосподарське використання земель сільськогосподарського призначення розпочалося у 2017 році та було виявлене у 2023 році, тобто об`єктивна сторона злочину полягає у формі протиправної дії, яка тривала протягом певного періоду часу і продовжує тривати дотепер.

Загальні положення КК України визначають, що триваюче правопорушення має місце там, де протиправна діяльність триває безперервно протягом певного часу.

За теорією кримінального права при триваючому злочині (проступку) особа вчиняє один раз певну дію і впродовж тривалого часу перебуває безперервно в злочинному стані. Для цього виду злочинів характерним є неспівпадіння моменту закінчення складу злочину і моменту фактичного завершення протиправних дій. У поняття "час вчинення триваючого злочину" має включатися увесь проміжок часу, протягом якого особа безперервно вчиняла триваюче діяння на стадії закінченого злочину.

Завершення триваючого злочину - це день його припинення за волею або всупереч волі винного, в тому числі викриття особи у вчиненні злочину.

Стаття 49 КК не містить окремої вказівки щодо особливостей обрахування строку давності щодо триваючих злочинів.

Таким чином, строк давності притягнення до відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.254 КК України, починається з моменту припинення такого правопорушення, в даному випадку - з моменту виявлення кримінального правопорушення, тобто з 07.04.2023 року (день внесення відомостей в ЄРДР). Така ж позиція викладена у постанові Верховного Суду від 30 січня 2019 року № 492/910/14-к.

Відтак підстави для задоволення клопотання відсутні.

Керуючись ст. 285, 286, 287 КПК України, ст. 49 КК України, суд,-

п о с т а н о в и в:

у задоволенні клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_4 - адвоката ОСОБА_5 про закриття кримінального провадження на підставі 1 ст. 49 КК України - відмовити.

Повний текст ухвали складено 18.09.2023 року.

Ухвала окремому оскарженню не підлягає, заперечення проти ухвали можуть бути включені до апеляційної скарги на судове рішення, передбачене ч. 1 ст. 392 КПК України.

Суддя ОСОБА_1