Справа № 591/3006/23
Провадження № 1-кс/591/1619/23
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 травня 2023 року слідчий суддя Зарічного районного суду м. Суми ОСОБА_1 , з участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Суми клопотання старшого слідчого в ОВС СУ ГУНП в Сумській області ОСОБА_3 про накладення арешту на майно,-

В С Т А Н О В И В:

Слідчий звернувся з клопотанням погодженим прокурором, яке мотивував тим, що СУ ГУНП в Сумській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0000025 від 08.02.2023 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 191 КК України, за фактом привласнення бюджетних коштів шляхом незаконного відшкодування ПДВ групою осіб на території Сумської області. 04.05.2023 на підставі ухвали слідчого судді було проведено обшук за місцем мешкання ОСОБА_4 , за адресою: АДРЕСА_1 , в ході якого було виявлено та вилучено речі та документи. Оскільки вказане майно, на думку слідчого, може містити відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, а отже є речовим доказом, просив накласти на нього арешт з метою збереження.

В судове засідання учасники не з`явились, повідомлені про час і місце розгляду справи. Неприбуття прокурора, власників та володільців майна згідно ч.1 ст.172 КПК України не перешкоджає розгляду клопотання.

У зв`язку з відсутністю учасників процесу, на підставі ч.4 ст.107 КПК України фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалось.

Слідчий суддя, вислухавши учасників, вивчивши матеріали справи, вважає, що клопотання слідчого підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину.

Пунктом 1 ч. 2 та ч. 3 ст. 170 КПК України встановлено, що арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів і в цьому випадку арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Статтею 98 КПК України передбачено, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, у тому числі ті, що містять відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

З поданого клопотання та доданих до нього матеріалів вбачається, що СУ ГУНП в Сумській області здійснюється досудове розслідування в об`єднаному кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0000025 від 08.02.2023 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 191 КК України.

Крім того, додані до клопотання матеріали містять відомості про те, що майно, що належить ОСОБА_4 , яке було вилучено в ході проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , окрім банківських карток, є речовими доказами у кримінальному провадженні.

Тобто вилучені речі, окрім банківських карток, містять відомості, які мають значення для кримінального провадження, і які можуть бути доказом під час досудового розслідування та судового розгляду, тому з огляду на положення п.1 ч.2 та ч.3 ст.170 КПК України, на вказане майно потрібно накласти арешт з метою збереження.

До того ж слідчим доведено, що в даному випадку існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; що потреби органів досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права та що може бути виконано завдання, для виконання якого слідчий звернувся із клопотанням.

Вважаю, що в даному випадку для потреб досудового розслідування достатнім та співмірним буде накладення арешту на майно, що зазначене у клопотанні, окрім банківських карток, шляхом заборони власників та володільців майна у їх праві на розпорядження та користування.

Таким чином, слідчим доведено наявність підстав, передбачених ч.3 ст.132 та п.1 ч.2 та ч.3 ст.170 КПК України, тому в цій частині клопотання підлягає задоволенню.

Водночас, вважаю, що самі по собі банківські картки не підпадають під критерії визначені ст.98 КПК України, тому накладення на них арешту не виправдовує втручання у права власників майна, а завдання досудового розслідування щодо цих карток можуть бути виконані без накладення на них арешту.

За таких обставин, клопотання слідчого підлягає частковому задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 170-173 КПК України, слідчий суддя

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання слідчого задовольнити.

Накласти арешт на майно, що належить ОСОБА_4 , яке було вилучено в ході проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , шляхом обмеження власників та володільців майна у їх праві на розпорядження та користування, а саме на:

- мобільний телефон IPhone 7+ imei: НОМЕР_1 з сім картою НОМЕР_2

- мобільний телефон LG imei 1: НОМЕР_3 ; imei2: НОМЕР_4

- ноутбук Apple serial FVFWV10XJ1WT

- 8 незаповнених ТТН з підписами та відписками печаток ФОП « ОСОБА_5 »

- договір купівлі-продажу

- флешка Kingston

з метою збереження вказаного майна як речових доказів по справі.

Відмовити у завдоеолнні клопотання слідчого щодо накладення арешту на банківські картки НОМЕР_5 ; НОМЕР_6 ; НОМЕР_7 ; НОМЕР_8 .

Контроль за виконанням ухвали покласти на слідчого ОСОБА_3 .

Ухвала про арешт майна виконується слідчим негайно.

Ухвала може бути оскаржена. Апеляційна скарга на ухвалу подається безпосередньо до Сумського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня отримання її копії.

Слідчий суддя ОСОБА_1