Справа № 489/1526/23
Провадження № 1-кп/489/751/23
Ленінський районний суд міста Миколаєва
Вирок

іменем України

28 квітня 2023 року місто Миколаїв

Ленінський районний суд м. Миколаєва у складі головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Миколаєві кримінальне провадження за №0000012 від 06.01.2023 за обвинуваченням

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Миколаєва Миколаївської області, громадянина України, з повною загальною середньою освітою, непрацюючого, неодруженого, не маючого на утриманні неповнолітніх дітей, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України,

з участю прокурора ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_5 ,

встановив:

В кінці жовтня 2022 року (більш точний час не встановлено) ОСОБА_3 , з метою отримання можливості керування транспортними засобами, діючи всупереч пункту 20 Положення про порядок видачі посвідчень водія та допуску громадян до керування транспортними засобами, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 340 від 08.05.1993, придбав у невстановленої особи підроблений офіційний документ зі своїм зображенням - посвідчення водія на ім`я ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , серія/номер НОМЕР_1 від 31.10.2022, згідно з яким останньому надавалося право на керування транспортними засобами категорії «В». Після того, усвідомлюючи, що вказане посвідчення є підробленим, ОСОБА_3 почав його використовувати для керування транспортним засобом.

06.01.2023 близько 10:25 год. ОСОБА_3 керував автомобілем марки «Мazda 626» д.н.з. НОМЕР_2 , рухаючись по проспекту Миру в м. Миколаєві, де біля будинку № 2-Д був зупинений співробітниками УПП в Миколаївській області за порушення правил дорожнього руху. На законну вимогу працівників поліції пред`явити документ, який посвідчує право керування транспортним засобом, у ОСОБА_3 виник протиправний умисел, направлений на використання завідомо підробленого документа - посвідчення водія серії/номер НОМЕР_1 від 31.10.2022 на ім`я ОСОБА_3 . Реалізуючи свій протиправний умисел, направлений на використання завідомо підробленого документа, ОСОБА_3 , усвідомлюючи, що не проходив курси навчання водіїв, що йому у встановлений законом спосіб не видавалося посвідчення водія, діючи умисно та усвідомлюючи протиправність своїх дій, достовірно знаючи про те, що вказаний документ є підробленим, пред`явив для перевірки працівникам поліції підроблене посвідчення водія серія/номер НОМЕР_1 від 31.10.2022 на ім`я ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яке не відповідає встановленому зразку аналогічного бланка посвідчення водія, що перебуває в офіційному обігу на території України, так як виготовлений не у відповідності до вимог, які пред`являються до даного виду документів, тим самим використав завідомо підроблений документ.

Таким чином, судом в межах судового розгляду, визначених ст. 337 КПК України, встановлено, що обвинувачений ОСОБА_3 вчинив використання завідомо підробленого документа, тобто скоїв кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 358 КК України.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у пред`явленому обвинуваченні визнав повністю та підтвердив обставини вчиненого кримінального правопорушення, вказані в обвинувальному акті, зокрема, що дійсно придбав у невстановленої особи через мережу інтернет посвідчення водія на своє ім`я, яке надавало йому право керування транспортним засобом категорії «В». 06.01.2023 він керував транспортним засобом та по проспекту Миру м. Миколаєва був зупинений поліцейськими, яким пред`явив вказане підроблене посвідчення водія, яке в подальшому у нього було вилучене. Зазначив, що навчання з метою отримання посвідчення водія не проходив та іспити не здавав. У вчиненому ОСОБА_3 щиро розкаявся, засудив свої дії, запевнив суд про неприпустимість повторного вчинення кримінальних правопорушень в майбутньому та обіцяв стати на шлях виправлення.

Крім власного визнання обвинуваченим своєї вини, його винуватість у скоєному підтверджується також іншими дослідженими у судовому засіданні доказами в їх сукупності.

Із заяви ОСОБА_3 від 06.01.2023 вбачається, що останній добровільно видав працівникам поліції посвідчення водія НОМЕР_1 на своє ім`я, яке придбав у невідомої особи.

Згідно з протоколом огляду місця події від 06.01.2023 та фототаблиці до нього, в ході огляду місця події по проспекту Миру, 20, м. Миколаєва був виявлений автомобіль з д.н.з. НОМЕР_3 , на кришку капоту якого ОСОБА_3 поклав посвідчення водія на своє ім`я № НОМЕР_1 від 31.10.2022, яке було вилучене.

Із повідомлення РСЦ ГСЦ МВС в Миколаївській області від 12.01.2023 № 31/120-14-2023 вбачається, що згідно з відомостями з Єдиного державного реєстру МВС інформація про видачу посвідчення водія серії НОМЕР_1 на ім`я ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відсутня, а також відсутня інформація про видачу останньому посвідчення водія. Посвідчення водія серії НОМЕР_1 , видане 22.12.2022 на ім`я ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Згідно з повідомленням УПП в Миколаївській області від 13.01.2023 №467/41/16/02-2023, копії постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення серії БАВ №253177 від 06.01.2023, ОСОБА_3 був притягнутий до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 126 КУпАП за керування 06.01.2023 транспортним засобом, не маючи права керування транспортним засобом.

Відповідно до протоколу огляду предмету від 15.01.2023 та фототаблиці до нього, слідчим був оглянутий DVD-R диск з відеозаписами, на яких зафіксовано, як особа, яка назвалася ОСОБА_3 , 06.01.2023 надала поліцейському посвідчення водія, яке в подальшому було вилучене.

Згідно з висновком експерта № СЕ-19/115-23/504-ДД від 16.01.2023, бланк посвідчення водія з серійним номером НОМЕР_1 , виданий 31.10.2022 «ТСЦ 0541» на ім`я ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не відповідає встановленому зразку аналогічного бланка посвідчення водія, що перебуває в офіційному обігу на території України, оскільки виготовлений не у відповідності до вимог, які пред`являються до даного виду документів.

Таким чином, оцінивши кожний доказ з точки зору належності, допустимості та достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку, суд приходить до висновку, що винуватість ОСОБА_3 у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення доведена поза розумним сумнівом та його дії правильно кваліфіковані за ч. 4 ст. 358 КК України.

При призначенні покарання суд відповідно до ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, особу винного, а також обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Так, обвинувачений вчинив кримінальне правопорушення, яке відносяться до кримінальних проступків, за місцем проживання характеризується позитивно, раніше не судимий, лікування у лікаря-нарколога не проходив, неодноразово лікувався стаціонарно у психіатричному відділенні з діагнозом: «Легка розумова відсталість з порушенням поведінки та емоцій».

Відповідно до висновку судово-психіатричного експерта №60 від 22.03.2023, ОСОБА_3 страждав у період часу, що відноситься до інкримінованого йому діяння, а також на даний час страждає легкою розумовою відсталістю. За своїм психічним станом у період часу, що відноситься до інкримінованого йому діяння, а також на даний час він міг усвідомлювати та усвідомлює свої дії та міг/може керувати ними. За своїм психічним станом він не потребує застосування до нього примусових заходів медичного характеру.

Обставиною, яка відповідно до ст. 66 КК України пом`якшує покарання ОСОБА_3 , суд визнає щире каяття.

Обставин, які згідно зі ст. 67 КК України обтяжують покарання ОСОБА_3 , судом не встановлено.

З урахуванням обставин вчиненого кримінального правопорушення, особи обвинуваченого, його щирого каяття, ставлення до вчиненого, наявності обставини, що пом`якшує покарання, та відсутності обставин, що обтяжують покарання, а також ураховуючи позицію державного обвинувача щодо виду та міри покарання, яке необхідно призначити обвинуваченій, суд, реалізуючи принцип законності, справедливості та індивідуалізації покарання, приходить до висновку про необхідність призначення обвинуваченому покарання у виді обмеження волі в мінімальному розмірі, визначеному санкцію ч. 4 ст. 358 КК України, та можливість його виправлення без відбування покарання і доцільність застосування ст. 75 КК України, ухваливши звільнення від відбування покарання з випробуванням, з покладанням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.

Визначаючи тривалість строку випробовування, суд, окрім тяжкості кримінального правопорушення, головним чином враховує особу обвинуваченого, який раніше не судимий, повністю визнав свою вину, щиро розкаявся у вчиненому, засудив свої дії, не має негативної характеристики, обставини вчинення кримінального правопорушення, а також той факт, що в Україні введений воєнний стан, що покладає на жителів держави додаткові обмеження, тому зазначені обставини, які зменшують суспільну небезпечність обвинуваченого, вказують на можливість встановлення однорічного іспитового строку для виправлення останнього.

Цивільний позов не заявлявся.

Долю речових доказів необхідно вирішити відповідно до ч. 9 ст. 100 КПК України.

Згідно з ч. 2 ст. 124 КПК України, з обвинуваченого підлягають стягненню на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експертів.

Відповідно до ч. 4 ст. 174 КПК України, заходи забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна, вжиті за ухвалою слідчого судді Ленінського районного суду міста Миколаєва від 13.01.2023 у справі №489/82/23 - підлягають скасуванню.

Керуючись статтями 369-371, 373, 374, 376 КПК України, суд

ухвалив:

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України, та призначити покарання у виді обмеження волі на строк один рік.

На підставі статей 75, 76 КК України засудженого ОСОБА_3 звільнити від відбування призначеного покарання з випробовуванням, якщо він протягом однорічного іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обо в`язки періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання та роботи, не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Іспитовий строк ОСОБА_3 обчислювати з дня ухвалення вироку, тобто з 28 квітня 2023 року.

Речові докази:

- DVD-R диск з відеозаписами зберігати в матеріалах судової справи;

- посвідчення водія на ім`я ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , НОМЕР_1 від 31.10.2022, яке поміщене до сейф-пакету №INZ1013147 знищити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта Миколаївського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України в сумі 1887 (одна тисяча вісімсот вісімдесят сім) грн 80 коп.

Після набрання вироком законної сили заходи забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна, вжиті за ухвалою слідчого судді Ленінського районного суду міста Миколаєва від 13.01.2023 у справі №489/82/23 - скасувати.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Миколаївського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Ленінський районний суд міста Миколаєва протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копію вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надіслати учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя ОСОБА_1