ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Апеляційне провадження № 11-кп/818/828/23 Доповідач ОСОБА_1
Справа № 642/1600/23 Головуючий І інстанції ОСОБА_2
Категорія: ч.4 ст. 185 КК України
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 червня 2023 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі:

головуючого - ОСОБА_1 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря - ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Харкова матеріали за апеляційною скаргою захисника обвинуваченого ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 на ухвалу Ленінського районного суду м. Харкова від 22 травня 2023 року про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 00000626 від 08.03.2023 за частиною 4 статті 185 КК України, -

в с т а н о в и л а :

Ухвалою Ленінського районного суду м. Харкова від 22 травня 2023 року задоволено клопотання прокурора, продовжено обвинуваченому ОСОБА_6 строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на 60 днів, а саме до 20.07.2023.

Не погодившись з вказаною ухвалою, захисник обвинуваченого ОСОБА_6 адвокат ОСОБА_7 подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу Ленінського районного суду м. Харкова від 22.05.2023, постановити нову ухвалу, якою обрати до обвинуваченого ОСОБА_6 запобіжний захід не пов`язаний з ізоляцією від суспільства.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги захисник вважає судове рішення необґрунтованим та невмотивованим, а обраний ОСОБА_6 запобіжний захід є занадто суворим та до обвинуваченого необхідно застосувати запобіжний захід не пов`язаний із ізоляцією від суспільства .

Захисник зазначає, що прокурор у поданому клопотанні посилається на те, що обвинувачений ОСОБА_6 намагатиметься уникнути притягнення до кримінальної відповідальності, здійснити вплив на свідків та може переховуватись від суду, продовжувати злочинну діяльність у зв`язку із тим, що має подані на розгляд до суду інші обвинувальні акти, з чим не погоджується захисник оскільки обвинувачений не має на меті уникати кримінальної відповідальності, та раніше застосований до нього запобіжний захід, не порушував.

Також, сторона захисту посилається на те, що ОСОБА_6 нових злочинів не вчиняв та поніс вже покарання за раніше скоєне, в повній мірі. Обвинувачений стверджує, що не намагатиметься переховуватись, а навпаки сприятиме судовому слідству у з`ясуванні обставин даної справи, так як особисто зацікавлений в тому, щоб дана справа швидше закінчилась.

Захисник звертає увагу на те, що судом першої інстанції вказано на відсутність міцних соціальних зав`язків, з чим не можна погодитись, оскільки ОСОБА_6 за адресою своєї реєстрації мешкав з дитинства, має місце проживання, працює неофіційно, має на утриманні цивільну дружину та малолітню доньку, батьків, що переважно вказує на існування міцних соціальних зв`язків.

Також захисник не погоджується з встановленим судом першої інстанції ризиком здійснення впливу на свідків, та звертає увагу суду апеляційної інстанції на те, що останні були встановлені органом досудового розслідування та допитані в рамках вказаного кримінального провадження, тим самим вони вже виконали свій обов`язок про надання відомої їм інформації, а отже інформація з боку впливу на свідків відсутня.

Апеляційна скарга захисника не містить клопотання щодо участі обвинуваченого ОСОБА_6 в судовому засіданні при розгляді її апеляційної скарги.

Будучи належним чином повідомленим про час та місце апеляційного розгляду, прокурор в судове засідання не прибув та не повідомив про причини свого неприбуття.

Захисник ОСОБА_7 надала до суду клопотання про розгляд апеляційної скарги в письмовому провадженні.

Відповідно до статтей 405, 422-1 КПК України неявка прокурора не є перешкодою для апеляційного перегляду оскаржуваної ухвали.

Заслухавши суддю - доповідача, дослідивши матеріали провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення.

Задовольняючи клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_6 , суд першої інстанції врахував характер та тяжкість інкримінованого йому кримінального правопорушення, дані про особу обвинуваченого, та вважав, що застосування відносно обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу недостатнє для запобігання ризикам, передбачених пунктами 1, 3, 5 частини 1 статті 177 КПК України, які продовжують існувати на час розгляду клопотання.

З таким висновком суду погоджується й суд апеляційної інстанції, вважає його обґрунтованим та вмотивованим, з огляду на наступне.

Статтею 199 КПК України передбачено порядок продовження строку тримання під вартою.

Відповідно до частини 1 статті 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченими статтею 177 цього Кодексу.

Згідно із статтею 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Розглядаючи клопотання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою для прийняття законного і обґрунтованого рішення, слідчий суддя, відповідно до статті 178 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, повинен враховувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховуватися від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки

Під час апеляційного перегляду, судом апеляційної інстанції встановлено, що ухвала суду першої інстанції є обґрунтованою та постановлена з дотриманням вимог чинного законодавства.

Суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції щодо продовження існування ризиків, передбачених пунктами 1, 3, 5 частини 1 статті 177 КПК України, оскільки ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь ймовірності того, що особа, вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати судовому розгляду, або ж створять загрозу суспільству.

Надаючи оцінку можливості обвинуваченого переховуватися від суду або вчинити інше кримінальне правопорушення, суд бере до уваги, що існує певна ймовірність того, що останній з метою уникнення покарання, передбаченого за вчиненні кримінальні правопорушення, може вдатися до відповідних дій.

Враховуючи, що ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину проти власності, а саме таємне викрадення чужого майна (крадіжка) вчинена в умовах воєнного стану за яке, передбачено покарання у виді позбавлення волі строком від 5 до 8 років, на думку суду апеляційної інстанції у цьому кримінальному провадженні наявний суспільний інтерес, який полягає у необхідності захисту високих стандартів охорони прав і інтересів суспільства.

При цьому, належить врахувати, що саме внаслідок суспільної небезпечності таких дій є об`єктивні підстави вважати, що обвинувачений може переховуватись від правоохоронних органів та суду, незаконно впливати на потерпілого та свідків або вчинити інше кримінальне правопорушення, що в свою чергу призведе до порушення розумних строків судового розгляду, а також до неналежного дотримання обвинуваченим його процесуальних прав та обов`язків.

Колегія суддів, оцінюючи сукупність обставин, погоджується з висновком суду першої інстанції, що застосування до обвинуваченого більш м`яких запобіжних заходів є недоцільним та вважає, що порядок розгляду судом першої інстанції клопотання про продовження запобіжного заходу відповідає вимогам статті 199 КПК України, пунктів 3, 4 статті 5 Конвенції про захист прав людини та практиці Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Суд апеляційної інстанції вважає, що судом першої інстанції враховані положення статей 177, 178 КПК України, дані про особу, перевірені матеріали про вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує йому у разі визнання винуватою.

Колегія суддів ставиться критично до тверджень захисника щодо відсутності у обвинуваченого наміру переховуватись від суду, вчиняти інші кримінальні правопорушення, або впливати на потерпілого та свідків, оскільки відомості, що є наявними в матеріалах судового провадження свідчать про протилежне, а їх наявність об`єктивно спростовує апеляційні доводи про відсутність ризиків передбачених пунктами 1,3,5 частини 1 статті 177 КПК України.

Щодо доводів апеляційної скарги захисника про те, що досудовим слідством вже допитані потерпілий та свідки, а отже ризик незаконного впливу на потерпілого та свідків відсутній, суд апеляційної інстанції зазначає про те, що суд першої інстанції при судовому розгляді проводить допит потерпілого та свідків, а при ухваленні рішення посилається на їх покази надані саме під час судового розгляду, отже посилання захисника є безпідставними.

Отже, на час проведення апеляційного перегляду оскаржуваної ухвали, ризики, передбачені пунктами 1,3,5 частини 1 статті 177 КПК України, що існували на час обрання стосовно обвинуваченого ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не втратили свою актуальність, а суспільний інтерес, внаслідок висунутого йому обвинувачення, об`єктивно переважає принцип поваги до особистої свободи.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що застосування до обвинуваченого ОСОБА_6 більш м`якого заходу не пов`язаного з ізоляцією від суспільства навіть за умови наявності у останнього міцних соціальних зав`язків, не зможе забезпечити виконання покладених на нього процесуальних обов`язків, оскільки ці обставини існували і на час вчинення кримінального правопорушення у якому він обвинувачується, а тому вони не утворюють жодних моральних запобіжників, які унеможливлюють вчинення дій обвинуваченим, пов`язаних з вищенаведеними ризиками при обранні ним певної моделі поведінки, що безпосередньо впливає на дотримання розумних строків судового розгляду.

У зв`язку із наведеним, колегія суддів дійшла висновку про законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції та відсутності підстав для її скасування за доводами апеляційної скарги захисника обвинуваченого ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 .

Керуючись статтями 177, 178, 404, 405, пунктом 1 частини 1 статті 407, 418, 419, 422-1 КПК України, -

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу Ленінського районного суду м. Харкова від 22 травня 2023 року залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги оскарженню в касаційному порядку не підлягає відповідно до статті 424 КПК України.

Головуючий:

Судді: