справа № 208/1253/21
№ провадження 1-кп/208/134/23
УХВАЛА

04 вересня 2023 р. м. Кам`янське

Заводський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області у складі: головуючого, судді ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , обвинуваченого ОСОБА_6 , захисника ОСОБА_7 ,

у відкритому судовому засіданні по справі кримінального провадження № 0000001, розглянувши клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою відносно:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченого у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 187 КК України,

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , обвинуваченого у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 187 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Заводського районного суду місті Дніпродзержинська знаходиться зазначена справа. Обвинуваченим обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

По справі допитані свідки, оголошені матеріали справи, переглянуті відеодиски.

Прокурором заявлено клопотання про надання йому часу для узгодження правових позицій та підготовки до судових дебатів.

Перед оголошенням по справі перерви прокурором заявлені окремі клопотання про необхідність продовження строку тримання під вартою обвинуваченим, які аргументовані наступним.

ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , кожен окремо, обґрунтовано обвинувачуються у вчиненні особливо тяжкого злочину, є раніше судимими особами, що свідчить про недотримання обвинуваченим суспільних норм поведінки та моралі. Обвинувачені не мають сталих соціальних зв`язків.

Зазначені обставини вказують на ризик переховування обвинувачених від суду з огляду на міру покарання, яка їм загрожує у разі визнання винними, вчинення іншого кримінального правопорушення.

Адвокат ОСОБА_5 заперечувала проти задоволення клопотання прокурора так як ризики зазначені ним у клопотанні об`єктивно не підтверджені. Враховуючи досліджені у справі докази, вина ОСОБА_10 не знайшла свого підтвердження. Вважала за необхідне змінити запобіжний захід відносно обвинуваченого на менш суворий, Обвинувачений ОСОБА_10 підтримав думку захисника.

Адвокат ОСОБА_7 заперечував проти задоволення клопотання прокурора. Зазначив, що ОСОБА_11 має досить усталені соціальні зв`язки, постійне місце мешкання. По справі досліджені всі докази. Знаходячись на свободі обвинувачений ніяким чином не може перешкодити слідству. Забезпечення належної процесуальної поведінки останнього цілком можливо шляхом застосування менш суворого запобіжного заходу. Обвинувачений підтримав думку захисника.

Суд, вислухавши думку учасників судового розгляду, вивчивши матеріали справи, приходить до наступного висновку.

Метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків.

Європейський суд з прав людини у справах «Харченко проти України», «Лабіта проти Італії», «Летельє проти Франції» неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням конкретних обставин.

Тримання особи під вартою може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які незважаючи на існування презумпції невинуватості переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

При розгляді питання про доцільність тримання особи під вартою судовий орган повинен брати до уваги фактори, які можуть мати відношення до справи: характер (обставини) і тяжкість передбачуваного злочину; підвищена суспільна небезпечність інкримінованого обвинуваченому злочину; обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила злочин; покарання, яке можливо буде призначено в результаті засудження; ризик переховування від суду; можливість вчинення іншого правопорушення особою; характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки з суспільством.

У рішенні по справі «W. проти Швейцарії» ЄСПЛ зазначив, що врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що підозрюваний може ухилятись від слідства.

Судом встановлено, що обвинувачені обґрунтовано, в достатній мірі для розгляду клопотання прокурора, обвинувачуються у співучасті вчинення тяжкого, корисливого злочину, санкція якого передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від 8 до 15 років з конфіскацією майна.

Обвинувачені, кожен окремо, на час затримання не мали постійного офіційного місця роботи, навчання. Підтвердження, що ОСОБА_10 та ОСОБА_11 мають міцні соціальні зв`язки, суду не надано. Рибченко є раніше судимим за умисні злочини.

Враховуючи викладене, з огляду на міру покарання яка загрожує обвинуваченим у разі визнання винними, суд приходить до висновку, що існує ризик втечі обвинувачених та ухилення від правосуддя, вчинення інших кримінальних правопорушень.

Суд вважає необґрунтованими твердження захисників про можливість забезпечення належної поведінки обох обвинувачених шляхом обрання запобіжного заходу не пов`язаного з триманням під вартою, та вони не можуть бути прийняті судом до уваги, виходячи з конкретних обставин даного кримінального провадження та осіб обвинувачених.

Судом враховано, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо сторона обвинувачення доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

При оцінці можливості застосування іншого більш м`якого запобіжного заходу з метою запобігання встановленим ризикам, враховуючи, що така оцінка стосується перспективних фактів, суд використовує стандарт доказування «обґрунтованої ймовірності», за яким слід вважати, що інші більш м`які запобіжні заходи, ніж тримання під вартою, не зможуть запобігти встановленим ризикам за умови встановлення обґрунтованої ймовірності цього. При цьому КПК України не вимагає доказів того, що обвинувачений при застосуванні до нього більш м`якого запобіжного заходу поза всяким сумнівом порушить покладені на нього процесуальні обов`язки чи здійснить одну із спроб, що передбачена п. п. 1-5 ч. 1 ст. 177 КПК України, однак потребує встановлення реальної можливості допустити це в майбутньому.

Приймаючи до уваги викладене, суд дійшов висновку, що обраний запобіжний захід відповідає характеру та тяжкості діяння, яке їм інкримінується, саме такий його вид позбавляє можливості перешкодити інтересам правосуддя.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 176-178, 183, 331 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

Клопотання прокурора про продовження строків тримання під вартою обвинувачених, задовольнити.

Запобіжний захід у виді тримання під вартою, обраний відносно ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , продовжити строком до 01.11.2023 року.

Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, обраний відносно ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , продовжити строком до 01.11.2023 року.

В задоволенні клопотання сторони захисту про зміну обвинуваченим запобіжного заходу, відмовити.

Копію ухвали вручити обвинуваченим, прокурору та направити уповноваженій службовій особі місця ув`язнення.

Ухвала про продовження строку тримання під вартою може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду, протягом 5-ти днів з дня її проголошення.

Суддя ОСОБА_1