Справа № 727/7181/23
Провадження № 1-в/727/93/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(повний текст)

26 липня 2023 року м.Чернівці

Шевченківський районний суд міста Чернівці в складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

представника ОКНП «Чернівецька обласна психіатрична лікарня» ОСОБА_3 ,

прокурора ОСОБА_4 ,

особи, щодо якої вирішується питання про заміну примусових заходів медичного характеру ОСОБА_5 ,

адвоката особи, стосовно якої розглядається заява, - ОСОБА_6 ,

розглянувши у судовому засіданні, в залі суду, в м. Чернівці заяву виконуючої обов`язки генерального директора обласного комунального некомерційного підприємства «Чернівецька обласна психіатрична лікарня» ОСОБА_7 про заміну ОСОБА_5 примусових заходів медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу із звичайним наглядом на примусові заходи медичного характеру у виді амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку за місцем його проживання,

ВСТАНОВИВ:

07 липня 2023 року до Шевченківського районного суду м.Чернівці надійшла заява виконуючої обов`язки генерального директора Обласного комунального некомерційного підприємства «Чернівецька обласна психіатрична лікарня» ОСОБА_7 про заміну ОСОБА_5 примусових заходів медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу із звичайним наглядом на примусові заходи медичного характеру у вигляді амбулаторної психічної допомоги в примусовому порядку за місцем його проживання. В обґрунтування таких вимог заявниця зазначила, що ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 12.01.2023 року було продовжено ОСОБА_5 примусові заходи медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу із звичайним наглядом. Чевдарь ІНФОРМАЦІЯ_1 мешканець АДРЕСА_1 , перебуває на примусових заходах медичного характеру в ЧОПЛ з 25.01.2023 р. Відповідно до висновку комісії лікарів-психіатрів ЧОПЛ від 22.06.2023 р. на момент огляду ЛКК психічний стан хворого ОСОБА_5 покращився, а саме: відсутні протягом тривалого часу психотичні розлади, агресивні та асоціальні тенденції, з`явилася критика до скоєного, у нього зберігаються соціальні зв`язки, у зв`язку із чим комісія дійшла висновку про доцільність зміни примусових заходів медичного характеру у відділенні зі звичайним наглядом на надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Чернівці від 10 липня 2023 року прийнято заяву до розгляду та призначено судове засідання.

У судовому засіданні представник ОКНП «Чернівецька обласна психіатрична лікарня» ОСОБА_3 просив задовольнити заяву, вказавши, що ОСОБА_5 досяг певного прогресу у лікуванні, у зв`язку з чим він вважає, що йому слід замінити раніше застосовані примусові заходи медичного характеру на надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку.

Прокурор ОСОБА_4 не заперечувала щодо задоволення заяви в.о. генерального директора Обласного комунального некомерційного підприємства «Чернівецька обласна психіатрична лікарня» ОСОБА_7 .

Особа, щодо якої вирішується питання про заміну примусових заходів медичного характеру, - ОСОБА_5 у судовому просив відповідну заяву задовольнити, пояснивши, що на теперішній час він почувається значно краще, буде проживати разом із мамою та лікуватись амбулаторно.

Адвокат ОСОБА_6 , діючи в інтересах ОСОБА_5 , просив змінити застосовані до останнього раніше примусові заходи медичного характеру, оскільки стан його здоров`я суттєво покращився.

Суд, дослідивши матеріали справи, заслухавши думки учасників судового засідання, приходить до висновку про відмову у задоволенні заяви, виходячи з наступного.

Відповідно до абз. 1 ч. 1 ст. 95 КК України продовження, зміна або припинення застосування примусових заходів медичного характеру здійснюється судом за заявою представника закладу з надання психіатричної допомоги (лікаря-психіатра), який надає особі психіатричну допомогу. До заяви додається висновок комісії лікарів-психіатрів, що обґрунтовує необхідність продовження, зміни або припинення застосування таких примусових заходів.

Згідно з ч. 2 ст. 94 КК України надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку може бути застосоване судом стосовно особи, яка страждає на психічні розлади і вчинила суспільно небезпечне діяння, якщо особа за станом свого психічного здоров`я не потребує госпіталізації до закладу з надання психіатричної допомоги.

Згідно з ч. 3 ст. 94 КК України госпіталізація до закладу з надання психіатричної допомоги зі звичайним наглядом може бути застосована судом щодо психічнохворого, який за своїм психічним станом і характером вчиненого суспільно небезпечного діяння потребує тримання у закладі з надання психіатричної допомоги і лікування у примусовому порядку.

Пленум Верховного Суду України у п.3 своєї постанови «Про практику застосування судами примусових заходів медичного характеру та примусового лікування» № 7 від 03 червня 2005 року зауважив, що суди повинні критично оцінювати обґрунтовані висновки експертів-психіатрів з точки зору їх наукової обґрунтованості, переконливості й мотивованості, оскільки останні є доказами у справі, які не мають наперед установленої сили, не є обов`язковими для суду, але незгода з ними має бути вмотивована у відповідній ухвалі, вироку.

Скасування або зміна примусових заходів медичного характеру може мати місце, коли особа, яка вчинила суспільно небезпечне діяння в стані неосудності або обмеженої осудності, видужала або коли в результаті змін в стані її здоров`я відпала потреба в раніше застосованих заходах медичного характеру.

Згідно з ст.19 Закону Про психіатричну допомогу питання про продовження, зміну або припинення застосування примусового заходу медичного характеру вирішується судом у разі такої зміни стану психічного здоров`я особи, за якої відпадає необхідність застосування раніше призначеного заходу та виникає необхідність у призначенні іншого примусового заходу медичного характеру чи якщо особа видужала. Продовження, зміна або припинення застосування примусових заходів медичного характеру здійснюється судом за заявою представника закладу з надання психіатричної допомоги (лікаря-психіатра), який надає особі психіатричну допомогу. До заяви додається висновок комісії лікарів-психіатрів, що обґрунтовує необхідність продовження, зміни або припинення застосування таких примусових заходів.

Згідно вимог ч.2 ст.514КПК України зміна застосування примусових заходів медичного характеру здійснюється, якщо особа, яка вчинила суспільно небезпечне діяння у стані неосудності, видужала або якщо внаслідок змін у стані її здоров`я відпала потреба в раніше застосованих заходах медичного характеру.

Відповідно до Закону України «Про психіатричну допомогу» амбулаторна психіатрична допомога - психіатрична допомога, що включає в себе обстеження стану психічного здоров`я осіб на підставах та в порядку, передбачених цим Законом та іншими законами, профілактику, діагностику психічних розладів, лікування, нагляд, догляд, медико-соціальну реабілітацію осіб, які страждають на психічні розлади, в амбулаторних умовах.

У відповідності до п.19 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами примусових заходів медичного характеру та примусового лікування» від 3 червня 2005 року № 7 за змістом ст. 95 КК України,ст. 19 Закону «Про психіатричну допомогу» зміна примусового заходу медичного характеру може полягати лише в його пом`якшенні у зв`язку з поліпшенням психічного стану особи (наприклад, у переведенні її з психіатричного закладу з посиленим наглядом до закладу зі звичайним наглядом) чи у скороченні строку перебування у психіатричному закладі.

У відповідності до п. 20 цієї Постанови Пленуму Верховного СудуУкраїни примусові заходи медичного характеру припиняються у зв`язку з одужанням або зміною психічного стану особи настільки, що це виключає очевидну небезпечність для нього та для інших осіб.

З наведеного випливає, що для зміни виду примусового заходу медичного характеру на м`якший (у даному випадку надання амбулаторної психіатричної допомоги у примусовому порядку) необхідне таке покращення психічного стану особи, при якому вона не становитиме очевидної небезпеки для себе або інших осіб.

Отже,вирішуючи питанняпро заміну раніше установлених примусових заходів медичного характеру у відділенні зі звичайним наглядом на амбулаторно психіатричну допомогу (АППД) хворому ОСОБА_5 саме на суд покладено обов`язок запобігти вчиненню зазначеною особою нових суспільно-небезпечних діянь.

Як вбачається з матеріалів справи ухвалою Першотравневого районного суду м.Чернівці від 30.09.2014 року було встановлено, що ОСОБА_5 вчинив суспільно-небезпечне діяння, передбачене ч.3 ст.15, ч.1 ст.115 КК України, а саме: незакінчений замах на вбивство, тобто незакінчений замах на умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині, недоведений до кінця з причин, які не залежали від його волі та застосовано щодо нього примусові заходи медичного характеру у вигляді: госпіталізації до психіатричної лікарні з суворим режимом нагляду до ДЗ «Українська психіатрична лікарня з суворим наглядом» МОЗ України, оскільки на період часу, до якого відноситься інкриміноване йому діяння, ОСОБА_5 виявляв ознаки хронічного психічного захворювання у формі шизофренії, параноїдальної форми із безперервним перебігом з вираженим стабільним типом дефекту, а тому не міг віддавати звіт своїм діям та керувати ними, на час постановлення цієї ухвали судом він також є неосудним.

Відповідно до ухвал Вінницького районного суду Вінницької області від 15.07.2021 та Першотравневого районного суду м. Чернівців від 30.09.2014 ОСОБА_5 перебував на лікуванні в КНП «ВОКПЛ ім. акад. О.І.Ющенка ВОР».

УхвалоюВінницького міського суду Вінницької області від 26 листопада 2021 року ОСОБА_5 змінено застосування примусових заходів медичного характеру у виді госпіталізації у заклад з надання психіатричної допомоги з посиленим наглядом у «Відділенні №24 для примусових заходів медичного характеру з посиленим наглядом, змішаному» та постановлено перевести його для подальшого примусового лікування у психіатричне «Відділення №23 для ПЗМХ з звичайним наглядом, змішане».

У подальшому примусові заходи медичного характеру із звичайним наглядом стосовно ОСОБА_5 неодноразово судом продовжувались, останній раз ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 12.01.2023 року на строк, який не може перевищувати шести місяців.

25.01.2023 року ОСОБА_5 переведений до ОКНП «Чернівецька обласна психіатрична лікарня».

22.06. 2023 року складено висновок комісії лікарів-психіатрів на особу, яка перебуває на примусових заходах медичного характеру № 220, відповідно до якого комісія лікарів-психіатрів прийшла до висновку про доцільність зміни ОСОБА_5 примусових заходів медичного характеру у відділенні зі звичайним наглядом на надання йому амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку .

Щодо психічного стану ОСОБА_5 у вищевказаному висновку № 220 зазначено що останній на питання відповідає спокійно, беземоційно, дешо напружений, насторожений, не галюцинує, маячних ідей не висловлює, емоційно холодний, не критичний, у відділенні спокійний, режиму не порушує, пасивно підчиняється режиму відділення, активно маячних ідей не висловлює, не галюцинує, але періодично до чогось прислухається, стає наляканим, на обличчі з?являється вираз страху, галюцинує. Емоційно сплощений, дещо астенізований. Більшу частину часу проводить в ліжку. Залежується. Пасивний. Бездіяльний. Нічим не займасться. цікавості ні до чого не проявляє. Скритний. Усамітнений. 3 оточуючими спілкується в разі потреби, односкладно - «Так, ні». Мислення із зісковзуваннями, атактичне, паралогічне. Агресії не проявляє. Утримується в соціумі. Фіксований на внутрішніх переживаннях. Настрій знижений.

Діагноз хворого: шизофренія, параноїдна,безперервна, виражений змішаний дефект.

Надаючи всебічну, повну та неупереджену оцінку такому висновку комісії лікарів-психіатрів, суд звертає увагу зокрема на те, що відомості, покладені в підґрунтя останнього, беззаперечно не вказують на те, що особа видужала, а зміни в стані її здоров`я не вказують на те, що потреба в раніше застосованих заходах медичного характеру відпала, оскільки дані перебігу стану особи у закладі охорони здоров`я зазначаються за суб`єктивними судженнями лікарів-психіатрів, а сама зміна заходів медичного характеру зі звичайним наглядом на надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку відносно ОСОБА_5 не відповідає критерію запобігання вчинення ним суспільно небезпечних діянь.

Так, у судовому засіданні представник ОКНП «Чернівецька обласна психіатрична лікарня», який стверджував, що стан здоров`я ОСОБА_5 покращився, одночасно, відповідаючи на питання суду, пояснив, що ОСОБА_5 потребує постійного лікування, тобто він не одужав, виключити погіршення його стану здоров`я у подальшому не виявляється можливим, проте за умови щомісячного отримання ним необхідних уколів ймовірність вчинення суспільно-небезпечних дінь є мінімальною, якщо ж його стан погіршиться, хворого знову буде госпіталізовано.

Таким чином, враховуючи дійсну суспільну небезпеку вчиненого ОСОБА_5 діяння проти життя та здоров`я особи, яке є особливо тяжким, діагноз хворого «шизофренія, параноїдна,безперервна, виражений змішаний дефект» , а також те, що він продовжує страждати на психічне захворювання, при цьому застосовані відносно нього примусові заходи медичного характеру у вигляді госпіталізації до закладу з надання психіатричної допомоги із звичайним наглядом не є найбільш обтяжливими для особи, з врахуванням сукупності вказаних вище фактів, які вказують на те, що психічні розлади ОСОБА_5 мають загалом мінливий характер, суд не погоджується з думкою лікарів про те, що йому слід змінити примусові заходи медичного характеру зі звичайним наглядом на надання амбулаторної психіатричної допомоги, та вважає, що така заміна не відповідає критерію запобігання вчинення ним суспільно небезпечних діянь та об`єктивно є передчасною, оскільки зі встановлених обставин не вбачається, що внаслідок здійсненого лікування у виді госпіталізації до психіатричного закладу із звичайним наглядом стан здоров`я ОСОБА_5 настільки змінився, що останній не становитиме суспільної небезпеки для себе та оточуючих. Крім того, слід звернути увагу на те, що ОСОБА_5 , у разі заміни йому примусових заходів медичного характеру на більш м`який залишається проживати разом із своєю матір`ю, яка є особою, щодо якої ним було скоєно особливо тяжкий злочин, а тому їх сумісне проживання створює додаткові ризиками стосовно можливості для нього знову вчинити правопорушення.

Суд також не може прийняти до уваги, посилання представника ОКНП «Чернівецька обласна психіатрична лікарня» на той факт, що сам ОСОБА_8 переконує, що в майбутньому він не вчинятиме поганих вчинків та злочинів, і розцінює це як намір хворого покращити свої умови існування та уникнути постійного нагляду лікарів.

Враховуючи зазначене, у задоволенні заяви виконуючої обов`язки генерального директора обласного комунального некомерційного підприємства «Чернівецька обласна психіатрична лікарня» ОСОБА_7 про заміну ОСОБА_5 примусових заходів медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу із звичайним наглядом на примусові заходи медичного характеру у виді амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку за місцем проживання, слід відмовити.

Керуючись статтями 19, 22 Закону України «Про психіатричну допомогу», ст. ст.92-95 КК України, ст. ст. 372, 376, 512-514 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні заяви виконуючої обов`язки генерального директора обласного комунального некомерційного підприємства «Чернівецька обласна психіатрична лікарня» ОСОБА_7 про заміну ОСОБА_5 примусових заходів медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу із звичайним наглядом на примусові заходи медичного характеру у виді амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку за місцем проживання відмовити.

На ухвалу може бути подано апеляцію до Чернівецького апеляційного суду через Шевченківський районний суд м. Чернівці протягом семи діб з моменту її проголошення.

Повний текст ухвали оголошено 31.07.2023 року о 12:30 год. в приміщенні Шевченківського районного суду м. Чернівці.

Суддя ОСОБА_1