Провадження № 11-кп/824/2296/2023 Доповідач у ІІ інстанції ОСОБА_2
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

Іменем України

13 червня 2023 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду в складі:

головуючого судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі - ОСОБА_5 ,

за участю:

прокурора - ОСОБА_6 ,

захисника - ОСОБА_7 ,

обвинуваченого - ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві кримінальне провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Шевченківського районного суду м. Києва від 16 грудня 2022 року щодо

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

уродженця смт Пісківки Бородянського р-ну Київської області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

- 11.06.2007 Бородянським районним судом Київської обл. за ч. 1 ст. 186 КК України на 1 рік позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільненого від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 рік;

- 04.06.2008 Бородянським районним судом Київської обл. за ч. 2 ст. 186 КК України на 4 роки позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільненого від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 роки;

- 02.08.2010 Бородянським районним судом Київської обл. за ч. 2 ст. 190, ч. 2 ст. 187, ч. 2 ст. 289, ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ст. ст. 70, 71 КК України на 7 років 6 місяців позбавлення волі;

- 05.03.2020 Солом`янським районним судом міста Києва за ч. 2 ст. 187 КК України до 7 років та 6 місяців позбавлення волі з конфіскацією майна, -

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушенняі, передбаченого ч.2 ст. 121 КК України, -

ВСТАНОВИЛА:

Вироком Шевченківського районного суду м. Києва від 16 грудня 2022 року ОСОБА_8 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 121 КК України, та призначено йому покарання у виді позбавлення волі строком на 8 років.

На підставі ст. 71 КК України до призначеного ОСОБА_8 покарання, частково приєднано невідбуту частину покарання, призначеного вироком Солом`янського районного суду міста Києва від 05 березня 2020 року та остаточно визначено покарання у виді позбавлення волі строком на 8 (вісім) років 3 (три) місяці.

Цим же вироком вирішено питання щодо речових доказів у кримінальному провадженні.

За вироком суду ОСОБА_8 визнано винним у заподіянні умисного тяжкого тілесного ушкодження, небезпечного для життя в момент заподіяння, що спричинило смерть потерпілого, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 121 КК України, за наступних обставин.

Так, 30.07.2020 року приблизно о 05.00 год. ОСОБА_8 , перебуваючи в камері №9 ДУ «Київський слідчий ізолятор», який розташований за адресою м. Київ, вул. Дегтярівська, 13, вступив у словесний конфлікт з ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , внаслідок якого, на ґрунті раптово виниклих особистих неприязних відносин у ОСОБА_8 виник злочинний умисел на заподіяння потерпілому тяжких тілесних ушкоджень, реалізовуючи який обвинувачений умисно наніс потерпілому не менше двох ударів кулаками обох рук в область живота зліва, тобто в ділянку тіла, де розташовані життєво важливі органи людини, завдавши потерпілому ОСОБА_9 тяжкі тілесні ушкодження, небезпечні для життя в момент заподіяння, що спричинили його смерть.

Відповідно до висновку експерта, при судово-медичній експертизі трупа ОСОБА_9 було виявлено: А) крововилив в підшкірно-жировій клітковині та м`язах грудей в проекції 9-10 ребра зліва по середній пахвовій лінії; переломи 9-11 ребр зліва по середній пахвовій лінії; крововилив на легеневій поверхні лівого купола діафрагми; два через капсулярні розриви селезінки в середній і нижній третинах; крововилив, що охоплює ділянку воріт селезінки та селезінково -діафрагментальну зв`язку; Б) два садна в поперековій ділянці зліва; В) забійна рана в ділянці хвоста лівої брови. 2 (1) смерть ОСОБА_9 настала від розривів селезінки, з крововтратою і шоком, на що вказує зазначене в п.А) кров в черевній порожнині (загальним об`ємом біля 1800 мл), малокров`я внутрішніх органів; смугасті крововиливи на внутрішній оболонці лівого шлуночка серця, респіраторний дистрес-синдром в легенях, шокова реакція в печінці, нирках та наднирниках, набряк речовини головного мозку.

Не погоджуючись з вироком суду, ОСОБА_8 подав на нього апеляційну скаргу, в якій просить вирок суду змінити, призначивши йому остаточне покарання у виді позбавлення волі строком до 8 років.

В обґрунтування апеляційних вимог обвинувачений вказує, що злочин, передбачений ч.2 ст. 121 КК України - це умисне нанесення тілесних ушкоджень, яке спричинило смерть потерпілого, втім він не бажав настання таких наслідків і саме з цих причин не визнає себе винним в інкримінованому злочині за кваліфікуючими ознаками.

Заслухавши доповідь судді, думки обвинуваченого та захисника, які підтримали апеляційну скаргу, думку прокурора, який заперечив проти апеляційної скарги, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Відповідно до статті 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Висновки суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_8 у заподіянні умисного тяжкого тілесного ушкодження, небезпечного для життя в момент заподіяння, що спричинило смерть потерпілого, за обставин, викладених у вироку, обґрунтовані сукупністю досліджених в судовому засіданні й наведених у вироку доказів, яким суд дав належну оцінку.

За встановлених судом фактичних обставин справи, кваліфікація дій ОСОБА_8 за ч.2 ст. 121 КК України є правильною і доводи апеляційної скарги обвинуваченого цього не спростовують.

Із суб`єктивної сторони кримінальне правопорушення, передбачене ст. 121 КК України, характеризується умислом до діяння та наслідків. Мета умисного заподіяння тяжкого тілесного ушкодження впливає на кваліфікацію цього діяння лише в тому разі, коли нею є залякування потерпілого або інших осіб. Особливістю умисного тяжкого тілесного ушкодження, що спричинило смерть потерпілого є те, що у ньому присутні два наслідки (первинний - тяжкі тілесні ушкодження і похідний - смерть), та психічне ставлення до них з боку винного є різними, до заподіяного тяжкого тілесного ушкодження винний ставиться умисно, а до настання смерті потерпілого від такого ушкодження - необережно.

Питання про умисел вирішується виходячи із сукупності всіх обставин вчиненого діяння, зокрема враховуючи спосіб, знаряддя злочину, кількість, характер і локалізацію тілесних ушкоджень, причини припинення злочинних дій, поведінку винного до, під час і після злочину, його взаємини з потерпілим, що передували події, їх стосунки. Небезпечними для життя є ушкодження, які в момент заподіяння чи в клінічному перебігу через різні проміжки часу спричиняють загрозливі для життя явища.

Із пояснень ОСОБА_8 вбачається, що в результаті конфлікту він відштовхнув від себе потерпілого, при цьому відштовхував його від себе в область живота, більш детально, як саме і з якою силою та чи наносив удари потерпілому він не пам`ятає. Свідки ОСОБА_10 та ОСОБА_11 бачили, як обвинувачений наніс потерпілому до двох ударів в зону живота, нанесення інших ударів вони не бачили.

Згідно висновку експерта №012-138-3016-2020 від 28.09.2020, при судово-медичній експертизі трупа ОСОБА_9 виявлено А) крововилив в підшкірно-жировій клітковині та м`язах грудей в проекції 9-10 ребра зліва по середній пахвовій лінії; переломи 9-11 ребр зліва по середній пахвовій лінії; крововилив на легеневій поверхні лівого купола діафрагми; два через капсулярні розриви селезінки в середній і нижній третинах; крововилив, що охоплює ділянку воріт селезінки та селезінково -діафрагментальну зв`язку; Б) два садна в поперековій ділянці зліва; В) забійна рана в ділянці хвоста лівої брови. 2 (1) смерть ОСОБА_9 настала від розривів селезінки, з крововтратою і шоком, на що вказує зазначене в п. А) кров в черевній порожнині (загальним об`ємом біля 1800 мл), малокров`я внутрішніх органів; смугасті крововиливи на внутрішній оболонці лівого шлуночка серця, респіраторний дистрес-синдром в легенях, шокова реакція в печінці, нирках та наднирниках, набряк речовини головного мозку.

Враховуючи характер виявлених ушкоджень, їх об`єм, а також дані судово-гістологічного дослідження (наявність груп лейкоцитів та смуг фібріну в ділянці розривів селезінки), виявлені ушкодження відображені в п. А) виникли приблизно за 10-12 год. до настання смерті, по механізму удару тупим предметом, який мав обмежену контактну поверхню, і яким міг бути наприклад кулак, нога. Вони мають ознаки тяжкого тілесного ушкодження, по критерію небезпеки для життя- через капсулярні розриви селезінки, з крововтратою і шоком) та знаходяться в прямому причинному зв`язку з настанням смерті ОСОБА_9 ; виявлені садна зазначені в п. 1Б) від дії тупого предмета, мають ознаки легких тілесних ушкоджень, по критерію тривалості здоров`я, і не знаходяться в прямому у причинно-наслідковому зв`язку з настанням смерті ОСОБА_9 ; виявлена забійна рана зазначена в п. 1В), виникла від тупого предмету, утворилася посмертно (під час транспортування трупа в морг) і за ступенем тяжкості не розцінюється.

Наведені обставини у своїй сукупності свідчать про те, що обвинувачений, умисно завдаючи з великою силою удари в життєво важливі органи, розраховував на такі можливі наслідки, від яких його здоров`ю буде спричинено тяжку шкоду.

Зважаючи на викладене, дії обвинуваченого за ч. 2 ст. 121 КК кваліфіковані вірно, він має відповідати за той результат своїх дій (завдану шкоду), який фактично було заподіяно, в даному випадку - тяжке тілесне ушкодження, похідним наслідком якого є смерть потерпілого.

Таким чином, аналізуючи зібрані у кримінальному провадженні та досліджені під час судового розгляду докази, оцінюючи їх з точки зору належності, допустимості, достовірності, а їх сукупність - з точки зору достатності та взаємозв`язку, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про доведення вини обвинуваченого ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого йому злочину, та правильно кваліфікував його дії за ч.2 ст.121 КК України, так як він умисно заподіяв потерпілому ОСОБА_9 умисне тяжке тілесне ушкодження, тобто умисне тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння, що спричинило смерть потерпілого.

Призначаючи ОСОБА_8 покарання, суд першої інстанції повністю дотримався вимог ст. ст. 50, 65 КК України, врахував ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, яке є тяжким злочином, обставини та мотиви його вчинення, особу винного, який раніше неодноразово судимий, відсутність обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання, і вважає, що необхідним та достатнім для виправлення ОСОБА_8 , а також запобігання вчиненню ним нових кримінальних правопорушень буде покарання у виді позбавлення волі на визначений судом першої інстанції строк, з яким погоджується колегія суддів, оскільки саме таке покарання перебуває у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами вчиненого і особою винного. Підстав для пом`якшення обвинуваченого покарання колегія суддів не вбачає і в апеляційній скарзі таких не наведено.

Враховуючи, що ОСОБА_8 інкримінований злочин вчинено після постановлення Солом`янським районним судом міста Києва вироку за ч. 2 ст. 187 року, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що остаточне покарання має бути призначене обвинуваченому із урахуванням положень ст. 71 ч. 1 КК України.

При перевірці матеріалів кримінального провадження порушень кримінального процесуального закону, які б могли стати підставою для скасування вироку суду не встановлено.

Таким чином, вирок суду є законним, обґрунтованим та вмотивованим, а тому має бути залишений без змін, а апеляційна скарга обвинуваченого - без задоволення.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_8 - залишити без задоволення.

Вирок Шевченківського районного суду м. Києва від 16 грудня 2022 року щодо ОСОБА_8 - залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим, який тримається під вартою - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Суддя Суддя Суддя