Справа № 559/1831/23
Провадження № 1-кс/559/423/2023
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"01" червня 2023 р. м. Дубно

Слідчий суддя Дубенського міськрайонного суду Рівненської області ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , захисника - адвоката ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Дубно клопотання заступника начальника СВ Дубенського РВП ГУНП в Рівненській області ОСОБА_7 , погоджене з прокурором Дубенської окружної прокуратури ОСОБА_8 , в межах кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000342 від 01 червня 2023 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України, про застосування до ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді тримання під вартою,

встановив:

до слідчого судді Дубенського міськрайонного суду Рівненської області надійшло клопотання заступника начальника СВ Дубенського РВП ГУНП в Рівненській області ОСОБА_7 , погоджене з прокурором Дубенської окружної прокуратури ОСОБА_3 , в межах кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за № 0000342 від 01 червня 2023 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України, про застосування до ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді тримання під вартою. В обґрунтування клопотання зазначено те, що ОСОБА_5 31.05.2023 приблизно о 23 годині, перебуваючи на території господарства, яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , реалізовуючи свій злочинний намір, спрямований на протиправне заподіяння смерті ОСОБА_9 , на ґрунті конфлікту, який виник раптово, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи настання суспільно-небезпечних наслідків у вигляді смерті іншої людини та бажаючи їх настання, використовуючи ніж, наніс один удар в область грудної клітки зліва ОСОБА_9 , в результаті чого останній отримав тілесні ушкодження у виді проникаючого різаного поранення грудної клітки зліва. Таким чином, ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України, а саме в закінченому замаху на умисне протиправне заподіянні смерті іншій людині (замаху на вбивство). Наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 , інкримінованого йому кримінального правопорушення повністю підтверджується зібраними у кримінальному проваджені доказами.

Метою застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є забезпечення виконання останнім процесуальних обов`язків та наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме:

1. Переховуватися від органів досудового розслідування та (або) суду. Даний ризик (передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України) обґрунтовується тим, що ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину, за вчинення якого передбачене покарання у вигляді позбавлення волі на строк від семи років до п`ятнадцяти років, що дає підстави вважати, що він з метою уникнення передбаченого покарання може ухилятися від органів досудового слідства та суду. Підтвердженням даного ризику слугує те, що 31.05.2023, після вчинення даного кримінального правопорушення, ОСОБА_5 , намагався заховати знаряддя вчинення злочину викинувши його на сусіднє господарство та зник з місця вчинення злочину з метою уникнення кримінальної відповідальності. Крім того встановлено, що ОСОБА_5 раніше судимий 17 лютого 2023 року Дубенським міськрайонним судом за ч.4 ст. 185 КК України до позбавлення волі на 5 років звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 1 рік.

2. Назаконно впливати на свідків у даному кримінальному провадженні. Даний ризик (передбачений п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України) обґрунтовується тим, що ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні особливо тяжкого кримінального правопорушення, а отже у разі застосування більш м`ягкого запобіжного заходу не пов`язаного із триманням під вартою, ОСОБА_5 зможе впливати, шляхом погроз чи залякування на свідків ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 з метою зміни ними показів у якості свідків, при їх допиті судом першої інстанції, з метою уникнення кримінальної відповідальності.

Таким чином, з метою забезпечення виконання підозрюваним процесуальних обов`язків, а також запобігти спробам переховуватись від органу досудового розслідування та/або суду, незаконного впливу на свідків у даному кримінальному провадженні необхідно обрати відносно останнього запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

У судовому засіданні прокурор, якого підтримав слідчий, просив задовольнити клопотання в повному обсязі, зазначивши, що м`якший запобіжний захід не забезпечить нівелювання ризиків, які покладено в основу даного клопотання.

ОСОБА_13 не заперечував щодо клоптання.

Захисник ОСОБА_6 підтримав підзахисного та просив застосувати заставу.

Заслухавши пояснення учасників провадження, дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя приходить таких висновків.

Зі змісту ст. 194 КПК України слідує, що під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя повинен встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставин, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 цього кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним в клопотанні.

Якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені п. 1, п. 3 частини 1 цієї статті, слідчий суддя має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного обов`язки, передбачені частиною 5 цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання, передбачено ст. 194 КПК України.

Про обґрунтованість підозри свідчать наступні докази, що містяться в матеріалах справи та досліджені слідчим суддею під час розгляду клопотання, а саме: протоколом огляду місця події по АДРЕСА_1 де було виявлено сліди вчинення кримінального правопорушення та по АДРЕСА_1 де було виявлено знаряддя вчинення злочину, а саме ніж; протоколом допиту свідка ОСОБА_10 , яка повідомила, що 31.05.2023 приблизно о 23 годині вона була свідком того як ОСОБА_5 наніс один удар ножем в область грудної клітки ОСОБА_9 ; протоколом затримання під час якого у ОСОБА_5 було вилучено одяг в якому останній був одягнутий на момент вчинення злочину; протоколами допитів свідків ОСОБА_11 та ОСОБА_12 які повідомили, що 31.05.2023 приблизно о 23.00 годині вони перебували в будинку по АДРЕСА_1 де вони розпивали спиртні напої та були свідками словесного конфлікту між ОСОБА_5 та ОСОБА_9 , після чого вони вийшли на двір де в подальшому було виявлено ОСОБА_9 з тілесними ушкодженнями.

Сукупність наведених доказів дозволяє зробити обґрунтований висновок про вірогідність вчинення даного кримінального правопорушення саме підозрюваним та дають підстави зробити висновок про наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення саме за ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України.

Під час розгляду питання про обґрунтованість підозри слідчим суддею враховується практика Європейського суду з прав людини викладена у справі Мюррей проти Сполученого Королівства, відповідно до якого факти, що викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеня, необхідного для засудження чи навіть для пред`явлення обвинувачення, що є задачею наступних етапів кримінального процесу.

Як вбачається з самого клопотання та наданих стороною обвинувачення матеріалів, що його обґрунтовують, зазначені обставини підозри мають місце і підтверджуються на цьому етапі розслідування достатньою сукупністю даних, детальний перелік яких міститься в самому клопотанні слідчого. Оскільки на даному етапі кримінального провадження не допускається вирішення тих питань, які повинен вирішувати суд під час розгляду по суті, а саме питань, пов`язаних з оцінкою доказів з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, то на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів слідчий суддя лише визначає, що причетність підозрюваного до вчинення злочину, підозра у якому йому повідомлена, є вірогідною та достатньою для застосування щодо нього обмежувального заходу.

Дослідивши матеріали клопотання в межах своєї компетенції, у висновках, які зробив орган досудового розслідування відносно підозрюваного, чогось очевидно необґрунтованого чи недопустимого не встановлено.

Крім того, відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Нечипорук та Йонкало проти України» - термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення також рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства».

Розглядаючи питання доцільності обрання підозрюваному запобіжного заходу у вигляді його тримання під вартою, слідчий суддя враховує, що таке рішення обмежує його права і свободи та має відповідати характеру певного суспільного інтересу (визначеним у КПК України конкретним підставам і меті) що, незважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом поваги до свободи особистості. В той же час, згідно практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Про існування ризиків, передбачених п.п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: переховуватися від органу досудового розслідування та/або суду, незаконний вплив на свідків у кримінальному провадженні, підтверджують вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному у разі визнання його винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється; характер та суспільна небезпека вчиненого кримінального правопорушення.

ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України, за яке передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до п`ятнадцяти.

В контексті практики Європейського суду з захисту прав людини, слід зазначити, що ризик втечі підсудного не може бути встановлений лише на основі суворості можливого вироку. Оцінка такого ризику має проводитись з посиланням на ряд інших факторів, які можуть або підтвердити існування ризику втечі або вказати, що вона маловірогідна і необхідність в утриманні під вартою відсутня (Панченко проти Росії). Ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (Бекчиєв проти Молдови).

На думку слідчого судді навіть обґрунтована підозра у вчиненні злочину в даному випадку не може бути єдиним виправданням обрання вказаного слідчим запобіжного заходу, а тому при вирішенні клопотання, крім наявності ризиків, передбачених п.п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, слідчий суддя на підставі наданих матеріалів, оцінив в сукупності всі обставини, в тому числі і вік та стан здоров`я підозрюваного, попередня характеристика за місцем проживання.

Згідно з практикою Європейського Суду з прав людини вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування цієї особи від правосуддя. При цьому зазначено, що небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосуддя може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи, її зв`язками з державою, у якій його переслідують та міжнародними контактами.

Разом з тим, слідчий суддя звертає увагу на встановленні кількох обставин, які досліджені та оцінені в сукупності, на яких ґрунтуються ризики, а не лише тяжкості покарання.

Так, відповідно до пунктів 3, 4 статті 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод та практики Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливо лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, відповідно до установленої практики Європейського суду з прав людини, висновки про ступінь ризиків та неможливості запобігання їм більш м`яких запобіжних заходів, мають бути зроблені за результатами сукупного аналізу обставин злочину та особистості підозрюваного (його характеру, моральних якостей, способу життя, сімейних зв`язків, постійного місця роботи, утриманців), поведінки підозрюваного під час розслідування кримінального правопорушення (наявність або відсутність спроб ухилятися від органів влади) поведінки підозрюваного під час попередніх розслідувань (способу життя взагалі, способу самозабезпечення, системності злочинної діяльності, наявності злочинних зв`язків). Сама лише тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, хоча і є визначеним елементом при оцінці ризику ухилення від органу досудового розслідування та/або суду, однак не може бути достатньою підставою для законності застосування запобіжного заходу.

Таким чином, враховуючи зазначені обставини, за наявності обґрунтованої підозри, ризиків, передбачених п.п. 1, 3, ч. 1 ст. 177 КПК України, враховуючи особу підозрюваного, слідчий суддя вважає за необхідне задовольнити клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу підозрюваному ОСОБА_5 у виді тримання під вартою строком на 60 днів.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 197 КПК України строк дії ухвали суду, про тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів. Строк тримання під вартою обчислюється з моменту взяття під варту, а якщо взяттю під варту передувало затримання обвинуваченого - з моменту затримання. З огляду на те, що затримано підозрюваного 01.06.2023, а відтак 60-тиденний строк триває по 30.07.2023 включно. При цьом, слідчий суддя не вбачає підстав для застосування застави з огляду на положення ч. 4 ст. 183 КПК України, а відтак в клопотанні захисника слід відмовити.

Керуючись вимогами ст.ст. 131, 132, 176, 177, 178, 181, 183, 184, 194, 197, 198 КПК України та ст. 29 Конституції України, слідчий суддя

ухвалив:

клопотання задовольнити.

Застосувати щодо підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Стебник, Дрогобицького району, Львівської області, українця, громадянина України, із неповною середньою освітою, непрацюючого, раніше судимого 17 лютого 2023 року Дубенським міськрайонним судом за ч.4 ст. 185 КК України до позбавлення волі на 5 років звільненого від відбування покарання з іспитовим строком 1 рік, одруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 - запобіжний захід у виді тримання під вартою в межах строку досудового розслідування до 30.07.2023 включно.

В клопотанні захисника про застосування застави - відмовити.

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Копію ухвали направити для виконання начальнику Дубенського РВП ГУНП в Рівненській області та начальнику ДУ «Рівненського слідчого ізолятора».

Контроль за виконанням ухвали слідчого судді покласти на слідчого та прокурора у кримінальному провадженні.

Копію ухвали вручити підозрюваному негайно після її оголошення під розписку.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її оголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не буде подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Слідчий суддя ОСОБА_1