ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 536/734/23 Номер провадження 11-кп/814/2212/23Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 вересня 2023 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду у складі:

головуючого - ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

із секретарем ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

захисника адвоката ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції кримінальне провадження №0000078 за апеляційною скаргою захисника адвоката ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 на ухвалу Кременчуцького районного суду Полтавської області від 07 липня 2023 року,

встановила:

Цією ухвалою клопотання прокурора задоволено та

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю м. Красноармійськ Донецької області, українцю, громадянину України, із середньою-спеціальною освітою, старшому солдату, зареєстрованому та проживаючому за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимому,

обвинуваченому за ч. 4 ст. 407 КК України,

застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на 60 днів до 04 вересня 2023 року.

Визначено заставу в розмірі 40 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 107 360 грн.

З матеріалів провадження вбачається, що старший солдат ОСОБА_8 , 12 січня 2023 року, в умовах воєнного стану, будучи військовослужбовцем, умисно не з`явився вчасно на службу до 15 лютого 2023 року.

Проаналізувавши можливість застосування більш м`якого запобіжного заходу, суд першої інстанції мотивував своє рішення про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою наявністю обгрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_8 тяжкого злочину, за який передбачено покарання від 5 до 10 років позбавлення волі, наявністю ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 4 ч. 1 ст. 177 КПК України, характеризуючими даними обвинуваченого, а саме, вік, стан здоров`я, сімейний та майновий стан.

Судом враховано, що відповідно до ч. 8 ст. 176 КПК України під час дії воєнного стану до вйськовослужбовців, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ст. ст. 402-405, 407, 408, 428 КК України застосовується виключно запобіжний захід у вигляді тримання під вартою

Крім того, врахувавши всі обставини справи, дані про особу обвинуваченого, його матеріальне становище, визначив ОСОБА_8 заставу у розмірі 40 прожиткових мінімумів для працездатних осіб (107 360 грн.).

У своїй апеляційній скарзі захисник просив скасувати ухвалу та постановити нову, якою відмовити у задоволенні клопотання прокурора або зменшити розмір застави до 20 прожиткових мінімумів для працездатних осіб.

Свої вимоги обгрунтовує тим, що прокурор не надав жодного доказу, який підтверджує наявність зазначених у клопотанні ризиків.

Просить звернути увагу, що застава у розмірі 40 прожиткових мінімумів для працездатних осіб є надмірною для обвинуваченого, не відповідає принципам розумності, виваженості та справедливості, оскільки ОСОБА_8 не має у власності рухомого та нерухомого майна.

Звертає увагу, що обвинувачений позитивно характеризується за місцем проживання, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, до адміністративної чи кримінальної відповідальності не притягувався та має місце реєстрації.

Інші учасники провадження ухвалу не оскаржували.

Заслухавши доповідача, пояснення обвинуваченого та його захисника в підтримку апеляційної скарги, прокурора, який просив залишити ухвалу без змін, перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали кримінального провадження, колегія суддів дійшла такого висновку.

Апеляційним судом встановлено, що на розгляді суду першої інстанції перебуває кримінальне провадження №0000078 за обвинуваченням ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України.

У відповідності до ч. 1 ст. 331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Нормами ч. 2 цієї статті визначено, що вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Розглядаючи питання про продовження строку тримання під вартою, для прийняття законного та обґрунтованого рішення суд повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для застосування цього запобіжного заходу та умови, за яких таке продовження можливе.

Відповідно до вимог ст. 194 КПК України, під час розгляду питання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним стороною обвинувачення.

За змістом ст. 199 КПК України, при розгляді клопотання про продовження строку тримання під вартою суд досліджує матеріали провадження на предмет законності й обґрунтованості застосування даного запобіжного заходу, з`ясовує конкретні причини тривалого строку розгляду справи і тримання особи під вартою, інші обставини, необхідні для вирішення справи, чи не з`явилися причини, що дозволяють скасувати тримання під вартою та обрати інший запобіжний захід, тощо.

Суд першої інстанції, оцінивши в сукупності всі обставини, що враховуються при розгляді питання про продовження строку тримання під вартою, постановив ухвалу з дотриманням приписів статей 177, 183, 197, 199 та 331 КПК України.

Ухвалюючи рішення, суд проаналізував можливість застосування більш м`якого запобіжного заходу, врахував положення наведених вище норм процесуального закону, вагомість наявних доказів про вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення та дійшов правильного висновку про доведеність наявності обставин, передбачених ч. 1 ст. 194 КПК України, обґрунтовано пославшись на те, що ризики, передбачені п.п. 1, 3, 4 ч. 1 ст. 177 КПК України, які були встановлені під час застосування обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, не перестали існувати.

Крім того, судом враховано, що відповідно до ч. 8 ст. 176 КПК України під час дії воєнного стану до вйськовослужбовців, які підозрюються або обвинувачуються у вчинення кримінальних правопорушень передбачених ст. ст. 402-405, 407, 408, 428 КК України застосовується виключно запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Також суд врахував, що ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 5 до 10 років та обґрунтовано звернув увагу на можливе покарання, що загрожує обвинуваченому у разі визнання його винуватим, так як відповідно до висновків Європейського суду з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків.

Вказані вище обставини дають достатні підстави вважати про наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.

Крім того, відповідно до ч. 4 ст. 183 КПК України судом правильно визначено заставу у даному кримінальному провадженні.

При цьому, суд врахував всі обставини справи, дані про особу обвинуваченого, його матеріальне становище, а також врахував інші фактичні обставини даного кримінального правопорушення та визначив ОСОБА_8 заставу у розмірі 40 прожиткових мінімумів для працездатних осіб (107 360 грн.), із покладенням обов`язків відповідно до ч. 5 ст. 194 КПК України у разі її внесення, оскільки внесення застави саме в такому розмірі може гарантувати виконання обвинуваченим покладених на нього обов`язків.

Отже, доводи апеляційної скарги щодо необґрунтованості ухвали є неспроможними, оскільки судом було належним чином перевірено наявні матеріали, а наведені захисником доводи, не можуть бути безумовними підставами для застосування іншого запобіжного заходу не пов`язаного з триманням під вартою чи зменшення розміру застави.

З огляду на вказане, колегія суддів дійшла висновку, що ухвала суду є законною та обґрунтованою, і підстави для її скасування відсутні, а тому у задоволенні апеляційної скарги захисника необхідно відмовити.

Керуючись ст.ст. 405, 419, 422-1 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу захисника - адвоката ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 залишити без задоволення, а ухвалу Кременчуцького районного суду Полтавської області від 07 липня 2023 року, щодо ОСОБА_8 без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

Головуючий ОСОБА_2

Судді ОСОБА_3

ОСОБА_4