ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/2456/23 Справа № 214/5794/18
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 серпня 2023 року м.Кривий Ріг

15 серпня 2023 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

при секретарі ОСОБА_4 ,

за участю

прокурора ОСОБА_5 ,

захисників ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

обвинувачених ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривий Ріг в режимі відеоконференції матеріали кримінального провадження № 0003079за ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 289 КК України відносно ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , за апеляційними скаргами прокурора ОСОБА_12 , захисника ОСОБА_7 , який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_11 , захисника ОСОБА_8 , яка діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_10 , захисника ОСОБА_13 , яка діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 на вирок Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 24 грудня 2020 року, -

ВСТАНОВИЛА:

Вироком Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 24 грудня 2020 року

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Кривий Ріг Дніпропетровської області, громадянина України, раніше не судимого, який має середньо-спеціальну освіту, офіційно не працює, не одруженого, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 289 КК України, та призначено йому покарання у виді позбавлення волі строком на 8 років, з конфіскацією всього особисто йому належного майна.

ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженець м. Кривий Ріг Дніпропетровської області, громадянина України, раніше не судимого, який має середньо-спеціальну освіту, не одруженого, який офіційно не працює, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_2 ,

визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15, ч. 2 ст. 289 КК України, та призначено йому покарання у виді позбавлення волі, строком на 5 років, з конфіскацією усього особисто йому належного майна.

ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженець м. Кривий Ріг Дніпропетровської області, громадянина України, який має середньо-технічну освіту, не одруженого, який офіційно не працює, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_3 ,

визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15, ч. 2 ст. 289 КК України, та призначено йому покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років, з конфіскацією всього особисто йому належного майна.

Відповідно до вироку суду, в середині грудня 2017 року ОСОБА_9 , разом з ОСОБА_14 та ОСОБА_11 вступили в злочинний зговір з метою незаконного заволодіння транспортним засобом. Відповідно до розподілених ролей ОСОБА_11 повинен був підшукати транспортний засіб, співучасник злочину ОСОБА_14 повинен був провести потерпілого на місце вчинення кримінального правопорушення, де разом з іншим співучасником злочину ОСОБА_9 , незаконно заволодіти транспортним засобом. Реалізуючи умисел на незаконне заволодіння транспортним засобом, ОСОБА_11 за допомогою інтернет-сайту «OLX» відшукав за об`явою ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , у якого у власності знаходиться автомобіль марки «Mersedes-Benz sprinter 313CDI» державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , та зателефонував йому, повідомивши про те, що 30 грудня 2017 року потрібно здійснити вантажоперевезення від СЗШ №51, розташованої по вул. Світлогірській, до мкрн. Східний-2 м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, на що ОСОБА_15 погодився.

В подальшому, 30 грудня 2017 року, діючи за попередньою змовою осіб, реалізовуючи свій умисел на незаконне заволодіння транспортним засобом, ОСОБА_11 за допомогою автомобіля «Skoda roomster», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , перевіз три стільці та один стіл до СЗШ №51, розташованої по вул. Світлогірській в м. Кривому Розі Дніпропетровської області, разом з ОСОБА_9 та ОСОБА_14 . Після чого, за вказівкою ОСОБА_11 , коли потерпілий ОСОБА_15 після телефонної розмови, на власному автомобілі марки «Mersedes-Benz sprinter 313CDI», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , приїхав до мосту по вул. Каспійська в Саксаганському районі м. Кривого Рогу Дніпропетровської області приблизно о 16 годині 20 хвилин, до нього підійшов ОСОБА_14 , який присів в автомобіль потерпілого ОСОБА_15 та супроводив ОСОБА_15 на автомобілі до СЗШ №51, розташованої по вул. Світлогірській в Саксаганському районі м. Кривого Рогу Дніпропетровської області. Прибувши на місце потерпілий ОСОБА_15 вийшов із кабіни автомобіля разом з ОСОБА_14 , та потерпілий ОСОБА_15 направився до задньої частини автомобіля з метою завантаження стільців та столу в автомобіль, та відчинив одні задні двері. В цей момент співучасник злочину ОСОБА_9 з невстановленого слідством пістолету для відстрілу патронів калібру 9 мм, споряджений метальними снарядами «несмертельної дії», котрий заздалегідь придбав у всесвітній мережі-інтернет, здійснив п`ять пострілів в потерпілого ОСОБА_15 та спричинив йому відповідно до висновку судово-медичної експертизи № 197 від 21 лютого 2018 року тілесні ушкодження у вигляді: сполученої травми голови, грудної клітини праворуч, правого плеча: вогнепальне кульове проникаюче поранення лобної області праворуч, скалковий вдавлений перелом лобної кістки, забій головного мозку 2-го ступеню, субарахноідальний крововилив, субдуральний крововилив, контузія правого очного яблука, крововилив в склеру правого ока, частковий гемофтальм, травматичний птоз верхнього повіка, синець навколо правого ока, непроникаюче вогнепальне кульове сліпе поранення передньої поверхні грудної клітини праворуч з переломом 3-го ребра і контузією правої легені (середня доля і 3-й сегмент верхньої долі), які відносяться до тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя, та тілесні ушкодження у вигляді: забійна рана правої тім`яної області, вогнепальне сліпе кульове поранення нижньої третини правого плеча, які відносяться до легких тілесних ушкоджень, які викликали короткочасний розлад здоров`я.

Після отриманих поранень потерпілий впав на землю, став кричати та звати на допомогу, у зв`язку з чим ОСОБА_9 , ОСОБА_14 та ОСОБА_11 покинули місце вчинення кримінального правопорушення, не довівши свій умисел на незаконне заволодіння транспортним засобом до кінця.

Згідно з висновком автотоварознавчої експертизи №15/12.2/273 від 29 серпня 2018 року ОСОБА_9 , ОСОБА_14 та ОСОБА_11 мали намір незаконно заволодіти транспортним засобом марки «Mersedes-Benz sprinter 313CDI», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , вартість якого на момент вчинення кримінального правопорушення, станом цін на 30 грудня 2017 року, складає 323 783,47 гривні.

На вказаний вирок суду від прокурора ОСОБА_12 надійшла апеляційна скарга, в якій він просить вирок скасувати та ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_9 покарання за ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 289 КК України у виді позбавлення волі, строком на 8 років, з конфіскацією всього особисто йому належного майна; ОСОБА_10 - у виді позбавлення волі, строком на 7 років, з конфіскацією всього особисто йому належного майна; ОСОБА_11 у виді позбавлення волі, строком на 7 років, з конфіскацією всього особисто йому належного майна. В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначає, що суд безпідставно перекваліфікував дії обвинувачених ОСОБА_11 та ОСОБА_10 з ч. 3 на ч. 2 ст. 289 КК України у зв`язку з тим, що судом не встановлено попередню змову обвинувачених на незаконне заволодіння транспортним засобом, поєднаного з насильством, небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, а також необґрунтовано змінив формулювання обвинувачення, виключивши посилання, що саме ОСОБА_11 придбав пістолет та передав його ОСОБА_9 та зазначивши, що ОСОБА_9 придбав зазначений пістолет з якого здійснив постріли в потерпілого. Вважає, що у кримінальному провадженні зібрано достатньо доказів щодо попередньої змови обвинувачених на заволодіння транспортним засобом із застосування насильства, небезпечного для життя чи здоров`я потерпілого. Звертає увагу, що з показань потерпілого слідує, що ОСОБА_9 почав одразу здійснювати постріли, коли потерпілий повернувся відкривати двері, жодних перемовин або образ в адресу нападників він не висловлював. Зазначає, що під час проведення слідчих експериментів обвинувачені визнавали, що були знайомі до вчинення злочину, заздалегідь готувалися і домовились про його вчинення. Разом з тим, на думку прокурора, суд допустив суперечність у висновках, визнавши протоколи слідчих експериментів допустимими доказами, які підтверджують винуватість обвинувачених, критично оцінив твердження про застосування до них недозволених методів введення розслідування, і в той же час проігнорував, що під час цих слідчих дій обвинувачені розповідали про попередню домовленість щодо вчинення злочину, при цьому, змінюючи обвинувачення, суд вказав, що не приймає до уваги такі показання, оскільки під час судового розгляду обвинувачені надали протилежні показання.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 , який діє в інтересах ОСОБА_11 просить вирок суду скасувати та ухвалити новий вирок, яким визнати ОСОБА_11 невинуватим у вчиненні злочину та виправдати у зв`язку з недоведеністю його винуватості. В обґрунтування доводів апеляційної скарги посилається, що суд першої інстанції не дав належної правової оцінки показанням ОСОБА_11 , які він надав під час судового розгляду, а також невірно виклав показання свідка ОСОБА_16 , не надав їм оцінку та безпідставно послався на протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімками за її участю. Зазначає, що органом досудового розслідування не проведено психіатричну експертизу ОСОБА_9 для встановлення причини його агресії стосовно потерпілого. На думку захисника, не отримали належної оцінки і показання обвинуваченого ОСОБА_10 , який підтвердив показання обвинувачених щодо перевезення меблів та зазначив, що був ошелешений, тим що ОСОБА_9 почав стріляти у потерпілого. Зазначає, що за версією обвинувачення залишилось не зрозумілим, хто повинен був сісти за кермо транспортного засобу, яким намагались заволодіти обвинувачені, з огляду на те, що ОСОБА_11 був за кермом автомобіля «Skoda roomster», а ОСОБА_9 та ОСОБА_10 не вміють керувати транспортними засобами. Також, не відповідає дійсності той факт, що обвинувачені перевезли вищезазначені меблі на автомобілі «Skoda roomster», оскільки вони не могли в нього поміститись. Посилається на порушення вимог кримінального процесуального закону під час проведення обшуку у гаражі, яким користується батько ОСОБА_11 та фіксування його результатів, у зв`язку з чим вважає, цей доказ недопустимим. Вважає, що у справі відсутні докази причетності ОСОБА_11 до вчинення злочину, в якому він обвинувачується.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_8 , яка діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_10 просить вирок суду скасувати та ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_10 виправдати та відмовити в задоволенні позовних вимог потерпілого. Вважає, що суд першої інстанції не дав належної оцінки показанням обвинуваченого ОСОБА_10 , який вину не визнав, підтвердив показання інших обвинувачених та пояснив, що не вступав з ними у змову на заволодіння транспортним засобом, а хотів допомогти ОСОБА_9 з перевезенням меблів, коли останній почав стріляти в потерпілого для нього це було шоком і він почав тікати. Вважає, що висновки суду про обізнаність ОСОБА_10 про попередню змову з іншими обвинуваченими на заволодіння транспортним засобом та знав про оренду гаража не ґрунтується на доказах, досліджених під час судового розгляду та спростовуються показаннями самого обвинуваченого, потерпілого, протоколом слідчого експерименту. Судом у вироку не наведено жодних доказів, які б поза розумним сумнівом доводили наявність складу злочину в діях ОСОБА_10 , зокрема об`єктивної та суб`єктивної сторони.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_13 , яка діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 просить вирок суду змінити через невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження, змінити правову кваліфікацію з ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 289 КК України на ч. 1 ст. 121 КК України та призначити покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років. Цивільний позов потерпілого до ОСОБА_9 задовольнити частково та стягнути з ОСОБА_9 в рахунок відшкодування матеріальної шкоди, завданої злочином 7929,49 грн., моральної 50 000 грн., в солідарному стягненні з обвинувачених матеріальної шкоди в розмірі 3 500 грн. відмовити та залишити рішення суду про стягнення з ОСОБА_9 витрат на стаціонарне лікування потерпілого без змін. Зазначає про неналежну правову оцінку судом доказів наявних в матеріалах кримінального провадження, зокрема показання ОСОБА_9 , який підтвердив показання інших обвинувачених щодо відсутності умислу на заволодіння транспортним засобом потерпілого, а також суд дійшов необґрунтованих висновків про винуватість ОСОБА_9 в інкримінованому злочині при цьому не взяв до уваги обстановку вчинення злочину за якої, якщо брати до уваги версію обвинувачення, ніщо не заважало обвинуваченим довести умисел до кінця та заволодіти транспортним засобом. Вважає, що стороною обвинувачення не доведено наявність умислу у ОСОБА_9 на викрадення автомобіля та не доведено попередню змову обвинувачених щодо його заволодіння. Так, оренда гаража начебто для зберігання автомобіля не підтверджується показаннями свідка ОСОБА_17 , яка у судовому засіданні обвинувачених не впізнала та зазначила, що одного з них в житті не бачила. Стосовно задоволення цивільного позову потерпілого ОСОБА_15 до ОСОБА_9 про стягнення матеріальної та моральної шкоди заподіяної злочином, вважає стягнення таких розмірів збитків та відшкодування моральної шкоди необґрунтованим. Обвинувачений ОСОБА_9 повністю визнає витрати на лікування, проте витрати на туристичний тур не знайшли свого підтвердження. До цивільного позову потерпілий додав договір про надання туристичний послуг на ім`я ОСОБА_18 , який діє за усним дорученням від інших туристів, зокрема ОСОБА_19 , проте згідно квитанції до прибуткового касового ордера ОСОБА_18 сплатив 39230 грн. в якості оплати туру, будь-яких підтверджуючих документів, що ОСОБА_19 сплачував 7929,49 грн. потерпілий суду не надав. Також згідно з положеннями договору передбачено можливість повернення туристу від турагента вартості туру, за вирахуванням штрафів та понесених фактичних витрат турагента, тому вважають, що стягнуті з ОСОБА_9 витрати на туристичний тур - 13076 грн. необгрунтовані та не підтверджені документально. Вважає необґрунтованим і розмір відшкодування моральної шкоди, при цьому зазначає, що психологічна експертиза не проводилась для визначення можливого розміру грошової компенсації, а також, зазначає що ОСОБА_20 щиро кається в тому, що він наніс потерпілому тяжкі тілесні ушкодження та в цій частині цілком визнає свою вину, проте сума у розмірі 150 000 грн. є не підйомною для його матеріального стану, тому просять суд стягнути з ОСОБА_9 моральну шкоду у розмірі 50 000 грн. Захисник зазначає, що ОСОБА_9 визнає свою провину та щиро кається в тому, що він наніс потерпілому тяжкі тілесні ушкодження, тому просить суд змінити правову кваліфікацію кримінального правопорушення з ч. 3 ст. 15 - ч. 3 ст. 289 КК України на ч. 1 ст. 121 КК України та призначити покарання у розмірі п`яти років позбавлення волі.

В запереченнях на апеляційну скаргу прокурора захисник ОСОБА_8 , яка діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_10 просить апеляційну скаргу прокурора залишити без задоволення. Посилається на її безпідставність, оскільки прокурор акцентує увагу на матеріалах досудового розслідування, при цьому ігнорує обставини, які були встановлені безпосередньо в суді. Також не конкретизує дії ОСОБА_10 , що є важливим для правової кваліфікації. Вважає, що під час судового розгляду не встановлено доказів участі ОСОБА_10 у змові, спрямованій на заволодіння транспортним засобом, оскільки останній як під час слідчого експерименту, так і під час судового розгляду надавав послідовні показання, що він погодився на пропозицію ОСОБА_9 допомогти в перевезенні меблів.

Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 19 березня 2021 року вирок Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 24 грудня 2020 року змінено та виключено з мотивувальної частини вироку посилання суду як на докази винуватості обвинувачених на:

- протокол проведення слідчого експерименту від 16 серпня 2018 року з відеозаписом, за участі обвинуваченого ОСОБА_9 ;

- протокол проведення слідчого експерименту від 16 серпня 2018 року з відеозаписом, за участі обвинуваченого ОСОБА_10 (т. 1 а.к.п. 223-226).

В решті вирок суду залишено без змін.

Постанова Верховного Суду від 10 лютого 2022 року ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 19 березня 2021 року скасовано і призначено новий розгляд у суді апеляційної інстанції

Вироком Дніпровського апеляційного суду від 28 червня 2022 року апеляційні скарги захисників залишено без задоволення, апеляційну скаргу прокурора задоволено частково. Вирок Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 24 грудня 2020 року скасовано в частині кваліфікації дії обвинувачених ОСОБА_10 та ОСОБА_11 і призначення покарання обвинуваченим. Ухвалено у цій частині новий вирок, яким:

ОСОБА_9 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 289 КК України (в редакції Закону № 270-VI від 15 квітня 2008 року), та призначено йому покарання у виді позбавлення волі строком на 8 років, з конфіскацією всього особисто йому належного майна.

ОСОБА_11 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 289 КК України (в редакції Закону № 270-VI від 15 квітня 2008 року), та призначено йому покарання у виді позбавлення волі строком на 7 років 6 місяців, з конфіскацією всього особисто йому належного майна.

ОСОБА_10 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 289 КК України (в редакції Закону № 270-VI від 15 квітня 2008 року), та призначено йому покарання у виді позбавлення волі строком на 7 років, з конфіскацією всього особисто йому належного майна.

В іншій частині вирок суду залишено без змін

Постановою Верховного Суду від 18 травня 2023 року вирок Дніпровського апеляційного суду від 28 червня 2022 року скасовано і призначено новий розгляд у суді апеляційної інстанції.

Потерпілий ОСОБА_15 повідомлений належним чином про дату, час та місце розгляду справи, до Дніпровського апеляційного суду в м. Кривий Ріг не з`явився, клопотань про відкладення розгляду справи не надходило.

Заслухавши суддю-доповідача, обвинувачених ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та їх захисників ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , які підтримали доводи своїх апеляційних скарг та заперечували проти доводів апеляційної скарги прокурора, прокурора ОСОБА_5 , яка підтримала доводи своєї апеляційної скарги та заперечувала проти доводів апеляційних скарг захисників, перевіривши матеріали кримінального провадження в межах апеляційних скарг та обговоривши її доводи, колегія суддів приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно з вимогами ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим, тобто, його має бути ухвалено компетентним судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 КПК України. Також суд у своєму рішенні повинен навести належні, достатні мотиви та підстави його ухвалення.

На думку колегії суддів, вказані вимоги судом І інстанції виконанні не в повному обсязі.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 409 КПК України підставою скасування судового рішення є неповнота судового розгляду. Згідно п. 4 ч. 1 ст. 411 цього Кодексу судове рішення вважається таким, що не відповідає фактичним обставинам кримінального провадження, якщо висновки суду викладені у судовому рішенні, містять істотні суперечності.

Відповідно до ст. 412 КПК України істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

Розглядаючи кримінальне провадження, суд першої інстанції в порушення вищевказаних норм кримінального процесуального закону не усунув істотні суперечності в показаннях обвинувачених, потерпілого, протоколах слідчих дій та інших доказах, які містяться в матеріалах кримінального провадження.

Так, суд першої інстанції, обґрунтовуючи свій висновок щодо необхідності кваліфікації дій обвинувачених ОСОБА_10 та ОСОБА_11 за ч. 3 ст. 15, ч. 2 ст. 289 КК України, зазначив, що умисел останніх не був спрямований на заподіяння потерпілому тілесних ушкоджень, оскільки це не охоплювалося їх попередньою змовою, а постріли в потерпілого ОСОБА_21 несподівано для ОСОБА_10 та ОСОБА_11 здійснив ОСОБА_9 з пістолета травматичної дії, який він самостійно придбав за допомогою мережі Інтернет та зберігав вдома, і про його наявність інші обвинувачені не були обізнані.

При цьому суд першої інстанції відкинув на підставі ч. 4 ст. 95 КПК України показання ОСОБА_9 щодо обставин набуття ним вказаного пістолета, надані останнім на етапі досудового розслідування, а також не взяв до уваги протокол слідчого експерименту за участю ОСОБА_9 в частині його пояснень про походження даного пістолета, зазначивши, що придбання його ОСОБА_11 підтверджується лише первісними показаннями ОСОБА_9 , на що звернув увагу в своїй постанові Верховний Суд.

Колегія суддів зазначає, що суд І інстанції передчасно, без належного дослідження всіх письмових доказів, прийшов до висновку про необхідність перекваліфікації дій обвинувачених ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , не давши належну оцінку, що з показань потерпілого вбачається, що ОСОБА_9 почав одразу здійснювати постріли, коли потерпілий повернувся відкривати двері, жодних перемовин або образ в адресу нападників він не висловлював.

Колегія суддів звертає увагу, що у межах слідчого експерименту, проведеного 16 серпня 2018 року за участю обвинуваченого ОСОБА_9 , останній двічі, у вільній розповіді на початку слідчої дії та під час демонстрації своїх дій на місці події, зазначив, що травматичний пістолет йому надав ОСОБА_11 на місці вчинення нападу безпосередньо перед його здійсненням, зазначивши при цьому - «про всяк випадок, бо нам цей автомобіль потрібний», і цей пістолет він передав останньому у той час, коли вони разом втікали до автомобіля «Skoda roomster» після спроби заволодіння автомобілем потерпілого. При цьому наявності у ОСОБА_9 підстав оговорювати ОСОБА_11 не встановлено, сторона захисту на їх існування не посилається і їх наявність не обгрунтовує.

Слід також перевірити та дати оцінку, що під час проведення слідчих експериментів обвинувачені ОСОБА_9 та ОСОБА_10 визнавали, що були знайомі до вчинення злочину, заздалегідь готувалися і домовились про його вчинення.

При цьому, судом першої інстанції не надано належної оцінки доводам обвинувачених ОСОБА_9 та ОСОБА_10 під час досудового розслідування щодо наявності попередньої домовленості між ними, не усунув суперечності між показаннями обвинувачених, свідків та потерпілого, не зіставив показання обвинувачених під час досудового розслідування та в суді І інстанції, а також з поясненнями потерпілого під час проведення слідчого експерименту.

Колегія суддів погоджується з доводами апеляційної скарги прокурора, що суд І інстанції допустив суперечності у свої висновках, визнавши протоколи слідчих експериментів допустимими доказами, які підтверджують винуватість обвинувачених, критично оцінив твердження про застосування до них недозволених методів введення розслідування, і в той же час проігнорував, що під час цих слідчих дій обвинувачені ОСОБА_9 та ОСОБА_10 розповідали про попередню домовленість щодо вчинення злочину, а тому зазначені доводи апеляційної скарги підлягають перевірці в сукупності з іншими доказами.

При новому розгляді суду першої інстанції з урахуванням вимог кримінального процесуального закону необхідно усунути порушення, зазначені в цій ухвалі, повно та всебічно дослідити обставини, які мають істотне значення для кримінального провадження, виключити суперечності та прийняти законне й обґрунтоване рішення.

При новому розгляді справи також необхідно перевірити доводи апеляційних скарг захисника ОСОБА_7 , який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_11 , захисника ОСОБА_8 , яка діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_10 , захисника ОСОБА_13 , яка діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 стосовно кваліфікації їх дій, винуватості чи невинуватості у скоєнні інкримінованого їм кримінального правопорушення, дослідивши всі наявні докази в їх сукупності.

Оскільки вирок суду підлягає скасуванню з призначенням нового розгляду в суді першої інстанції, то обставини, викладені в апеляційних скаргах прокурора та захисників підлягають ретельній перевірці в суді першої інстанції під час нового розгляду кримінального провадження.

У разі, якщо суд дійде висновку про винуватість обвинувачених при тих же обставинах та у тому ж обсязі, покарання призначене їм за оскаржуваним вироком, слід вважати таким, що відповідає вимогам ст. ст. 50, 65 КК України.

З огляду на викладене, колегія суддів приходить до висновку про необхідність часткового задоволення апеляційних скарг захисників та прокурора, у зв`язку з допущенням судом істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, невідповідністю висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність та з урахуванням загальних засад кримінального провадження, вважає, що вирок суду підлягає скасуванню з призначенням нового розгляду в суді першої інстанції.

Скасовуючи вирок суду першої інстанції із зазначених вище обставин, колегія суддів відповідно до вимог ст. 178 КПК України, враховуючи дані про особу обвинувачених, тяжкість покарання, що загрожує останнім у разі доведення їх винуватості у вчинені злочину, конкретні обставини кримінального провадження, наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, вважає, що виконання обвинуваченими ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 процесуальних обов`язків не можливе при застосуванні більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою, а тому слід продовжити відносно обвинувачених дію запобіжного заходу у виді тримання під вартою строком на 60 днів.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 415, 419 КПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційні скарги прокурора ОСОБА_12 , захисника ОСОБА_7 , який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_11 , захисника ОСОБА_8 , яка діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_10 , захисника ОСОБА_13 , яка діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 задовольнити частково.

Вирок Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 24 грудня 2020 року відносно ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 скасувати та призначити новий розгляд в суді І інстанції, в іншому складі суддів.

Продовжити ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 13 жовтня 2023 року включно.

Продовжити ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 13 жовтня 2023 року включно.

Продовжити ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 13 жовтня 2023 року включно.

Ухвала є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді: