КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа №755/4970/22 Провадження №11-кп/824/4253/2023Головуючий у І інстанції: ОСОБА_1
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 вересня 2023 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря ОСОБА_5 ,

учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченої ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Київського апеляційного суду матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001352, по обвинуваченню:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимої 12.02.2018 року вироком Подільського районного суду міста Києва за ч.2 ст.15 ч.2 ст.185 КК України, із застосуванням ст.71 КК України, до покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки і 1 місяць, звільнена 10.02.2021 року з місць позбавлення волі по відбуттю строку покарання,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України, за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадження ОСОБА_9 на вирок Дніпровського районного суду міста Києва від 31 травня 2023 року,-

В С Т А Н О В И В:

Вироком Дніпровського районного суду міста Києва від 31 травня 2023 року ОСОБА_7 визнано винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України, та призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років.

На підставі ст.75 КК України ОСОБА_7 звільнено від відбування покарання з випробування з іспитовим строком 1 рік та покладено на неї обов`язки, передбачені ст.76 КК України.

По справі вирішено питання про речові докази.

За вироком суду ОСОБА_7 визнана винуватою у тому, що вона вчинила таємне викрадення чужого майна (крадіжка), повторно в умовах воєнного стану.

За встановлених судом обставин ОСОБА_7 09.06.2022 року, приблизно о 18 годині 30 хвилин, перебуваючи в магазині «Новус», що розташований за адресою: м.Київ, вул. Регенераторна, 4, реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на повторне таємне викрадення чужого майна, діючи з корисливих мотивів, в умовах воєнного стану, взяла з полиць товари загальною вартістю 928 грн. 94 коп. та не маючи наміру за нього сплачувати, пройшла повз касову зону та вийшла з приміщення магазину, проте невдовзі була зупинена працівниками вищезазначеного магазину.

В поданій апеляційній скарзі прокурор, не оспорюючи встановлені судом фактичні обставини вчиненого злочину та правову кваліфікацію дій обвинуваченої, просить вирок суду скасувати через невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та неправильне застосування судом кримінального закону (ст.75 КК України).

В обґрунтування апеляційних вимог посилається на те, що звільняючи обвинувачену від відбування покарання з випробуванням, суд належним чином не врахував те, що ОСОБА_7 після відбуття покарання за вироком Подільського районного суду міста Києва від 12.02.2018 року на шлях виправлення не стала та вкотре повторно вчинила тяжкий злочин. Вважає, що посилання обвинуваченої на важке матеріальне становище не може свідчити про можливість виправлення ОСОБА_7 без реального відбування покарання, а тому суд неправильно застосував положення ст.75 КК України та звільнив обвинувачену від відбування покарання з випробуванням.

За результатами апеляційного розгляду просить вирок суду в частині призначеного покарання скасувати та ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_7 за ч.4 ст.185 КК України покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років.

В решті вирок суду просить залишити без змін.

Заслухавши суддю - доповідача, пояснення прокурора, яка підтримала подану апеляційну скаргу та просила її задовольнити, обвинуваченої ОСОБА_7 та її захисника ОСОБА_8 , які заперечували проти поданої апеляційної скарги та вважали вирок суду законним і справедливим, перевіривши матеріали кримінального провадження, проаналізувавши апеляційні доводи, провівши судові дебати та заслухавши останнє слово обвинуваченої, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора у кримінальному провадженніпідлягає задоволенню, з наступних підстав.

Суд першої інстанції, діючи у відповідності до положень ст.349 КПК України, за згодою учасників судового провадження визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорювались, обмежившись допитом обвинуваченої та дослідженням матеріалів кримінального провадження, що характеризують особу винної.

Встановлені судом першої інстанції фактичні обставини вчиненого злочину та правова кваліфікація дій обвинуваченої ОСОБА_7 за ч.4 ст.185 КК України учасниками судового провадження не оспорюються та не оскаржуються, а тому у відповідності до положень ст.404 КПК України апеляційною інстанцією не перевіряються.

Відповідно до положень ст.65 КК України суд призначає покарання у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 цього Кодексу; відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Призначаючи обвинуваченій ОСОБА_7 покарання по ч.4 ст.185 КК України, суд першої інстанції врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, який згідно ст.12 КК України відноситься до категорії тяжких злочинів, дані про особу винної, яка офіційно працює, за місцем роботи та проживання характеризується позитивно, має на утриманні хвору матір похилого віку.

Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченої, суд визнав її щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину. Обставин, що обтяжують покарання, судом не встановлено.

Колегія суддів погоджується з призначеним ОСОБА_7 покаранням у виді позбавлення волі на визначений законом строк, яке відповідає ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченої.

Суд першої інстанції також дійшов висновку про можливість звільнення ОСОБА_7 від відбування призначеного покарання з випробуванням на підставі ст.75 КК України.

Колегія суддів визнає обґрунтованими доводи апеляційної скарги прокурора у кримінальному провадженні про те, що суд першої інстанції неправильно застосував до обвинуваченої ОСОБА_7 положення ст.75 КК України та звільнив її від відбування призначеного їй покарання у виді позбавлення волі з випробуванням.

Статтею 50 КК України визначено, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами.

Відповідно до положень ст.75 КК України якщо суд, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, кримінальне правопорушення, пов`язане з корупцією, кримінальне правопорушення, передбачене статтями 403, 405, 407, 408, 429 цього Кодексу, вчинене в умовах воєнного стану чи в бойовій обстановці, порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, катування, передбачене частиною третьою статті 127 цього Кодексу, при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, призначивши обвинуваченій покарання у виді позбавлення волі, за відсутності передбачених законом підстав ухвалив рішення про звільнення обвинуваченої ОСОБА_7 від відбування покарання з випробуванням.

Зокрема, звільняючи обвинувачену від відбування покарання з випробуванням, судом не надано належної оцінки тяжкості вчиненого злочину, який належить до категорії тяжких, даних про особу винної, а саме те, що ОСОБА_7 раніше неодноразово вже притягувалась до кримінальної відповідальності, в тому числі зі звільненням від відбування покарання з випробуванням, проте належних висновків для себе не зробила, на шлях виправлення не стала та вчинила новий умисний злочин проти власності.

За наведених обставин колегія суддів вважає, що виправлення ОСОБА_7 неможливе без реального відбування покарання, а тому рішення суду про застосування положень ст.75 КК України та звільнення обвинуваченої від відбування покарання з випробуванням не ґрунтується на вимогах закону.

Відповідно до положень ст.409 КПК України неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність (ст.75 КК України) є підставою для скасування або зміни судового рішення судом апеляційної інстанції.

Неправильне звільнення обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням згідно п.4 ч.1 ст.420 КПК України є підставою для скасування вироку суду в цій частині та ухвалення нового вироку.

З цих підстав апеляційна скарга прокурора у кримінальному провадження ОСОБА_9 підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст.404, 405, 407, 418, 420, ч.15 ст.615 КПК України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадження ОСОБА_9 задовольнити.

Вирок Дніпровського районного суду міста Києва від 31 травня 2023 року, ухвалений щодо ОСОБА_7 в частині звільнення обвинуваченої від відбування покарання з випробуванням скасувати.

Ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_7 по ч.4 ст.185 КК України покарання у виді позбавлення волі на строк п`ять років.

Строк відбування покарання ОСОБА_7 обраховувати з часу затримання обвинуваченої у зв`язку зі звернення вироку до виконання.

В решті вирок суду залишити без змін.

Вирок може бути оскаржений в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня його проголошення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку вручити учасникам судового провадження в день його проголошення.

Судді:

________________ ________________ _______________

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3