Справа № 466/7144/23
Провадження № 1-кс/466/1598/23
У Х В А Л А

18 липня 2023 року, слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Львова ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , з участю адвоката ОСОБА_3 , розглянувши скаргу захисника ОСОБА_3 , в інтересах ОСОБА_4 , на постанову про закриття кримінального провадження ,-

встановив :

11.07.2023р. адвокат ОСОБА_3 , в інтересах ОСОБА_4 , звернувся до слідчого судді зі скаргою, в якій просить скасувати постанову дізнавача СД ВП № 1 ЛРУП № 1 ГУНП у Львівській області, ОСОБА_5 про закриття кримінального провадження від 29.06.2023, яке внесене до ЄРДР за № 0002700 від 19.06.2023р. Свої вимоги мотивує тим, що 19.06.2023р. за заявою ОСОБА_4 дізнавачем внесено відомості до ЄРДР № 0000409, про вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_6 , передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України.

В ході досудового розслідування було допитано ОСОБА_4 та інших свідків. Також було проведено огляд з камер відеоспостереження магазину « ІНФОРМАЦІЯ_1 » в АДРЕСА_1 де саме відбувались події.

В ході слідства було отримано покази від свідків , які категорично відрізняються від показів потерпілого ОСОБА_4 та відеозапису з камер. Також, під час огляду та складення протоколу огляду відео запису, дізнавачем не було досконало досліджено відеозапис, що призвело до упущення важливих доказів про нанесення тілесних ушкоджень ОСОБА_7 .

Також дізнавачем не було усунуто розбіжності у показах свідків та потерпілого (не проведено одночасних допитів із відтворенням відеоматеріалів), що є суттєвим при розслідуванні даних подій.

Таким чином, досудове розслідування тривало 10 днів, після чого дізнавачем винесено постанову від 29.06.2023 про закриття кримінального провадження з посиланням на те, що показаннями свідків встановлено, що ОСОБА_8 цілеспрямованих ударів ОСОБА_4 не наносив, а оборонявся.

Про оскаржувану постанову ОСОБА_4 дізнався лише 08.07.2023, при зустрічі із дізнавачем.

З даною постановою останній категорично не згідний, оскільки така містить лише короткий виклад обставин справи, неперевірені покази свідків, неповну інформацію із відеокамер спостережень із магазину «Рукавичка». На думку скаржника, досудове розслідування проведено неповно та однобічно.

З огляду на це, скаржник вважає, що постанова є передчасною, протиправною та такою, що підлягає скасуванню.

Представник скаржника адвокат ОСОБА_3 , в судовому засіданні скаргу підтримав, зіславшись на викладені в ній обставини та факти, просив таку задовольнити.

В судове засідання представник ВП № 1 ЛРУП № 1 ГУНПУ у Львівській області не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про час та місце слухання справи, заяв та клопотань на адресу суду не надходило. На вимогу суду надав матеріали кримінального провадження № 0002700. Не з`явився в судове засідання і прокурор. У відповідності до вимог ч.3 ст.306 КПК України, вважаю, що справу можна розглядати у їх відсутності.

Заслухавши пояснення представника скаржника, дослідивши матеріали скарги та матеріали кримінального провадження № 0002700, суд вважає, що скарга підлягає до задоволення з наступних підстав.

Згідно ст.24 КПК України кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом. Гарантується право на перегляд вироку, ухвали суду, що стосується прав, свобод чи інтересів особи, судом вищого рівня в порядку, передбаченому цим Кодексом, незалежно від того, чи брала така особа участь у судовому розгляді.

Згідно ст.303 КПК Україна на досудовому провадженні можуть бути оскаржені рішення слідчого про закриття кримінального провадження.

В процесі розгляду скарги у судовому засіданні встановлено, що 29.06.2023 року дізнавачем сектору дізнання відділу поліції №1 Львівського районного управління поліції №1 Головного управління Національної поліції у Львівській області ОСОБА_5 було винесено постанову про закриття кримінального провадження № 0002700.

Підставою для закриття кримінального провадження, як вбачається з мотивувальної частини оскаржуваної постанови, слугувало те, що згідно показів потерпілого ОСОБА_4 встановлено, що між ним та ОСОБА_8 відбувалася шарпанина, в ході котрої ОСОБА_9 оборонявся та цілеспрямованих ударів ОСОБА_4 не наносив, що підтверджуються показаннями свідків ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та відео з камер відеонагляду, що в свою чергу виключає суб`єктивну сторону складу кримінального проступку та ознаки ч. 1 ст. 125 КК України.

Однак такий висновок слідчого є необґрунтованим, безпідставним та не сприяє повному та всебічному дослідженню обставин кримінального правопорушення, або встановленню факту події кримінального правопорушення, виходячи з наступного.

Згідно з вимогами ч.2 ст. 9 КПК України, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального правопорушення, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Так, згідно положень п. 4 ч.1 ст. 91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню, зокрема, обставини, які є підставою закриття кримінального провадження. У відповідності до ч. 2 ст. 91 КПК України доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження. При цьому, положеннями ст. 92 КПК України регламентовано, що обов`язок доказувані обставин, передбачених ст. 91 цього Кодексу покладається на слідчого, прокурора та установлених цим Кодексом випадках, - на потерпілого.

Відповідно до ч. 2 ст. 93 КПК України, сторона обвинувачення здійснює збирання доказів шляхом проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій, витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, службових та фізичних осіб речей, документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій та актів перевірок, проведення інших процесуальних дій, передбачених КПК України.

Вирішуючи вимоги скарги, суд виходить з того, що закриття кримінального провадження є одним із способів його остаточного вирішення, а тому провадження може бути закрито лише після всебічного, повного та об`єктивного дослідження обставин справи та оцінки слідчим, прокурором всіх зібраних та перевірених доказів (ст. ст. 2, 284 КПК України).

Постанова слідчого, прокурора про закриття кримінального провадження має бути мотивованою, її зміст повинен відповідати фактичним обставинам, встановленим матеріалами справи, зокрема, в ній має бути викладено суть заяви особи, яка звернулася з метою захисту своїх прав, та відповіді на всі поставлені нею питання, які виключають провадження у справі і обумовлюють її закриття, що є однією з гарантій забезпечення прав і законних інтересів учасників процесу (ст. 110 КПК України).

Відповідно до ч. 5 ст. 9 КПК України кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

У п. 42 рішення Європейського суду з прав людини від 13.01.2011р. у справі «Михалкова та інші проти України» розтлумачено, що за статтею 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод держава зобов`язана «гарантувати кожному, хто перебуває під її юрисдикцією, права і свободи, визначені у Конвенції», що також опосередковано вимагає наявності будь-якої форми ефективного розслідування. Розслідування має бути ретельним, безстороннім і сумлінним. Розслідування повинне забезпечити встановлення винних осіб та їх покарання. Органи державної влади повинні вжити всіх заходів для отримання всіх наявних доказів, які мають відношення до події, показань очевидців, доказів експертиз. Будь-які недоліки у розслідуванні, які підривають його здатність встановити відповідальну особу, створюють ризик недодержання такого стандарту.

Так, кримінальне провадження № 0002700 порушене за фактом нанесення ОСОБА_8 умисного легкого тілесного ушкодження ОСОБА_4 , правова кваліфікація ч.1 ст. 125 України.

Як вбачається із показів свідків ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , між ОСОБА_14 та ОСОБА_4 була шарпанина, в ході якого ОСОБА_15 наносив тілесні ушкоджененя ОСОБА_16 .

Між тим, із оглянутого слідчим суддею відеозапису з місця події чітко вбачається, що

ОСОБА_17 не оборонявся, а також цілеспрямовано наносив удари ОСОБА_4 .

Таким чином, покази вказаних свідків категорично відрізняються від показів потерпілого ОСОБА_4 та даних з камер відеозапису з місця події.

Дізнавачем, в свою чергу, не було досконало досліджено відео запис, що призвело до упущення важливих доказів про нанесення тілесних ушкоджень ОСОБА_7 . Також, дізнавачем не було усунуто розбіжності у показах свідків та потерпілого, не проведено одночасних допитів із відтворенням відеоматеріалів, що є суттєвим при розслідуванні даних подій. Зокрема, не проведено відтворення події за участі експерта, з метою встановлення обставин, чи тілесні ушкодження, які були зафіксовані у ОСОБА_4 , могли утворитись від удару головою ОСОБА_18 , чи характер їх утворення інший.

В силу принципу невідворотності, який виявляється у тому, що кожна особа, в протиправних діяннях якої є склад злочину, повинна понести кримінальну відповідальність, дана особа не встановлена, натомість дізнавачем прийнято рішення про закриття кримінального провадження за відсутністю складу злочину.

Дізнавач зобов`язаний належним чином мотивувати власне рішення про закриття відповідного кримінального провадження, виклавши це письмово у мотивувальній частині відповідної постанови.

Між тим, зі змісту оскаржуваної постанови вбачається, що дізнавач ОСОБА_5 опосередковано згадує про відсутність у кримінальному провадженні складу кримінального правопорушення, а самі мотиви прийняття такого рішення не наведені.

Таким чином, оскаржувана постанова про закриття кримінального провадження не ґрунтується на достатніх, належних та допустимих доказах. Дізнавач ОСОБА_5 в судове засідання не з`явилась та жодних доказів, які б спростовували доводи скарги та підтверджували обставини, які є підставою для закриття кримінального провадження, не надав.

У зв`язку із вищенаведеним, рішення органу досудового розслідування про закриття кримінального провадження на думку суду є передчасним та підлягає скасуванню, оскільки не ґрунтується на повному, всебічному та об`єктивному розслідуванні, суперечить вимогам чинного КПК України. Строк звернення до суду слід поновити, оскільки у матеріалах кримінального провадження відсутні дані про вручення копії оскаржуваної постанови потерпілому.

Керуючись ст. 303 - 307 КПК України, слідчий суддя,-

постановив:

Поновити строк на подачу скарги. Скаргу задовольнити .

Скасувати постанову дізнавача сектору дізнання відділу поліції №1 Львівського районного управління поліції №1 Головного управління Національної поліції у Львівській області ОСОБА_5 від 29 червня 2023 року про закриття кримінального провадження за № 0002700 від 19.06.2023р.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали виготовлено та оголошено 21 липня 2023 року, о 09 год. 50 хв.

Слідчий суддя ОСОБА_1