01.09.23 № 336/1093/21
Пр. № 1-в /336/18/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

1 вересня 2023 року Шевченківський районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

з участю особи, щодо якої подане клопотання, - ОСОБА_3 ,

захисника адвоката ОСОБА_4 ,

представника Шевченківського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Запорізькій області ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Запоріжжі подання Шевченківського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Запорізькій області про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням щодо ОСОБА_3 і направлення особи для відбування призначеного покарання,

В С Т А Н О В И В:

1 вересня 2022 року Шевченківський районний відділ філії Державної установи «Центр пробації» в Запорізькій області звернувся до суду з поданням про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням щодо ОСОБА_3 і направлення засудженого для відбування призначеного покарання.

В поданні зазначив, що вказана особа перебуває на обліку у відділі з питань пробації з 19 квітня 2022 року у зв`язку з його засудженням вироком Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 05.01.2022 року, яким він звільнений від відбування покарання з випробуванням тривалістю в один рік з покладенням на нього в силу ст. 76 КК України обов`язків повідомляти уповноваженому органу з питань пробації про зміну місця проживання та роботи; періодично з`являтися до уповноваженого органу з питань пробації для реєстрації.

19 квітня 2022 року засуджений в приміщенні Шевченківського районного відділу уповноваженого органу з питань пробації ознайомлений під підпис з умовами звільнення від відбування покарання з випробуванням, правовими наслідками невиконання покладених на нього судом зобов`язань. Під особистий підпис засудженого в цей же день ознайомлено з графіком явки для реєстрації в орган пробації та встановлено, що днями реєстрації є перший та третій понеділки кожного місяця.

Графік з`явлення для реєстрації засуджений порушив 1 серпня 2022 року, проігнорувавши необхідність явки до уповноваженого органу з питань пробації, і хоча 3 серпня 2023 року він надав письмове пояснення причин неявки, проте підстав для визнання причин цієї неявки поважними воно не містило, тому в цей же день у відповідності до вимог ст. 166 КВК України він був письмово попереджений про можливість скасування звільнення від покарання.

Орган пробації, крім того, зазначає, що протягом іспитового строку ОСОБА_3 тричі піддавався заходам адміністративного впливу: на підставі постанови службової особи управління патрульної служби від 25.01.2022 року на нього накладено штраф в сумі 340 грн. за вчинення правопорушення, що передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП; на підставі постанови службової особи управління патрульної служби від 04.02.2022 року його піддано адміністративному покаранню у виді штрафу в сумі 510 грн. за скоєння правопорушення, що передбачене ч. 2 ст. 122 КУпАП; згідно із постановою судді Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 31.05.2022 року до нього застосоване адміністративне покарання у вигляді штрафу в сумі 17000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами протягом одного року за вчинення правопорушення, відповідальність за яке встановлена частиною 1 ст. 130 КУпАП.

Зазначені обставини, які свідчать про небажання засудженого ставати на шлях виправлення, зумовили звернення відділу пробації до суду з поданням про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням щодо ОСОБА_3 та направлення його для відбування призначеного вироком Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 05.01.2022 року покарання.

В судовому засіданні представник відділу філії Державної установи «Центр пробації» просить про задоволення клопотання через порушення ОСОБА_3 покладених на нього судом зобов`язань та систематичне вчинення адміністративних правопорушень.

Захисник заперечує проти задоволення клопотання, зауваживши на тому, що порушення, якого припустився ОСОБА_3 , не є злісним, оскільки пропуск відвідування органу пробації зумовлене переконанням засудженого в тому, що він повинен відвідувати орган в наступний по відношенню до того, в якому він не з`явився на реєстрацію, понеділок. Таке порушення не носить характер системи, а є поодиноким, між тим лише систематичне невиконання покладених судом обов`язків є підставою для звернення до суду з клопотанням про скасування звільнення від відбування покарання. Захисник також посилається на виконання ОСОБА_3 роботи, хоча й у відсутність офіційного працевлаштування, а бажання особи стати на шлях виправлення та заробляти на життя чесною працею заслуговує на схвалення. За спливом двох днів після пропуску дня відвідування ОСОБА_3 з`явився до органу, що відає питаннями відбування покарання, та дав відверті пояснення з приводу причин відсутності. Заходи процесуального примусу до засудженого не застосовувались, він позитивно характеризується за місцем проживання, створив сім`ю, став батьком, у вчинених проступках щиро покаявся, виключно позитивно характеризується за місцем проживання, що у сукупності, на думку захисника, є підставою для надання засудженому останнього шансу виправитися та твердо стати на шлях поваги соціальних і духовних цінностей.

Що стосується адміністративних правопорушень, за вчинення яких ОСОБА_3 притягнуто до відповідальності, всі вони вчинені в сфері безпеки дорожнього руху, два з них, що передбачені статтею 122 КУпАП, характеризуються необережною формою вини, та всі вони не посягають на охоронювані законом соціальні цінності, такі, як здоров`я людини та право власності.

Окрім того, зауважує захисник, встановлений вироком суду іспитовий строк сплив, і невирішення цього клопотання протягом вказаного строку означає з формальної точки зору, що особа не має судимості, оскільки лише впродовж строку випробування вона може бути направлена для відбування покарання.

У зв`язку з викладеним просить про залишення подання без задоволення.

ОСОБА_3 проти задоволення клопотання заперечує з тих самих підстав, якими свою позицію обґрунтовує захисник.

Прокурор, належним чином повідомлений про дату, час та місце вирішення клопотання, до суду не з`явився, клопотання про відкладення судового розгляду не надав, що в силу ч. 5 ст. 539 КПК України зумовило розгляд клопотання без участі прокурора.

Вислухавши пояснення учасників судового розгляду, суд знаходить клопотання таким, що не підлягає задоволенню, виходячи з таких міркувань.

Виконання судових рішень внормовано Розділом УП КПК України.

Відповідно до ст. 539 КПК України питання, які виникають під час та після виконання вироку вирішуються судом за клопотанням (поданням) прокурора, засудженого, його захисника, законного представника, органу або установи виконання покарань, а також інших осіб, установ або органів у випадках, встановлених законом.

Судом встановлено, що вироком Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 05.01.2022 року ОСОБА_3 за ч. 1 ст.185 КК України засуджено до одного року обмеження волі, у відповідності до ст. 75 КК України від відбування покарання звільнено з випробуванням тривалістю в один рік з покладенням на обвинуваченого в силу ст. 76 КК України обов`язків повідомляти уповноваженому органу з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; періодично з`являтися до уповноваженого органу з питань пробації для реєстрації.

Як випливає з матеріалів наданої суду облікової справи, 3 серпня 2022 року засудженого піддано застереженню у вигляді письмового попередження за неявку до органу пробації без документально підтверджених поважних причин і вже 22 серпня 2022 року до суду направлено це подання.

Правові наслідки звільнення від відбування покарання з випробуванням встановлені статтею 78 КПК України, яка містить і наслідки невиконання засудженим покладених на нього обов`язків або систематичного вчинення правопорушень, що потягли за собою адміністративні стягнення, які полягають в направленні засудженого для відбування призначеного покарання.

Статтею 166 КВК України встановлено відповідальність осіб, звільнених від відбування покарання з випробуванням.

За змістом частини першої вказаної статті у разі ухилення засудженого, звільненого від відбування покарання з випробуванням, від виконання обов`язків, які покладені на нього судом, або порушення громадського порядку, за яке його було притягнуто до адміністративної відповідальності, уповноважений орган з питань пробації застосовує до нього застереження у виді письмового попередження про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення для відбування призначеного покарання.

Якщо засуджений не виконує покладені на нього обов`язки або систематично вчинює правопорушення, що потягли за собою адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення, уповноважений орган з питань пробації вносить до суду подання про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення засудженого для відбування призначеного покарання.

Невиконанням обов`язків вважається таке, коли засуджений не виконав хоч один з обов`язків, які було покладено на нього судом. Як зазначено судом, одним з обов`язків, покладених на засудженого судом, є обов`язок періодично з`являтися до уповноваженого органу з питань пробації для реєстрації.

Вирішуючи подання, суд враховує зміст «Інструкції про порядок виконання покарання, не пов`язаного з позбавленням волі» від 19.12.2003 року № 270/1560, згідно з пунктом 5.4 якої невиконанням обов`язків вважається, коли засуджена особа не виконала хоча б одного з обов`язків, які було покладено на неї судом (наприклад, не з`являється до інспекції два або більше разів підряд без поважних причин), та три і більше разів вчинювала правопорушення, що потягли за собою адміністративні стягнення, як випливає з пункту 5.3.

Між тим, дослідивши надані суду фактичні дані суд не погоджується з міркуваннями клопотання про наявність підстав для ініціювання питання про скасування звільнення від відбування від покарання з випробуванням і направлення особи в місця позбавлення волі з цих мотивів, виходячи з такого.

Як зазначено судом, одним з обов`язків, покладених на засудженого судом, є обов`язок періодично з`являтися до уповноваженого органу з питань пробації для реєстрації.

Як встановлено судом, засуджений хоча і припустився такого порушення, як неявка на реєстрацію, проте за змістом наведеного положення «Інструкції про порядок виконання покарання, не пов`язаного з позбавленням волі» таких неявок має бути принаймні дві, тому єдиний випадок невиконання цього обов`язку не може бути самостійною підставою для задоволення клопотання про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Що стосується вчинення адміністративних правопорушень, які потягли за собою накладення адміністративного стягнення, хоча ОСОБА_3 тричі і піддавався адміністративній відповідальності, проте ці обставини суд не може вважати підставою для скасування звільнення від відбування покарання в розумінні ст. 166 КВК України, оскільки для направлення засудженого до місць позбавлення волі в сенсі вказаної норми кримінально-виконавчого законодавства необхідна констатація вчинення особою таких правопорушень, які не лише потягли за собою адміністративні стягнення, але й свідчать про її небажання стати на шлях виправлення. Тобто, зміст правопорушень має бути таким, вчинення яких свідчить про небажання припиняти протиправну діяльність, у зв`язку з якою особу було піддано кримінальному покаранню.

Разом з тим, правопорушення, за які до ОСОБА_3 застосоване адміністративне покарання, вчинені в сфері безпеки дорожнього руху, тоді як засуджений він був за вчинення таємного викрадення, тому суд вважає, що скоєння саме цих посягань не може свідчити про його небажання виправлятися.

Означені обставини свідчать про малозначність вчинених проступків, наявність ознак формального підходу до звернення з цим поданням та з урахуванням особи засудженого, який виключно позитивно характеризується за місцем проживання як доброзичлива особа, що завжди приходить на допомогу, позбавлена звичок, що створюють небезпеку для суспільства, не вчиняє інших правопорушень, створив сім`ю, де виховується дитина, що біологічно походить від нього, засуджує свої вчинки, дають підстави для збереження звільнення від відбування покарання з випробуванням, що, на думку суду, не завадить реалізації цілей покарання, якими в силу ст. 50 КК України є не тільки кара, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень.

За змістом роз`яснення п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» суди при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, мають суворо додержувати вимог ст. 65 КК стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання. Призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.

З наведених положень закону про кримінальну відповідальність і роз`яснень постанови Пленуму Верховного Суду України випливає, що в усякому випадку призначення покарання суди повинні враховувати перелічені в законі обставини і керуватись лише загальними засадами призначення покарання (ст. 65 КК), призначаючи покарання конкретній особі за конкретне кримінальне правопорушення, максимально індивідуалізуючи покарання.

З означених засад, на думку суду, належить виходити і при вирішенні питання про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням, дотримуючись вимог індивідуалізації та персоніфікації можливості звільнення від відбування покарання певної особи.

На користь умовиводу суду про можливість відмови у скасуванні звільнення від відбування покарання з випробуванням свідчить зміст попередження від 3 серпня 2022 року, з якого слідує, що лише у разі подальшого невиконання засудженим покладених на нього судом обов`язків орган пробації може надіслати (не надішле, а може надіслати) до суду матеріал про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням, тобто передумовою для направлення вказаного клопотання є подальше невиконання покладених обов`язків.

Між тим вказане подання спрямовано до суду у відсутність подальших порушень з боку ОСОБА_3 , що підтверджує в суді представник органу пробації, заявляючи про те, що він припустився лише одного порушення покладених на нього вироком суду обов`язків, яке полягає в неявці для реєстрації 1 серпня 2022 року на тлі бездоганного виконання цих обов`язків як до, так і після вказаного випадку.

Метою кримінально-виконавчого законодавства України в силу ст. 1 КВК України є захист інтересів особи, суспільства і держави шляхом створення умов для виправлення і ресоціалізації засуджених, а до завдань кримінально-виконавчого законодавства відноситься допомога особам, звільненим від покарання.

Принципи кримінально-виконавчого законодавства, виконання і відбування покарань внормовані статтею 5 КВК України і до них відносяться засади законності, справедливості, гуманізму, демократизму, рівності засуджених перед законом, поваги до прав і свобод людини, взаємної відповідальності держави і засудженого, диференціації та індивідуалізації виконання покарань, раціонального застосування примусових заходів і стимулювання правослухняної поведінки, поєднання покарання з виправним впливом і т. і.

З урахуванням викладеного суд вважає, що застосування заходу, який пропонує орган пробації, є неспівмірним тяжкості вчинених ОСОБА_3 проступків та за вказаних обставин не відповідало б принципам справедливості, гуманізму, демократизму, взаємної відповідальності держави і засудженого, диференціації та індивідуалізації виконання покарань, раціонального застосування примусових заходів і стимулювання правослухняної поведінки, виходячи з переконання, що виправлення і ресоціалізація засудженого є можливою в умовах збереження звільнення від відбування покарання, визначеного вироком суду. Про малозначність порушень, що дає суду підстави не застосовувати найбільш суворий вид відповідальності свідчать і заява ОСОБА_3 про повне усвідомлення ним протиправності своєї поведінки і його щире каяття.

Вирішуючи подання не на користь особи, яка його подала, суд, крім наведених міркувань, виходить з такого.

Як зазначено, автор подання ініціював питання про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням 22 серпня 2022 року, тобто в період іспитового строку, призначеного вироком суду.

Між тим зазначене подання вирішено у період, коли випробувальний строк сплив, а саме: після 5 січня 2022 року, тобто після дня, коли закінчився встановлений судом іспитовий строк в один рік.

В силу ст. 89 КК України такими, що не мають судимості, визнаються, зокрема, особи, засуджені відповідно до ст. 75 цього Кодексу, якщо протягом іспитового строку вони не вчинять нового злочину і якщо протягом зазначеного строку рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням не буде скасовано з інших підстав, передбачених законом.

Як випливає з роз`яснень п. 7 постанови Пленуму Верховного Суду України № 16 від 26.12.2003 року «Про практику застосування судами України законодавства про погашення і зняття судимості» погашення судимості можливе лише за наявності передбачених ст. 55 КК 1960 р. чи статтями 89, 108 КК 2001 р. підстав і за умови, що особа протягом строку погашення судимості не вчинить нового злочину. Погашення судимості не потребує посвідчення спеціальним рішенням суду чи іншим документом.

У урахуванням наведених положень кримінального закону і роз`яснень Пленуму Верховного Суду України на час розгляду подання ОСОБА_3 , до якого протягом іспитового строку не застосовано скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням, є таким, що не має судимості, тому за зазначених обставин направлення його для відбування покарання посягало б на охоронювані законом права та свободи особи.

Керуючись ст. ст. 75, 78, 89 КК України, ст. 166 КВК України, ст. ст. 537-539, 395 КПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Подання Шевченківського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Запорізькій області про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням щодо ОСОБА_3 і направлення особи для відбування призначеного покарання залишити без задоволення.

Ухвала може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги до Шевченківського районного суду м. Запоріжжя протягом семи днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1