Справа № 461/3593/23
Провадження № 1-кп/461/467/23
УХВАЛА

Іменем України

18.05.2023 м.Львів

Галицький районний суд міста Львова у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,

за участі:

прокурора ОСОБА_3 ,

особи, щодо якого вирішується питання про застосування примусових заходів медичного характеру - ОСОБА_4 (в режимі відео конференції),

захисника ОСОБА_5 ,

потерпілого ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання прокурора про застосування відносно ОСОБА_4 примусових заходів медичного характеру у кримінальному провадженні №0000662 від 14.03.2023 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 , 14 березня 2023 року, приблизно о 00:30 год., у час запровадження воєнного стану по всій території України, перебуваючи у внутрішньому дворі хостелу «Ні Hostel», що за адресою: м. Львів, вул. Січових Стрільців, 17, помітив велосипед марки «Crosswidd» синього кольору із сірими вставками, який не був замкнений, після чого, шляхом вільного доступу, таємно викрав вищезазначений велосипед, належний ОСОБА_6 , на якому покинув місце події, тим самим розпорядився викраденим на власний розсуд. В результаті протиправних дій ОСОБА_4 потерпілому ОСОБА_6 заподіяно матеріальну шкоду на суму 3 500 гривень.

Зазначені дії ОСОБА_4 кваліфіковано як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), в умовах воєнного стану, тобто суспільно - небезпечного діяння, передбачене ч. 4 ст. 185 КК України.

У судовому засіданні прокурор просила застосувати відносно ОСОБА_4 примусові заходи медичного характеру, оскільки останній на даний час страждає хронічним психічним захворюванням у вигляді параноїдної шизофренії, не може усвідомлювати своїх дій та керувати ними. Прокурор повідомила, що в період інкримінованому ОСОБА_4 правопорушення, він страждав хронічним психічним захворюванням, внаслідок чого не міг усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. Відтак, ОСОБА_4 потребує застосування примусових заходів медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу із звичайним наглядом.

ОСОБА_4 та його захисник ОСОБА_5 в судовому засіданні щодо застосування примусових заходів медичного характеру не заперечили.

Потерпілий ОСОБА_6 в судовому засіданні підтримав позицію прокурора, просив застосувати відносно ОСОБА_4 примусові заходи медичного характеру.

Законний представник у кримінальному провадженні відсутній та не призначався.

Вирішуючи питання про можливість розгляду справи за відсутності законного представника, суд виходить з положень частини 1 статті 44 КПК України, відповідно до яких законний представник залучається, якщо підозрюваним, обвинуваченим є неповнолітній або особа, визнання у встановленому законом порядку недієздатною чи обмежено дієздатною. Однак, матеріали справи не містять інформації про визнання ОСОБА_4 недієздатним чи обмежено дієздатним.

На підставі наведеного, суд вважає за можливе провести розгляд клопотання за відсутності законного представника ОСОБА_4 . Така позиція відповідає висновку Верховного Суду колегії суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду від 09 липня 2019 року у справі №320/2609/16-к провадження №51-2486км18.

Безпосередньо дослідивши докази подані під час судового розгляду, оцінивши їх в сукупності, з точки зору належності, допустимості, достатності та взаємозв`язку, провівши судовий розгляд, заслухавши покази та доводи особи відносно якої скеровано клопотання та інших учасників процесу, безпосередньо дослідивши надані суду докази, перевіривши доводи сторін кримінального провадження та докази у справі, суд дійшов висновку, що клопотання про застосування щодо ОСОБА_4 примусових заходів медичного характеру у вигляді госпіталізації до закладу з надання психіатричної допомоги із звичайним наглядом підлягає до задоволення, з наступних підстав.

Наявність у діях ОСОБА_4 ознак інкримінованого суспільно-небезпечного діяння повністю та об`єктивно доводиться наступними доказами, а саме:

протоколом огляду місця події від 14.03.2023, відповідно до якого було проведено огляд ділянки тротуару навпроти будинку АДРЕСА_1 . В ході огляду виявлено чоловіка, який назвався ОСОБА_4 , в руках якого знаходився велосипед марки «Crosswidd» синього кольору із сірими вставками. На запитання щодо походження велосипеда, ОСОБА_4 повідомив, що викрав його із внутрішнього двору хостелу «Ні Hostel», що за адресою: м. Львів, вул. Січових Стрільців, 17 та їхав на ньому в сторону вокзалу, однак був зупинений працівниками патрульної поліції;

фото таблицями до протоколу огляду місця події від 14.03.2023;

протоколом проведення слідчого експерименту від 13.04.2023.

Суд дійшов висновку, що дії ОСОБА_4 , які виразились у таємному викраденні чужого майна (крадіжки), вчиненому в умовах воєнного стану, мають ознаки суспільно - небезпечного діяння, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

Відповідно до ст. 503 КПК України, кримінальне провадження щодо застосування примусових заходів медичного характеру здійснюється за наявності достатніх підстав вважати, що особа вчинила суспільно небезпечне діяння у стані неосудності.

Згідно ч. 2 ст. 19 КК України, не підлягає кримінальній відповідальності особа, яка під час вчинення суспільно небезпечного діяння, передбаченого цим Кодексом, перебувала в стані неосудності, тобто не могла усвідомлювати свої дії (бездіяльність) або керувати ними внаслідок хронічного психічного захворювання, тимчасового розладу психічної діяльності, недоумства або іншого хворобливого стану психіки. До такої особи за рішенням суду можуть бути застосовані примусові заходи медичного характеру.

Згідно ст. 92 КК України, примусовими заходами медичного характеру є надання амбулаторної психіатричної допомоги, поміщення особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого Особливою частиною цього Кодексу, в спеціальний лікувальний заклад з метою її обов`язкового лікування, а також запобігання вчиненню нею суспільно небезпечних діянь.

Згідно висновку судово-психіатричного експерта №359 від 19.04.2023, ОСОБА_4 на даний час страждає хронічним психічним захворюванням у вигляді параноїдної шизофренії і не може усвідомлювати своїх дій та керувати ними. У період інкримінованому йому правопорушення, також страждав хронічним психічним захворюванням, внаслідок чого не міг усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. ОСОБА_4 потребує застосування примусових заходів медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу із звичайним наглядом.

Зазначений висновок не викликає у суду сумнівів щодо того, що особа страждає на психічну хворобу, яка зумовлює її неосудність і вказує на потребу в застосуванні щодо неї примусових заходів медичного характеру наведених у висновку.

Відповідно до ст. 19 Закону України «Про психіатричну допомогу», примусові заходи медичного характеру застосовуються за рішенням суду у випадках та в порядку встановлених Кримінальним та Кримінальним процесуальним кодексами України, цим законом та іншими законами. За рішенням суду застосовуються примусові заходи медичного характеру.

За змістом статті 93 КК України, примусові заходи медичного характеру можуть бути застосовані судом до осіб, які вчинили у стані неосудності суспільно небезпечні діяння, які вчинили у стані обмеженої осудності злочини, які вчинили злочин у стані осудності, але захворіли на психічну хворобу до постановлення вироку або під час відбування покарання.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 94 КК України, залежно від характеру та тяжкості захворювання, тяжкості вчиненого діяння, з урахуванням ступеня небезпечності психічно хворого для себе або інших осіб, суд може застосувати, зокрема, примусовий захід медичного характеру у вигляді госпіталізації до закладу з надання психіатричної допомоги із звичайним наглядом.

Госпіталізація до закладу з надання психіатричної допомоги із звичайним наглядом може бути застосована судом щодо психічно хворого, який за своїм психічним станом і характером вчиненого суспільно небезпечного діяння потребує тримання у закладі з надання психіатричної допомоги і лікування у примусовому порядку (ч.3 ст.94 КПК України).

Згідно п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 03.06.2005 року № 7 «Про практику застосування судами примусових заходів медичного характеру та примусового лікування», примусові заходи медичного характеру мають застосовуватися лише за наявності у справі обґрунтованого висновку експертів - психіатрів про те, що особа страждає на психічну хворобу чи має інший психічний розлад, які зумовлюють її неосудність або обмежену осудність і викликають потребу в застосуванні щодо неї таких заходів, а примусове лікування щодо осіб, які вчинили злочини та страждають на хворобу, що становить небезпеку для здоров`я інших осіб (ст. 96 КК ) - висновку судово-медичної експертизи.

Крім того, суд також враховує те, що невжиття відносно ОСОБА_4 примусових заходів медичного характеру, може зумовити заподіяння неминучої шкоди безпосередньо йому або іншим особам.

Відповідно до ст. 513 КПК України, визнавши доведеним, що ця особа вчинила суспільно небезпечне діяння у стані неосудності або після вчинення кримінального правопорушення захворіла на психічну хворобу, яка виключає можливість застосування покарання, суд постановляє ухвалу про застосування примусових заходів медичного характеру.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає за доцільне застосувати до ОСОБА_4 примусові заходи медичного характеру у вигляді госпіталізації до закладу з надання психіатричної допомоги із звичайним наглядом.

Виходячи з положень п. 15 Пленуму Верховного Суду України, які викладені у Постанові № 7 від 03 червня 2005 року «Про практику застосування судами примусових заходів медичного характеру та примусового лікування», суд не визначає лікувальну установу, в якій до особи будуть застосовані примусові заходи медичного характеру та не визначає строку, на який ці заходи призначені.

Запобіжний захід застосований до особи, відносно якої розглядається клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру поміщення до закладу з надання психіатричної допомоги в умовах, що виключають її небезпечну поведінку, до набрання ухвалою законної сили слід залишити без змін.

Процесуальні витрати по справі відсутні.

Цивільний позов у даному кримінальному провадженні не заявлено.

Питання щодо речових доказів необхідно вирішити в порядку ст.100 КПК України.

Керуючись ст.ст.19, 92, 93, 94 КК України, ст.ст.124, 369-372, 376, 506 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

клопотання прокурора про застосування відносно ОСОБА_4 примусових заходів медичного характеру у кримінальному провадженні №0000662 від 14.03.2023 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України задоволити.

Застосувати до ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кривий Ріг, Дніпропетровської області, українця, громадянина України, не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого, примусові заходи медичного характеру у вигляді госпіталізації до закладу з надання психіатричної допомоги із звичайним наглядом.

Запобіжний захід застосований до ОСОБА_4 у виді поміщення до закладу з надання психіатричної допомоги в умовах, що виключають його небезпечну поведінку, до набрання ухвалою законної сили залишити без змін.

Речові докази у кримінальному провадженні відсутні.

Ухвала може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що ухвала суду не набрала законної сили.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію ухвали.

Суддя ОСОБА_1