УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 серпня 2023 року місто Київ

Слідчий суддя Шевченківського районного суду міста Києва ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду клопотання прокурора Шевченківської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_3 , про арешт на майна у кримінальному провадженні № 0003199, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 08.08.2023, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 307 КК України,

установив:

До Шевченківського районного суду міста Києва надійшло клопотання прокурора Шевченківської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_3 , про арешт на майна у кримінальному провадженні №0003199, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 08.08.2023, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 307 КК України.

Відповідно до протоколу автоматичного визначення слідчого судді від 15.08.2023, слідчим суддею визначено ОСОБА_1 .

Обґрунтовуючи клопотання про арешт майна, прокурор зазначає про таке.

У провадженні Шевченківського управління поліції ГУНП у м. Києві знаходяться матеріали досудового розслідування, внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань під № 0003199 від 08.08.2023, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 307 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 08.08.2023 близько 15 години 40 хвилин за адресою: місто Київ, вул. Табірна, 28, було затримано громадянина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який незаконно зберігав з метою збуту наркотичні засоби.

08.08.2023 ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , затримано у порядку ст. 208 КПК України, за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 307 КПК України.

У ході проведення першочергових слідчих дій встановлено, що ОСОБА_4 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , де ймовірно зберігає наркотичні засоби, речовини, прекурсори та їх аналоги.

З метою повного, всебічного та об`єктивного проведення досудового розслідування, попередньо встановивши, що необхідно здійснити заходи пов`язані із врятуванням майна, яке може бути втрачене, знищене чи сховане, а також збиранням доказів, враховуючи невідкладність випадку, старшим слідчим слідчого відділення Шевченківського управління поліції Головного управління Національної поліції у місті Києві ОСОБА_5 , прийняте рішення щодо проникнення до іншого володіння особи, а саме гуртожитку, що по АДРЕСА_1 , в якій проживає ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Як зазначає прокурор у клопотанні, відповідно до ст. 233 КПК України, в ході проведення невідкладного обшуку до постановлення ухвали слідчого судді 08.08.2023 у гуртожитку, що по АДРЕСА_1 , старшим слідчим слідчого відділення Шевченківського управління поліції Головного управління Національної поліції у місті Києві ОСОБА_5 за участю двох понятих було виявлено та вилучено: згорток з фольги у якому знаходиться речовина кристалічного походження вилучено та поміщено до спеціального пакету WAR0108271; електронні ваги на поверхні, яких наявні залишки нашарування речовини невідомого походження вилучено та поміщено до пакету WAR 0108270; пусті зіп-пакети у кількості приблизно-200 шт., 3 (три) ізоленти чорного, жовтого та синього кольору, які було вилучено та поміщено до пакету WAR 0108269, 1 (один) згорток обклеєний липкою стрічкою червоного кольору в середині якого знаходиться зіп-пакет з вмістом порошкоподібною речовиною невідомого походження, який вилучено та поміщено до пакету WAR 0108261; 10 (десять) прозорих зіп-пакетів з кристалічною речовиною невідомого походження, 5 (п`ять) згортків обклеєних липкою з речовиною невідомого походження, які вилучено та поміщено до пакету до пакету WAR 0108263, 5(п`ять) зіп-пакетів з нашаруванням речовини невідомого походження, 1 (одну) коробку з-під сірників у середині, якої нашаруванням речовини невідомого походження, які вилучено та поміщено до пакету WAR 0108264.

Як зазначає у клопотанні прокурор, вказані речі є тимчасово вилученим майном та мають значення речових доказів, а тому з метою їх збереження та запобігання подальшого відчуження, знищення, виникла необхідність у накладенні арешту на зазначене майно.

У судове засідання прокурор не з`явилася, про дату та час розгляду клопотання повідомлена належним чином. Однак, на електронну адресу суду надійшла заява прокурора, в якій остання просила провести розгляд клопотання про арешт майна без її участі, клопотання підтримала та просила його задовольнити.

Володілець майна в судове засідання не з`явився, повідомлявся належним чином про дату та час судового засідання.

Згідно із приписами ч. 4 ст. 107 КПК України, у разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

Дослідивши клопотання та додані до нього копії матеріалів кримінального провадження, надані в обґрунтування доводів клопотання, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Так, слідчими СВ ВП № 4 Шевченківського УП ГУНП у місті Києві здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0003199, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 08.08.2023, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 307 КК України.

Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 16.08.2023 у справі № 761/29018/23 надано дозвіл на проведення обшуку в гуртожитку, що по АДРЕСА_1 , що був проведений згідно протоколу обшуку від 09.08.2023, в ході якого виявлено та вилучено: згорток з фольги у якому знаходиться речовина кристалічного походження; електронні ваги на поверхні, яких наявні залишки нашарування речовини невідомого походження; пусті зіп-пакети у кількості приблизно-200 шт., 3 (три) ізоленти чорного, жовтого та синього кольору; 1 (один) згорток обклеєний липкою стрічкою червоного кольору в середині якого знаходиться зіп-пакет з вмістом порошкоподібною речовиною невідомого походження; 10 (десять) прозорих зіп-пакетів з кристалічною речовиною невідомого походження, 5 (п`ять) згортків обклеєних липкою з речовиною невідомого походження; 5(п`ять) зіп-пакетів з нашаруванням речовини невідомого походження, 1 (одну) коробку з-під сірників у середині, якої нашаруванням речовини невідомого походження. Обшук слідчим проведено а порядку ч. 3 ст. 233 КПК України.

Звернення прокурора з клопотанням про арешт на вказане тимчасово вилучене майно зумовлено необхідністю збереження речових доказів, оскільки вилучені предмети мають суттєве значення для встановлення важливих обставин у кримінальному провадженні.

Відповідно до ч. 1 ст. 131 КПК України захід забезпечення кримінального провадження застосовується з метою досягнення дієвості цього провадження.

Одним із заходів забезпечення кримінального провадження є арешт майна (ч. 2 ст. 131 КПК України).

Статтею 170 КПК України передбачено, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів та конфіскації майна як виду покарання.

Крім того, у випадку, передбаченому ч. 3 ст. 170 КПК України арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій та набуті кримінально протиправним шляхом.

Отже, майно, яке за обґрунтованої підозри органу досудового розслідування, має одну або декілька ознак, наведених у ст. 98 КПК України, може набути статусу речового доказу за рішенням слідчого, яке відповідно до вимог ч. 3 ст. 110 КПК України приймається у формі постанови.

Постановою слідчого СВ ВП № 4 Шевченківського УП ГУНП у місті Києві ОСОБА_6 від 09.08.2023 у вказаному кримінальному провадженні майно, на яке сторона обвинувачення просить накласти арешт, визнано речовим доказом.

Згідно ч. 2 ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 КПК України); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 КПК України); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Крім того, при вирішенні клопотання сторони обвинувачення, слідчий суддя враховує, що закон не вимагає, щоб докази на підтвердження вчинення кримінального правопорушення були повними та достатніми на даній стадії кримінального провадження, однак вони мають бути такими, щоб слідчий суддя був впевнений у тому, що дані докази можуть дати підстави для пред`явлення обґрунтованої підозри у вчиненні того чи іншого кримінального правопорушення. Крім того, наявність доказів у кримінальному провадженні має давати слідчому судді впевненість у тому, що в даному кримінальному провадженні необхідно застосувати зазначений вид заходу забезпечення кримінального провадження з метою досягнення дієвості цього провадження та уникнення негативних наслідків.

За викладених обставин та відповідних норм кримінального процесуального законодавства, слідчий суддя приходить до переконання, що матеріалами клопотання обґрунтовано та в судовому засіданні встановлено необхідність застосування на даній стадії досудового розслідування, такого заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт майна, з метою уникнення можливості його відчуження, забезпечення збереження речових доказів, слідчий суддя приходить до висновку, що у випадку його незастосування, це може призвести до наслідків, які можуть перешкоджати досудовому розслідуванню, а тому це є необхідною умовою досягнення дієвості даного кримінального провадження.

Разом з цим, зважаючи на розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, слідчий суддя виходить з того, що критерії розумності та співрозмірності є оціночними поняттями та визначаються на розсуд слідчого судді. Відповідно до статті 1 Протоколу 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися, зокрема, на умовах, передбачених законом. При цьому, обмеження права власності має переслідувати законну мету за допомогою засобів, які є пропорційними меті (Beyeler проти Італії (Рішення Великої Палати від 5 січня 2000 року, заява № 33202/96, параграф 107). При цьому, будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечувати «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи (серед інших, James та інші проти Сполученого Королівства (Рішення від 21 лютого 1986 року, заява № 8793/79, параграф 50).

Дослідивши матеріали клопотання, слідчим суддею не встановлено негативних наслідків та обмежень застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження про який просить прокурор.

Так, приймаючи до уваги вищевикладене та враховуючи правову кваліфікацію кримінального правопорушення, за фактом вчинення якого розслідується кримінальне провадження та в межах якого подано дане клопотання, фактичні обставини кримінального провадження, слідчий суддя з метою запобігання можливості приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення та відчуження майна, яке відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України, та визнано речовими доказами у даному кримінальному провадженні постановою слідчого від 09.08.2023, приходить до висновку про наявність достатніх підстав для накладення арешту на майно у даному кримінальному провадженні.

Керуючись статтями 2, 7, 8, 98, 170-173, 309, 395, 532 Кримінального процесуального кодексу України, слідчий суддя

постановив:

Клопотання прокурора Шевченківської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_3 , про арешт на майна у кримінальному провадженні №0003199, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 08.08.2023, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 307 КК України - задовольнити.

Накласти арешт на тимчасово вилучене майно, вилучене в ході обшуку в гуртожитку, що по АДРЕСА_1 , а саме:

-згорток з фольги у якому знаходиться речовина кристалічного походження;

-електронні ваги на поверхні, яких наявні залишки нашарування речовини невідомого походження;

-пусті зіп-пакети у кількості приблизно-200 шт., 3 (три) ізоленти чорного, жовтого та синього кольору;

-1 (один) згорток обклеєний липкою стрічкою червоного кольору в середині якого знаходиться зіп-пакет з вмістом порошкоподібною речовиною невідомого походження;

-10 (десять) прозорих зіп-пакетів з кристалічною речовиною невідомого походження, 5 (п`ять) згортків обклеєних липкою з речовиною невідомого походження;

-5 (п`ять) зіп-пакетів з нашаруванням речовини невідомого походження; 1 (одну) коробку з-під сірників у середині, якої нашаруванням речовини невідомого походження.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

На ухвалу слідчого судді безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення може бути подана апеляційна скарга. Якщо ухвалу суду постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Крім того, відповідно до ст. 174 КПК України арешт може бути скасований повністю чи частково за заявленим клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисників, законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження судом. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Слідчий суддя Олена ЧАЙКА