ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 645/80/18 Головуючий суддя І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/818/323/23 Суддя доповідач ОСОБА_2
Категорія: Хуліганство
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 квітня 2023 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі:

головуючого судді - ОСОБА_2

суддів: - ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі - ОСОБА_5

за участю прокурора - ОСОБА_6

захисника - ОСОБА_7

обвинуваченого - ОСОБА_8

представника потерпілого - ОСОБА_9

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові кримінальне провадження за апеляційними скаргами першого заступника керівника Харківської обласної прокуратури ОСОБА_10 , представника потерпілих ОСОБА_11 , ОСОБА_12 - адвоката ОСОБА_9 та адвоката ОСОБА_7 - захисника в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Фрунзенського районного суду м. Харкова від 08 грудня 2021 року,-

ВСТАНОВИЛА:

Цим вироком

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Харкова, українця, громадянина України, з вищою освітою, одруженого, не працюючого, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , який раніше не судимий,

визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 296 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі строком 4 (чотири) роки.

На підставі ст.ст. 75 КК України звільнено ОСОБА_8 від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 (два) роки. Та покладено на нього обов`язки, передбачені п.п.1,2 ч.1 ст. 76 КК України, а саме:

-періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

-повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання чи роботи,

Стягнуто з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_12 7000 грн. (сім тисяч гривень) у якості відшкодування заподіяної моральної шкоди.

Стягнуто з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_11 7000 грн. (сім тисяч гривень) у якості відшкодування заподіяної моральної шкоди.

Стягнути з ОСОБА_8 на користь держави в особі Харківського науково - дослідного експертно - криміналістичного центру МВС України процесуальні витрати за проведення судово-балістичної експертизи № 539 від 12.12.2017 року у розмірі 4461 грн. 60 коп. (чотири тисячі чотириста шістдесят одна гривня шістдесят копійок).

Згідно вироку 19.09.2017 року, близько 22.00 год. ОСОБА_8 , підходячи до під`їзду №2 будинку АДРЕСА_2 , у якому проживає, побачив свою сусідку ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка сиділа на лавці, між вказаними особами виник конфлікт, після чого ОСОБА_8 та ОСОБА_12 розійшлись по домівках, перебуваючи за місцем свого проживання, за адресою: АДРЕСА_3 , ОСОБА_12 повідомила своєму сину ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , про конфлікт з ОСОБА_8 . ОСОБА_11 з метою врегулювання конфлікту пішов до місця мешкання ОСОБА_8 , щоб поговорити, а ОСОБА_12 у цей час вийшла з будинку та сіла на лавку біля під`їзду. ОСОБА_8 , почувши стукіт у вхідні двері квартири, та усвідомлюючи, що це стукає ОСОБА_11 , діючи умисно, з мотивів явної неповаги до суспільства, взяв належний йому, спецзасіб для відстрілу гумових куль, що зберігав за місцем свого проживання, за адресою: АДРЕСА_1 , та вийшов з житлового помешкання у приміщення під`їзду. Перебуваючи в громадському місці, на сходовому майданчику під`їзду, на відстані 1-1,5 метрів від ОСОБА_11 , стоячи обличчям до обличчя потерпілого, ОСОБА_8 , усвідомлюючи всю протиправність своїх суспільно небезпечних дій, умисно, нехтуючи загальновизнаними правилами поведінки і моральності, ігноруючи існуючі у суспільстві елементарні правила поведінки, моралі, благопристойності, діючи з особливою зухвалістю, грубо порушуючи громадський порядок з мотивів явної неповаги до суспільства, демонструючи потерпілому заздалегідь заготовлений спецзасіб для відстрілу гумових куль, погрожуючи його застосувати, підніс заздалегідь заготовлений спецзасіб для відстрілу гумових куль до голови потерпілого, а саме впритул до обличчя. Продовжую свої протиправні дії, та бажаючи діяти саме таким чином ОСОБА_8 навмисно, цілеспрямовано здійснив постріл з заздалегідь заготовленого спецзасобу для відстрілу гумових куль, поціливши в ділянку правого гомілково-стопного суглобу ОСОБА_11 . ОСОБА_8 своїми протиправними діями заподіяв сліпе кульове поранення м`яких тканин в ділянці правого гомілково-стопного суглобу ОСОБА_11 , що за ступенем тяжкості належить до легких тілесних ушкоджень, що спричинили за собою короткочасний розлад здоров`я, тривалістю понад 6 днів, але не більше 3 тижнів (21 дня). Потерпілий ОСОБА_11 , намагаючись втекти від ОСОБА_8 , вибіг з під`їзду, а ОСОБА_8 , переслідуючи ОСОБА_11 , побіг за ним, вибігши з під`їзду, ОСОБА_8 побачив ОСОБА_12 , яка сиділа на лавці, вона, помітивши в правій руці ОСОБА_8 схожий на пістолет спецзасіб для відстрілу гумових куль, піднялася з лавки. Продовжуючи свої хуліганські дії ОСОБА_8 , перебуваючи в громадському місці, на прибудинковій території будинку АДРЕСА_2 біля під`їзду, на відстані 1-1,5 метрів від ОСОБА_12 , стоячи обличчям до обличчя потерпілої, усвідомлюючи всю протиправність своїх суспільно небезпечних дій, умисно, нехтуючи загальновизнаними правилами поведінки і моральності, ігноруючи існуючі у суспільстві елементарні правила поведінки, моралі, благопристойності, діючи з особливою зухвалістю, грубо порушуючи громадський порядок з мотивів явної неповаги до суспільства, безпричинно, здійснив постріл з заздалегідь заготовленого спецзасобу для відстрілу гумових куль, поціливши ОСОБА_12 в область живота. ОСОБА_8 своїми протиправними діями заподіяв сліпе кульове поранення животу ОСОБА_12 , що за ступенем тяжкості належить до легких тілесних ушкоджень, що спричинили за собою короткочасний розлад здоров`я, тривалістю понад 6 днів, але не більше 3 тижнів (21 дня). Після вчинення зазначених протиправних дій ОСОБА_8 залишив місце вчинення кримінального правопорушення.

В апеляційних скаргах:

Прокурор просить вирок суду скасувати через неправильне застосування закону про кримінальну відповідальність, через невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, а також безпідставного звільнення його від відбування покарання.

Призначити ОСОБА_8 покарання за ч.4 ст. 296 КК України у виді 5 років позбавлення волі (яке належить відбувати реально).

В обґрунтування своєї вимоги зазначає, що обвинувачений не визнав провини, не розкаявся, а цивільні позови потерпілих не визнав.

Вчинене ним кримінальне правопорушення стосувалось двох осіб, носило характер виняткового цинізму та зухвалості, а відтак характеризує ОСОБА_8 як особу, що становить реальну загрозу для оточуючих.

Названі обставини на думку автора апеляційної скарги свідчить про те, що призначене обвинуваченому покарання є недостатнім для його виправлення попередження вчинення ним нових злочинів, а звільнення від його відбування, застосоване судом першої інстанції безпідставним.

Представник потерпілих ОСОБА_11 , ОСОБА_12 - адвокат ОСОБА_9 , посилаючись на неправильне застосування закону про кримінальну відповідальність, через невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, а також безпідставне звільнення його від відбування покарання та неправильне вирішення цивільного позову просить вирок суду скасувати.

Ухвалити свій вирок, яким призначити ОСОБА_8 покарання за ч.4 ст. 296 КК України у виді 7 років позбавлення волі.

Стягнути з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_12 101760,19 гривень у якості відшкодування заподіяної матеріальної та моральної шкоди.

Стягнуто з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_11 101459,39 відшкодування заподіяної матеріальної та моральної шкоди.

В обґрунтування своєї вимоги зазначає, що під час судового розгляду судом першої інстанції не надано оцінки пост кримінальній поведінці ОСОБА_8 , який навіть після скоєння злочину проти потерпілих продовжував вчиняти стосовно них протиправні дії.

Відтак призначене йому покарання є занадто м`яким, оскільки його розмір не сприятиме досягненню мети, визначеної у ст. 50 КК України.

Крім того, автор апеляційної скарги вважав, що заявлені потерпілими цивільні позови знайшли своє повне підтвердження, але не були задоволені у повному обсязі.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_8 - адвокат ОСОБА_7 , посилаючись на порушення норм кримінально-процесуального права, неправильного застосування кримінального закону, невідповідності висновків суду, викладених у судовому рішенні фактичним обставинам кримінального провадження просить вирок суду змінити та перекваліфікувати дії обвинуваченого з ч.4 ст. 296 КК України на ч. 2 ст. 125 КК України, та призначити мінімальне альтернативне покарання, яке не пов`язане з арештом або обмеженням волі, що передбачене санкцією статті.

В обґрунтування своєї вимоги зазначає, що допитаний в судовому засіданні ОСОБА_8 надав суду наступні покази, щодо події, а саме: на протязі тривалого часу у нього постійно виникають конфлікти з його сусідами ОСОБА_12 та її сином ОСОБА_11 і тому в них склались досить стійки та сильні неприязні відносини.

19.09.2017 року у нього дійсно виникла чергова сварка з ОСОБА_12 , після чого коли він знаходився в своїй квартирі в двері почали гучно стукати та лаятись та по голосу він зрозумів, що це син ОСОБА_12 - ОСОБА_11 .

Будучи сильно обурений такою поведінкою та захищаючи свою квартиру і майно, він узяв перероблений стартовий пістолет та вийшов з квартири. Побачивши на сходовому майданчику ОСОБА_11 він від сильної образи вистрелив в останнього гумовою пулею і після того, як ОСОБА_11 вибіг з під`їзду також будучи ображеним та спровокованим потерпілими вибіг в двері під`їзду та знову вистрелив влучивши у ОСОБА_12 .

Всі його дії були наслідком обурювання на потерпілих та їх провокативною поведінкою і будь-якого наміру на порушення громадського порядку він не мав.

Фактично ті ж самі покази, щодо подій, а також довгих неприязних відношень, що склались між учасниками дій надали потерпіли ОСОБА_12 та ОСОБА_11 , які також були підтверджені свідками ОСОБА_13 , ОСОБА_14 та ОСОБА_15 в той частині, що вони є сусідами Орлових та Водяницького та їм відомо про постійні сварки між сусідами та періодично виникаючи конфлікти.

Крім того, в ході судового розгляду сторонами провадження були долучені низку письмових доказів, що свідчать про неодноразові звернення сторін до правоохоронних органів по факту виникнення конфліктних ситуацій.

На підтвердження своїх доводів апелянт також посилається на правову позицію, висловлену у постанові Великої Палати Верховного Суду від від 03.07.2019 у справі № 288/1158/16-к зазначено, що Суд зауважив, що для юридичної оцінки діяння за статтею 296 КК обов`язковим є поєднання ознак об`єктивної сторони цього злочину у виді грубого порушення громадського порядку, що супроводжується особливою зухвалістю чи винятковим цинізмом, і суб`єктивної сторони, зокрема, мотиву явної неповаги до суспільства.

А за відсутності відповідного мотиву, коли застосування насильства зумовлене неприязними стосунками з потерпілим і прагненням завдати шкоди конкретній особі з особистих спонукань, сам собою факт вчинення протиправних дій у громадському місці в присутності сторонніх осіб не дає достатніх підстав для кваліфікації їх як хуліганства.

Таким чином, на думку автора апеляційної скарги суд неправильно кваліфікував діяння засудженого ОСОБА_8 за ч. 4 ст. 296 КК України, оскільки у справі не міститься будь-яких доказів, того що останній діяв з хуліганських мотивів.

Вважав, що суд не навів підстав із посиланням на конкретні докази, чому вони, попри існування неспростовних доказів, що підтверджують версію захисту, вважали протилежну версію подій, висунуту обвинуваченням, доведеною поза розумним сумнівом, а отже дії ОСОБА_8 слід було кваліфікувати за ч. 2 ст. 125 КК України, в зв`язку з тим, що тілесні ушкодження ним були завдання на ґрунті особистих неприязних відносин.

Заслухавши доповідь судді, думку прокурора, який заперечував проти апеляційної скарги сторони захисту та частково підтримав скаргу представника потерпілого, обвинуваченого та його захисника, які заперечували проти апеляційних скарг прокурора та представника потерпілого, представника потерпілого - адвоката ОСОБА_9 , який просив задовольнити його апеляційну скаргу та скаргу прокурора та заперечував проти апеляційної скарги захисника обвинуваченого, дослідивши матеріали провадження, колегія суддів приходить до наступного.

Щодо кваліфікації дій ОСОБА_8 .

Відповідно до ч.ч.1,3 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

За клопотанням учасників судового провадження суд апеляційної інстанції зобов`язаний повторно дослідити обставини, встановлені під час кримінального провадження, за умови, що вони досліджені судом першої інстанції не повністю або з порушеннями, та може дослідити докази, які не досліджувалися судом першої інстанції, виключно якщо про дослідження таких доказів учасники судового провадження заявляли клопотання під час розгляду в суді першої інстанції або якщо вони стали відомі після ухвалення судового рішення, що оскаржується.

В апеляційній скарзі сторони захисту не висловлено вимог щодо повторного дослідження доказів судом апеляційної інстанції.

Відповідно до ст. 370 КПК України вирок суду повинен бути законним і обґрунтованим.

Суд обґрунтовує вирок лише на тих доказах, які були розглянуті в судовому засіданні, і оцінює їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом, зокрема положеннями ст. 91 та ст. 94 КПК України.

Відповідно до ст. 91 КПК України, окрім іншого у кримінальному провадженні підлягають доказуванню подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення; винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення; вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також розмір процесуальних витрат.

Відповідно до ст. 94 КПК України слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Названих вимог судом першої інстанції дотримано.

Так кваліфікуючі дії Водяницького за ч.4 ст. 296 КК Укрїани як - хуліганство, тобто грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю, вчинене із застосуванням предмета, заздалегідь заготовленого для нанесення тілесних ушкоджень, виходив із сукупності доказів, досліджених під час судового розгляду, допустимість і належність яких никим не оспорюється.

Зокрема, судом допитано потерпілих ОСОБА_12 та ОСОБА_11 , які пояснили, що всі обставини, викладені в обвинувальному акті відповідають дійсності, а саме, що 19 вересня 2017 року, в вечірній час, коли ОСОБА_8 повертався на додому, ОСОБА_12 сиділи біля другого під`їзду будинку АДРЕСА_2 , у них відбувся конфлікт, ОСОБА_8 пішов додому, а ОСОБА_12 поскаржилася на ОСОБА_8 своєму сину ОСОБА_11 , який направився додому до ОСОБА_8 , який, вийшовши з квартири, на сходовому майданчику вистрілив в ОСОБА_11 з пістолета з гумовими кулями, ОСОБА_11 намагався втекти, побіг з під`їзду, біля якого сиділа на лавочці ОСОБА_12 , в яку ОСОБА_8 , також вистрілив, наздоганяючи ОСОБА_11 .

Свідок ОСОБА_16 в ході судового розгляду пояснила про те, що 19 вересня 2017 року, в вечірній час, вони з чоловіком ОСОБА_17 почула постріли, вибігли на вулицю, біля будинку АДРЕСА_2 побачили сусідку ОСОБА_12 , у якої був прострілений живіт, поруч знаходився ОСОБА_8 з пістолетом в руках, почав наводити пістолет на ОСОБА_17 , після чого ОСОБА_8 забіг до своєї квартири.

Аналогічні поясненнями дав свідок ОСОБА_17 в ході судового розгляду.

Свідок ОСОБА_14 пояснив про те, що у вересні 2017 року, в вечірній час, він знаходився вдома - в квартирі АДРЕСА_4 , на вулиці почув постріли, коли вибіг на вулицю, побачив сусідка ОСОБА_12 , у якої був прострілений живіт, а також її сина ОСОБА_11 , у якого була прострілена нога, неподалік стояв ОСОБА_8 , в руках якого був пістолет. Викликали швидку та поліцію.

Свідок ОСОБА_15 пояснила, що у вересні 2017 року, після роботи, в вечірній час, дома за адресою: АДРЕСА_5 , вечеряли на кухні, почули постріли, відкрили вікно, побачили сусідку ОСОБА_12 , яка сиділи на лавочці з простріленим животом, викликали швидку допомогу та поліції. Зі своєї квартири вийшов ОСОБА_8 з пістолетом, почав направляти його на сусідів. Також свідок зазначила, що ОСОБА_8 до цього випадку неодноразово вибігав на вулицю с пістолетом та погрожував людям.

Погоджуючись із висновком суду про кваліфікацію дій ОСОБА_8 колегія також виходить із того, що безпосереднім об`єктом кримінально-правової охорони за статтею 296 КК України є громадський порядок, тобто суспільні відносини, що сформовані внаслідок дії правових норм, а також морально-етичних засад, звичаїв, традицій та інших позаюридичних чинників і полягає в дотриманні усталених правил співжиття.

Підтримання громадського порядку є одним із важливих чинників захисту честі, гідності, здоров`я, безпеки громадян, їх спокійного відпочинку та безперешкодної праці, втілення інших природних, соціальних і культурних прав членів людської спільноти.

Кримінально каране хуліганство з об`єктивної сторони полягає в посяганні на ці правоохоронювані цінності, що супроводжується особливою зухвалістю або винятковим цинізмом. Таке посягання, як правило, здійснюється у людних або громадських місцях, зазвичай з ініціативи правопорушника, супроводжується нецензурною лайкою та/або фізичним насильством, пошкодженням майна і призводить до заподіяння моральної та матеріальної шкоди.

За зовнішніми ознаками хуліганство певним чином схоже на ряд інших злочинів, зокрема на ті з них, що посягають на здоров`я, честь і гідність людини, її майно. Критеріями розмежування цих діянь є насамперед об`єкт посягання, що визначає правову природу та суспільну небезпечність кожного з них, і мотив як ознака суб`єктивної сторони злочину.

Тобто, хуліганські дії завжди посягають на громадський порядок. Проявами особливої зухвалості під час цих дій є нахабне проводження, буйство, бешкетування, поєднане з насильством, знищення або пошкодження майна, тривале порушення спокою громадян, зрив масового заходу, тимчасове порушення нормальної діяльності установи, підприємства, організації або громадського транспорту тощо.

При цьому, обов`язковою ознакою суб`єктивної сторони хуліганства є мотив явної неповаги до суспільства.

Домінування у свідомості винного такого внутрішнього спонукання і відсутність особистого мотиву посягання на потерпілого є головним критерієм відмежування хуліганства як злочину проти громадського порядку та моральності від злочинів проти особи.

Хоч хуліганські дії нерідко супроводжуються фізичним насильством і заподіянням тілесних ушкоджень, головною їх рушійною силою є бажання не завдати шкоди конкретно визначеному потерпілому, а протиставити себе оточуючим узагалі, показати свою зверхність, виразивши явну зневагу до загальноприйнятих норм і правил поведінки. Означені дії не зумовлені особистими мотивами й конкретною метою, а за своїми внутрішніми чинниками фокусуються в напрямку тотального негативізму й ворожого ставлення до суспільства. Протиправні діяння вчиняються за відсутності зовнішнього приводу або з незначного приводу і зазвичай спрямовані на випадкові об`єкти.

Якщо хуліганству передує конфлікт винного з потерпілим (потерпілими), такий конфлікт провокується самим винним як зухвалий виклик соціальному оточенню, і реакція інших на провокуючі дії, в тому числі спроба їх припинити, стають приводом для подальшого насильства.

З урахуванням зазначеного дії, що супроводжувалися погрозами вбивства, завданням побоїв, заподіянням тілесних ушкоджень, обумовлених особистими неприязними стосунками, підлягають кваліфікації за статтями КК України, що передбачають відповідальність за злочини проти особи.

Як хуліганство зазначені дії кваліфікують лише в тих випадках, коли вони були поєднані з очевидним для винного грубим порушенням громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства та супроводжувались особливою зухвалістю чи винятковим цинізмом.

Таким чином, для юридичної оцінки діяння за статтею 296 КК обов`язковим є поєднання ознак об`єктивної сторони цього злочину у вигляді грубого порушення громадського порядку, що супроводжується особливою зухвалістю чи винятковим цинізмом, і суб`єктивної сторони, зокрема мотиву явної неповаги до суспільства.

Зміст і спрямованість протиправного діяння, що має істотне значення для його правової оцінки, в кожному конкретному випадку визначається виходячи з часу, місця, обстановки й інших обставин його вчинення, характеру дій винного, а також поведінки потерпілого і стосунків, що склалися між ними.

У даному випадку зміст і спрямованість протиправного діяння обвинуваченого встановлені судом першої інстанції виходячи з часу його вчинення у вечірній час після 22-00 години, місця вчинення - громадське місце якими є під`їзд та прибудинкова територія , знаряддя злочину - спецзасіб для відстрілу гумових куль.

Таким чином кваліфікація дій ОСОБА_8 правильно визначена судом першої інстанції.

Посилання в апеляційній скарзі на правову позицію висловлену впостанові Великої Палати Верховного Суду від від 03.07.2019 у справі № 288/1158/16-к є безпідставним, так як вона не є релевантною для даної справи, оскільки у цій постанові Велика Палата відповідала на питання та робила правовий висновок про те чи: -чи може суд, розглянувши справу за обвинуваченням у злочині публічного обвинувачення, змінити правову кваліфікацію інкримінованого діяння на злочин приватного обвинувачення незалежно від позиції потерпілого у справі; -чи може заява потерпілого про вчинення щодо нього злочину без визначення правової кваліфікації діяння або з неправильною правовою кваліфікацією вважатися підставою для продовження розгляду, розпочатого за справою публічного обвинувачення, і винесення рішення щодо кваліфікації злочину; -чи може суд прийняти рішення про кваліфікацію діяння як злочину приватного обвинувачення у справі, що була розпочата в порядку публічного обвинувачення без заяви потерпілого ).

Стосовно призначеного ОСОБА_8 покарання колегія суддів вважає, що воно призначено у відповідності до вимог ст..ст. 50, 65 КК України

Зокрема, судовм враховано дані досудової доповіді , складеної Немишлянським районним сектором Харківського міського відділу з питань пробації Північно - Східного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції від 06.03.2018 року щодо обвинуваченого ОСОБА_8 .

Згідно даної доповіді орган пробації вважає, що ризик вчинення повторного кримінального правопорушення оцінюється як низький, ризик небезпечки для суспільства, у тому числі для окремих осіб оцінюється як: низький.

Беручи до уваги інформацію, що характеризує особистість ОСОБА_8 , його спосіб життя, історію правопорушень, а також низьку ймовірність вчинення повторного правопорушення, орган пробації вважає, що виправленя даної особи виправлення цієї особи без позбавлення або обмеження волі на певний стро можливе та не становить вискової небезпеки для суспільства. З огляду на те, шо рівень ризику повторного кримінального правопорушення та рівень ризику виникнення суспільно - небезпечної поведінки низький, ОСОБА_8 не потребує інтервенції для виправлення. У даному випадку може бути достатньо лише заходів мінімального контролю.

Також суд призначаючи ОСОБА_8 покарання та звільняючи останнього від його відбування врахував дані про його особу.

Так вивченням особи обвинуваченого встановлено, що він одружений (свідоцтво про одруження серія НОМЕР_1 ), має на утриманні сина - ОСОБА_18 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , який на моменту ухвалення вироку досяг повноліття (свідоцтво про народження серія НОМЕР_2 ), раніше не засуджений (вимога УІТ ГУНП в Харківській області від 28.09.2017 року), позитивно характеризується за місцем проживання (інформаційна довідка ст. УОП Немишлянського ВП ГУНП в Харківській області майора поліції ОСОБА_19 ), як вбачається з повідомлення КЗОЗ «Харківський міський психоневрологічний диспансер» від 28 вересня 2017 року на обліку у лікаря психіатра не перебуває, згідно повідомлення КЗОЗ «Обласний наркологічний диспансер» від 22 вересня 2017 року на обліку у лікаря - нарколога не перебуває, окрім того, як вбачається з наданої медичної документації, ОСОБА_8 страждає на Гіпертонічну хворобу ІІ ст. 3 ст. СН0.

Врахувавши названі факти, суд обґрунтовано призначив ОСОБА_8 покарання у виді позбавлення волі у межах санкції ч. 4 ст. 296 КК України із звільненням обвинуваченого від відбування призначеного покарання з іспитовим строком в порядку ст. 75 КК України, вважаючи, що його виправлення та попередження скоєння ним нових кримінальних правопорушень можливо без ізоляції від суспільства.

Колегія суддів погоджуючись із таким висновком також зауважує, що обвинуваченому встановлено дворічний іспитовий строк, передбачений ч.4 ст. 75 КК України, що само по собі є для нього стримуючим фактором не вчиняти злочини в подальшому.

Посилання в апеляційній скарзі представника потерпілих на пост кримінальну поведінку

Отже доводи та вимоги апеляційних скарг прокурора та представника потерпілих щодо невідповідності призначеного ОСОБА_8 покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого є необґрунтованими, а відтак задоволенню не підлягають.

Стосовно вирішення цивільного позову доводи апеляційної скарги представника потерпілих є частково слушними.

Відповідно до вимог п. 3 ч. 1 ст. 409 КПК України, підставою для скасування судового рішення є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону (ст. 412 КПК України).

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 412 КПК істотними порушеннями кримінального процесуального закону є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване рішення.

За вимогами ч. 5 ст.128 КПК України цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом та із застосуванням норм Цивільного процесуального кодексу України, якщо вони не суперечать засадам кримінального судочинства. Ч. 1 ст. 129 КПК передбачено, що ухвалюючи обвинувальний вирок суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.

Натомість, оскаржуваний вирок, хоча і містить у мотивувальній частині обґрунтування щодо вирішення цивільного позову, проте його резолютивна частина не містить висновків суду щодо того, в якому обсязі задоволено цивільні позови кожного з потерпілих.

Таким чином, цивільний позов потерпілих фактично судом не вирішено.

За таких обставин, вирок в цій частині не можна визнати законним і обґрунтованим у згаданій частині, адже розв`язання цивільного позову у справі відбулося з істотним порушенням вимог кримінально-процесуального закону.

Отже, для повного, об`єктивного і правильного вирішення справи щодо ОСОБА_8 у частині цивільного позову рішення суду в цій частині належить скасувати та направити на новий розгляд у порядку цивільного судочинства.

Керуючись ст.ст. 405, 407, 409, 412, 419 КПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційні скарги першого заступника керівника Харківської обласної прокуратури ОСОБА_10 , представника потерпілих ОСОБА_11 , ОСОБА_12 - адвоката ОСОБА_9 - задовольнити частково.

Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_7 - захисника в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 - залишити без задоволення.

Вирок Фрунзенського районного суду м. Харкова від 08 грудня 2021 року в частині розгляду цивільного позову скасувати та в цій частині направити до суду першої інстанції для розгляду в порядку цивільного судочинства.

В решті вирок залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду протягом трьох місяців з моменту її проголошення в частині, якою вирок суду першої інстанції залишено без змін.

Головуючий

Судді