Провадження № 1-кп/643/270/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.05.2023 м. Харків

Московський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого - ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в приміщенні Московського районного суду м. Харкова кримінальне провадження за № 0003034 від 26.09.2022 за обвинуваченням

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, громадянина України, у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185, ч. 4 ст. 186, ч. 1 ст. 357 КК України,-

В С Т А Н О В И В :

В провадженні Московського районного суду м. Харкова перебуває кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185, ч. 4 ст. 186, ч. 1 ст. 357 КК України. Стосовно обвинуваченого обраний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строк дії якого спливає 11 травня 2023 року включно.

В підготовчому судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 заявив клопотання про продовження міри запобіжного заходу стосовно обвинуваченого ОСОБА_5 у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів. Прокурор, звертаючись з клопотанням про продовження стосовно обвинуваченого ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, посилався на ризики, передбачені п.п.1,3,4,5 ст.177 КПК України. Вважав можливим призначити обвинувальний акт до судового розгляду.

Потерпілі ОСОБА_6 та ОСОБА_7 про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином. Крім того, в матеріалах кримінального провадження містяться заяви ОСОБА_6 та ОСОБА_7 в яких вони прохають суд розглядати кримінальне провадження без їх участі.

Обвинувачений ОСОБА_5 та його захисник ОСОБА_4 вважали можливим призначити обвинувальний акт до судового розгляду. При цьому обвинувачений та його захисник заперечували проти задоволення клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Захисник адвокат ОСОБА_4 зазначила, що клопотання прокурора, ґрунтується тільки на припущеннях, ризики, на які прокурор посилається не доведеними, вважала можливим змінити стосовно обвинуваченого запобіжний захід не пов?язаний з триманням під вартою, а саме на цілодобовий домашній арешт.

Суд, заслухавши учасників процесу, дослідивши надані матеріали кримінального провадження прийшов до наступного.

Підстав для закриття кримінального провадження не вбачається. Обвинувальний акт складено у відповідності до вимог кримінально-процесуального законодавства, при його затвердженні прокурором дотримані вимоги закону. Підстав для направлення обвинувального акту для визначення підсудності не встановлено, дане кримінальне провадження підсудне Московському районному суду м. Харкова.

Таким чином, в наявності достатні підстави для призначення даного кримінального провадження до судового розгляду.

З матеріалів провадження вбачається, що ухвалою слідчого судді Октябрського районного суду м. Полтава від 30.09.2022 стосовно ОСОБА_5 , був застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 10 год. 00 хв. 26.11.2022.

В подальшому ухвалою Октябрського районного суду м. Полтави від 25.11.2022 обвинувальний акт у кримінальному провадженні стосовно ОСОБА_5 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених 4 ст.185, ч.4 ст.186 та ч.1 ст.357 КК України, повернуто прокурору. Також, вказаною ухвалою продовжено строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно обвинуваченого ОСОБА_5 у даному кримінальному провадженні до 20.01.2023 та визначено суму застави у розмірів 198480 грн, із покладенням передбачених ст.194 КПК України обов`язків.

Ухвалою Полтавського апеляційного суду від 20.01.2023 продовжено обвинуваченому ОСОБА_5 запобіжний захід у виді тримання під вартою на 60 діб до 20.03.2023 включно із раніше визначеним розміром застави.

Ухвалою Октябрського районного суду м. Полтави від 13.03.2023 продовжено строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно обвинуваченого ОСОБА_5 у даному кримінальному провадженні до 11.05.2023.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

За змістом ст.199 КПК України підставою для продовження строку тримання під вартою є обставини, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою.

Як зазначено в ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу. Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як: до раніше не судимої особи, яка підозрюється чи обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Метою і підставою тримання під вартою є запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється особа, незаконно впливати на потерпілих та свідків або іншим чином перешкоджати кримінальному провадженню.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини «Тейс проти Румунії» автоматичне продовження строків тримання під вартою суперечить Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а тому при вирішенні питання про продовження ОСОБА_5 строку тримання під вартою, суд виходить не з принципу автоматичного продовження строку тримання під вартою, а з необхідності уникнення ризиків, визначених ст.177 КПК України, а саме: запобігання спробам обвинуваченого ухилитися від суду, продовжувати вчиняти інші кримінальне правопорушення, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Зокрема, при розгляді клопотання суд оцінює підстави для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з урахуванням конкретних обставин справи.

Так, на даний час встановлено ряд наявних ризиків, передбачених п.п.1,3,4,5 ч.1 ст.177 КПК України, а саме:

- обвинувачений може переховуватися від суду з метою уникнення відповідальності за кримінальні правопорушення в скоєнні яких останній обвинувачується, оскільки розуміє про тяжкість покарання, передбачених санкціями інкримінованих йому кримінальних правопорушень (обвинувачується у вчиненні тяжких умисних злочинів проти власності в умовах воєнного стану, один з яких поєднаний з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, повторно, оскільки тяжкість інкримінованих обвинуваченому злочинів є вагомим доводом, що збільшує ризик переховування від суду);

- обвинувачений може незаконно впливати на потерпілих, свідків у цьому кримінальному провадженні до моменту безпосереднього отримання судом свідчень від потерпілих, свідків та дослідження їх судом, які можуть під тиском обвинуваченого дати неправдиві свідчення на користь останнього;

- обвинувачений може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, а саме не з`являтись до суду, чим умисно затягувати розгляд справи та таким чином негативно вплинути на хід судового розгляду кримінального провадження, а також, враховуючи його вік, стан здоров`я та незадовільний майновий стан, вчинити інше кримінальне правопорушення.

Також, суд, приймає до уваги ті обставини, що обвинувачений офіційно не працевлаштований, не має стійких соціальних зв`язків, неодружений, не має місця реєстрації проживання, суд приходить до висновку, що стосовно обвинуваченого необхідно продовжити вид запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів.

Крім того, суд враховує, що відповідно до правової позиції, викладеної у п.80 рішення Європейського суду з прав людини від 10 лютого 2011 року у справі «Марченко проти України» при розгляді клопотання про обрання, зміну або продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, має бути розглянута можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів.

Будь-яких даних про зменшення чи відсутність ризиків для застосування обвинуваченим більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, в судовому засіданні не встановлено.

Беручи до уваги те, що продовжують існувати ризики, передбачені ст. 177 КПК України, які були враховані судом під час обрання та продовження обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, дані про особу обвинуваченого, серйозність пред`явленого обвинувачення та тяжкість покарання, що йому загрожує у разі визнання винуватим у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень, суд не знаходить підстав для обрання іншого запобіжного заходу.

Будь-яких даних в підготовчому судовому засіданні 02.05.2023, про зменшення чи відсутність ризиків передбачених п.п. 1,3,4,5 ч.1 ст. 177 КПК України, для застосування стосовно обвинуваченого по справі більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою не встановлено. Заявлені стороною обвинувачення ризики є триваючими, не спростовані стороною захисту, не зменшились в такому обсязі, що забезпечило б належну процесуальну поведінку обвинуваченого шляхом застосування більш м`якого запобіжного заходу, аніж тримання під вартою.

Даних, які б вказували на неможливість застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у виді тримання під вартою не встановлено.

З метою забезпечення дієвості даного кримінального провадження, та зважаючи на вище перелічені обставини, що дають підстави вважати, що обрання більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою ОСОБА_5 не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України, суд вважає доцільним задовольнити клопотання прокурора та продовжити тримання обвинуваченого під вартою строком на 60 днів, виходячи з того, що суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

Вищезазначене в повній мірі відповідає меті такого запобіжного заходу та меті позбавлення особи свободи, як можливому законному випадку порушення такого права, передбаченому абз. с) ст. 5 Європейської конвенції з прав людини і основоположних свобод, оскільки існують реальні ознаки справжнього суспільного інтересу, який не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи.

Доводи обвинуваченого та його захисника стосовно клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не знайшли свого підтвердження в суді.

Керуючись ст.ст. 177, 183, 314, 315, 331, 371,372 КПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Призначити кримінальне провадження № 0003034 від 26.09.2022 за обвинуваченням ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, громадянина України, у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185, ч. 4 ст. 186, ч. 1 ст. 357 КК України до відкритого судового розгляду в приміщенні Московського районного суду м. Харкова на 11.05.2023 на 11-00 годин.

Розгляд кримінального провадження здійснювати суддею одноособово.

В судове засідання викликати учасників процесу.

Роз`яснити учасникам судового провадження, що вони мають право на ознайомлення з матеріалами кримінального провадження (кримінальною справою).

Клопотання прокурора задовольнити.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , громадянину України, у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185, ч. 4 ст. 186, ч. 1 ст. 357 КК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, а саме до 30.06.2023 включно із раніше визначеним розміром застави.

Копію ухвали вручити прокурору, обвинуваченому та направити до державної установи «Харківський слідчий ізолятор».

Ухвала в частині продовження міри запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення. В іншій частині ухвала оскарженню не підлягає.

Подання апеляційної скарги на ухвалу суду зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання.

Суддя: ОСОБА_1