Справа № 441/1075/23 1-кп/441/173/2023
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12.09.2023 Городоцький районний суд Львівської області в складі:

головуючого - ОСОБА_1

за участю секретаря судових засідань - ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3 ,

потерпілого - ОСОБА_4 ,

його представниці - ОСОБА_5

та обвинуваченого - ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Городок Львівської області матеріали кримінального провадження про обвинувачення

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Бучали Городоцького району Львівської області, зареєстрованого та жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, з середньою спеціальною освітою, непрацюючого, неодруженого, раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КК України, -

В С Т А Н О В И В :

21.03.2023 близько 21.30 год. неподалік будинку АДРЕСА_2 ОСОБА_6 , перебуваючи в стані алкогольного сп"яніння, з метою вирішення словесного конфлікту, який виник між ним та ОСОБА_4 , маючи умисел на спричинення тілесних ушкоджень, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи настання суспільно-небезпечних наслідків, умисно наніс ОСОБА_4 один удар кулаком правої руки в ліву частину обличчя, від чого ОСОБА_4 втратив рівновагу та впав на тверду поверхню землі, продовжуючи словесний конфлікт. Після цього, діючи з метою розправи над потерпілим й остаточного вирішення конфлікту, ОСОБА_6 , розуміючи, що потерпілий не чинить опору, продовжив реалізацію свого умислу на спричинення йому тілесних ушкоджень, і, утримуючи своїми руками голову ОСОБА_4 , який лежав на землі з опорою на руках, умисно наніс один удар коліном правої ноги в ділянку обличчя зліва. Внаслідок вказаних дій ОСОБА_6 причинив ОСОБА_4 тілесні ушкодження у вигляді відкритої рани верхньої повіки лівого ока, забій очного яблука з відшаруванням та розривом сітківки лівого ока, злами кісток носа, решітчастого лабіринту, передньої стінки лівої верхньощелепової пазухи та дна лівої орбіти із пролабуванням інтраорбітальної клітковини в просвіт лівої верхнощелепової пазухи, які відносяться до тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості за ознакою довготривалого розладу здоров"я.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 свою вину визнав в повному обсязі та пояснив, що 21.03.2023 ввечері він знаходився на вул. Січових Стрільців в м. Комарно разом із своєю сестрою та її подружкою ОСОБА_7 , вживали алкогольні напої на лавочці в центрі міста. Згодом він з сестрою пішов в магазин по піцу, а коли повернулися, потерпілий уже сидів на лавочці біля ОСОБА_7 і зачіпався до неї. Остання пішла додому першою, ОСОБА_4 пішов одразу за нею. Через деякий час вони почули крики, побачили, як ОСОБА_4 тягне за волосся ОСОБА_7.. Він підбіг до них і хотів роз"єднати, тому відіпхав потерпілого. Останній почав погрожувати йому, що заріже, при цьому запхав руку в кищеню. Він думав, що там ніж, хоч не бачив його, а тому наніс потерпілому удар рукою в око, від чого ОСОБА_4 впав на землю. Він в цей час відійшов до дівчат, зняв свою куртку, яку віддав сестрі, повернувся до ОСОБА_4 , який ще не піднісся з землі, та наніс йому удар коліном в область обличчя. Дівчата просила його зупинитися. Після цього він пішов, не знає, в якому стані залишив потерпілого. Реальної загрози зі сторони ОСОБА_4 не було, він лише погрожував словесно. Цивільний позов визнає в повному обсязі. Щиро розкаюється у вчиненому.

Враховуючи те, що обвинувачений свою вину у вчиненому кримінальному правопорушенні визнав повністю, останній та інші учасники судового провадження не оспорюють обставини, викладені в обвинувальному акті, і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності їх позиції, заслухавши думку учасників судового провадження та роз`яснивши їм положення ч.3 ст.349 КПК України про наслідки застосування обмеженого дослідження доказів, а саме про позбавлення їх у такому випадку права подальшого оспорювання цих обставин в апеляційному порядку, суд визнає недоцільним дослідження інших доказів по справі відносно тих обставин, які ніким не оспорюються.

Аналізуючи зібрані у справі докази і оцінюючи їх в сукупності, суд знаходить винуватість обвинуваченого доведеною. Вважає, що дії ОСОБА_6 вірно кваліфіковано за ч.1 ст.122 КК України, оскільки він умисно заподіяв потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження.

При призначенні покарання обвинуваченому суд враховує обставини справи, ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного і обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченому, є щире розкаяння, активне сприяння у розкритті злочину.

Обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченому, є вчинення злочину в стані сп"яніння.

Враховується також, що обвинувачений вчинив нетяжке кримінальне правопорушення, позитивно характеризується за місцем свого проживання, на обліку в лікарів нарколога та психіатра не перебуває.

Виходячи із цілей та принципів права, справедливості й достатності обраного покарання, загальних засад судочинства, конкретних обставин справи, враховуючи тяжкість злочину та досудову доповідь відносно обвинуваченого, вищенаведені обставини справи, суд приходить до висновку, що обвинуваченому слід призначити покарання у виді обмеження волі, але без відбування такого, надавши йому випробувальний термін, що буде сприяти досягненню справедливого балансу між правами та свободами обвинуваченого та інтересами потерпілого, а також буде достатнім для виправлення обвинуваченого та запобігання вчиненню ним нових кримінальних правопорушень.

З приводу заявленого цивільного позову суд вважає за необхідне зазначити наступне.

За положеннями ч.1 ст.128 КПК України особа, якій кримінальним правопорушення або іншим суспільно-небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, заподіяну діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.

Відповідно до ч.1 ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Матеріалами цивільного позову підтверджується, що на лікування ОСОБА_4 внаслідок шкоди здоров`ю, заподіяної вчиненням ОСОБА_6 кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КК України, потерпілим було понесено витрати, які потерпілий оцінює в 70032 грн. 96 коп. Цивільний відповідач ОСОБА_6 цивільний позов визнав в повному обсязі, відтак такі витрати слід стягнути з нього.

Згідно з ч.1 ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Відповідно до роз`яснення постанови пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової шкоди)» із змінами, відповідно до яких під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних, тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

З заявленого цивільного позову вбачається, що протиправними діями ОСОБА_6 потерпілому ОСОБА_4 були заподіяні сильний фізичний біль, він практично втратив зір, що зумовлює необхідність постійної фізичної присутності його близьких біля нього, донька змушена відпрошуватися з роботи, щоб допомогти йому, бачить його біль та фізичну безпорадність. Він з 21.03.2023 намагається поновити свої порушені права, продовжує лікування і терпить фізичну біль і моральні страждання, його звичне життя перенасичене негативними емоціями, психічними переживаннями. Він не може реалізовувати свої щоденні звички і бажання, оскільки постійно зайнятий підготовками заяв, судових позовів, участю в допитах, відвідуванню лікарень тощо. Таким чином був повністю зруйнований звичайний життєвий уклад потерпілого, постійний біль, страждання не покидають його.

Беручи до уваги характер, обсяг та тривалість страждань, яких потерпілий уже зазнав і буде постійно відчувати у майбутньому, а також ступеня моральних страждань ОСОБА_4 , спричинених йому внаслідок ушкодження його здоров`я, часу, необхідного йому для відновлення такого, фізичного болю, якого він зазнав в результаті умисних, неправомірних дій обвинуваченого, суд приходить до висновку, що з ОСОБА_6 слід стягнути в користь потерпілого в якості відшкодування моральної шкоди 20 000 грн., що справедливо відповідає ступеню тяжкості діяння, вчиненого обвинуваченим.

Суд вважає, що оцінена позивачем моральна шкода у 70000 грн. буде надмірним тягарем для обвинуваченого, не відповідає важкості вчиненого ним діяння, а відтак не буде справедливою в розумінні вимог ст.23 ЦК України.

У поданій в суд позовній заяві потерпілий також описував понесення ним витрат на професійну правову допомогу в сумі 10000 грн., однак станом на сьогодні доказів несення таких витрат ним не подано, у прохальній частині позовної заяви про їх стягнення він не просив.

Процесуальних витрат та речових доказів у справі немає.

Запобіжний захід відносно обвинуваченого не застосовувався.

На підставі викладеного, керуючись ст.368, 370, 374 КПК України, суд -

У Х В А Л И В :

ОСОБА_6 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КК України, та призначити йому покарання у виді обмеження волі строком на 1 (один) рік.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_6 від відбування основного покарання у виді обмеження волі із встановленням іспитового строку в 1 (один) рік з покладенням встановлених ст.76 КК України обов`язків періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання, не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Цивільний позов задоволити частково.

Стягнути з ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , в користь ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , жителя АДРЕСА_3 , 70032 (сімдесят тисяч тридцять дві) грн. 96 коп. матеріальної шкоди, 20000 (двадцять тисяч) моральної шкоди, а всього 90032 (дев`яносто тисяч тридцять дві) грн. 96 коп..

У задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

На вирок протягом 30-ти діб з дня його проголошення може бути подана апеляційна скарга до Львівського апеляційного суду. Вирок, якщо інше не передбачено Кримінальним процесуальним кодексом України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення.

Головуючий суддя ОСОБА_1