ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.08.2023 року м. Житомир

Богунський районний суд м. Житомира у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засідання кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000966 від 03 вересня 2020 року, за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Лугини Житомирської області, українця, громадянина України, неодруженого, із загальною середньою освітою, раніше не судимого, військовослужбовець військової служби за контрактом військової частини НОМЕР_1 , гранатометник 3 десантно-штурмового взводу 2 десантно-штурмової роти, солдата, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючий за адресою: АДРЕСА_2 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Солдат ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , будучи військовослужбовцем військової служби за контрактом, перебуваючи на посаді гранатометника 3 десантно-штурмового взводу 2 десантно-штурмової роти військової частини польова пошта НОМЕР_2 (військова частина НОМЕР_1 ), яка дислокується за адресою: АДРЕСА_3 , в порушення вимог ст.ст. 17, 65 Конституції України, ст.ст. 1-2, 4, 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст. ст. 4, 11, 16, 127, 128 Статуту, затвердженого Законом України від 24.03.1999 № 548-XIV, ст.ст. 1, 4, 5 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24.03.1999 № 551-XIV, діючи умисно, з метою тимчасового ухилення від військової служби, без поважних причин та дозволу командування військової частини польова пошта НОМЕР_2 ( НОМЕР_1 ), в умовах особливого періоду, 29.05.2017 близько 08 години 00 хвилин самовільно залишив розташування зазначеної військової частини, яка має чітко зазначені межі, та до моменту самостійного повернення 01.09.2020 на місце несення служби до військової частини НОМЕР_1 , був незаконно відсутній на місці проходження служби.

Під час незаконної відсутності у військовій частині обов`язків військової служби не виконував, а проводив час на власний розсуд, не пов`язаний з проходженням військової служби, до лікувальних закладів, органів місцевого самоврядування, військового управління з приводу подальшого проходження військової служби не звертався.

Своїми умисними діями ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення передбачене ч. 4 ст. 407 КК України.

Обвинувачений ОСОБА_4 в судовому засіданні свою вину за інкримінованим обвинуваченням визнав повністю та показав, що він дійсно в умовах особливого періоду, 29.05.2017 близько 08 години 00 хвилин самовільно залишив розташування зазначеної військової частини, яка має чітко зазначені межі, за сімейними обставинами, та до моменту самостійного повернення 01.09.2020 на місце несення служби до військової частини НОМЕР_1 , був незаконно відсутній на місці проходження служби. У скоєному розкаюється.

Суд визнає недоцільним дослідження доказів, щодо обставин скоєння обвинуваченим ОСОБА_4 кримінального правопорушення передбаченого ч.4 ст. 407 КК України, оскільки вони не оспорюються учасниками кримінального провадження, у відповідності до ч. 3 ст. 349 КПК України. При цьому судом з`ясовано у обвинуваченого, чи правильно він розуміє зазначені у обвинувальному акті обставини, зміст цих обставин, та чи немає сумнівів у добровільності позиції обвинуваченого, крім того обвинуваченому роз`яснено, що він буде позбавлений права оскаржити дані обставини у апеляційному порядку.

З наведених доказів суд приходить до висновку, що факт самовільного залишення військової частини без поважних причин, вчинений в умовах особливого періода, крім воєнного стану, військовослужбовцем за контрактом, обвинуваченим ОСОБА_4 доведений в судовому засіданні, дії обвинуваченого кваліфіковані вірно за ст. 407 ч. 4 КК України.

Обираючи міру покарання обвинуваченому, суд враховує характер і тяжкість вчиненого ним кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, який на обліку у лікаря психіатра та нарколога не перебуває, раніше не судимий, характеризується за місцем проходження служби посередньо.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого судом не встановлено.

Пом`якшуючою обставиною по справі є щире каяття та активне сприяння у розкритті злочину обвинуваченого.

Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що покарання обвинуваченому слід призначити в межах закону, за яким він притягується до кримінальної відповідальності, у вигляді позбавлення волі в межах санкції ст. 407 ч. 4 КК України.

Разом з тим, враховуючи дані особи обвинуваченого ОСОБА_4 , той факт, що він раніше не судимий, провину свою визнав та розкаявся, суд вважає що його можливо звільнити від покарання з випробуванням в силу ст.. 75 КК України.

Керуючись ст.ст. 373, 374 КПК України, суд -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 , визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України, і за цим законом призначити йому покарання у вигляді трьох років позбавлення волі.

Згідно вимог ч. 1 ст. 75 КК України ОСОБА_4 звільнити від призначеного основного покарання з випробуванням на один рік.

Відповідно до вимог ст.. 76 КК України на ОСОБА_4 покласти наступні обов`язки:

-не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації;

-повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;

-періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Житомирського апеляційного суду на протязі 30 днів із дня його проголошення через Богунський районний суд м. Житомира.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1