Справа № 276/545/23
Провадження по справі№ 1-кп/276/76/23
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 липня 2023 року смт. Хорошів

Володарсько-Волинський районний суд Житомирської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретарів судового засідання ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

з участю:

прокурорів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

потерпілого ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Хорошів кримінальне провадження №0000016 від 17.01.2023 про обвинувачення

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Іршанськ Коростенського району, проживаючого в АДРЕСА_1 , громадянина України, з середньою освітою, неодруженого, не є особою з інвалідністю, офіційно не працюючого, раніше судимого вироком Володарсько-Волинського районного суду Житомирської області від 23.11.2022 за ч.4 ст.296 КК України до покарання у виді 5 років позбавлення волі, на підставі ст.ст. 75,76 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 3 роки,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КК України,

В С Т А Н О В И В :

14.01.2023 близько 19 години 00 хвилин ОСОБА_8 , перебуваючи в квартирі АДРЕСА_2 , де на ґрунті тривалих неприязних відносин умисно наніс ОСОБА_7 удар кулаком правої руки в область обличчя, від якого потерпілий, втративши рівновагу, впав на підлогу. Продовжуючи свої злочинні дії, ОСОБА_8 умисно наніс близько десяти ударів ногами із взуттям по тулубу з лівої сторони ОСОБА_7 , після чого взяв до рук металевий прут, яким наніс близько десяти ударів в область тулуба з правої та лівої сторони потерпілого, в результаті чого ОСОБА_7 отримав тілесні ушкодження у вигляді: синців по задній і боковим поверхням грудної клітки справа та зліва між пахвинними і лопатковими лініями в проекції 7-8 ребер зліва і 5-8 ребер справа; перелом 5, 6 ребер зліва, які в своїй сукупності відносяться до категорії тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості за критерієм тривалого розладу здоров`я.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_8 свою вину в інкримінованому йому злочинні визнав повністю,підтвердив викладені в обвинувальному акті фактичні обставини та в судовому засіданні показав, що на початку 2023 року, точної дати не пам`ятає, за місцем його проживання в смт. Іршанськ у нього виник конфлікт із потерпілим ОСОБА_7 , під час якого він наніс йому декілька ударів руками по обличчю та ногами по тулубу, щодо інших обставин вчинення кримінального правопорушення вже не пам`ятає. У вчиненому розкаюється, проте шкоду потерпілому не відшкодовував.

Окрім показань обвинуваченого ОСОБА_8 його вина у вчиненні злочину підтверджується показаннями потерпілого та дослідженими в судовому засіданні письмовими доказами.

Так, допитаний потерпілий ОСОБА_7 пояснив, що 14 січня 2023 року близько 18 години прийшов до своєї колишньої співмешканки, що проживає по АДРЕСА_1 . Разом з нею у квартирі були її син ОСОБА_9 та ще один чоловік, які сиділи на кухні та щось пили. Через деякий час у потерпілого виник конфлікт з обвинуваченим, під час якого ОСОБА_8 руками наніс йому декілька ударів по обличчю, а після того як він впав на підлогу ОСОБА_8 наніс близько 10 ударів ногою по тулубу з лівої та правої сторони, а також в подальшому обвинувачений взяв металевий предмет, схожий на шланг та продовжив наносити йому близько 20 ударів по спині, сідницям та ногам, у той час як потерпілий продовжував лежати на підлозі спальної кімнати квартири. Через певний час обвинувачений припинив наносити удари і пішов до сусіда, а в цей час потерпілий підвівся та побіг до себе до дому, де його мати викликала йому швидку допомогу. Внаслідок нанесення ударів він отримав тілесні ушкодження, зокрема, був зламаний ніс та ребра, через що він два тижні перебував на лікуванні у Коростенській лікарні, а потім в лікарні у м. Житомирі. Вказав, що обвинувачений у нього жодного разу вибачення не просив, матеріальну та моральну шкоду не відшкодовував, просив суворо покарати ОСОБА_8 .

Вина обвинуваченого у вчинені інкримінованого йому злочину, крім показань обвинуваченого та потерпілого підтверджена також сукупністю наданих і безпосередньо досліджених письмових доказів, які суд вважає належними та допустимими, зокрема:

- протоколом прийняття заяви про кримінальне правопорушення від 16.01.2023 року від ОСОБА_7 , який попереджений про кримінальну відповідальність за ст. 383 КК України, про те, що 14.01.2023 року близько 19 години в АДРЕСА_3 в приміщенні квартири йому умисно спричинено тілесних ушкоджень;

- заявою потерпілого ОСОБА_7 від 06.03.2023 про притягнення до кримінальної відповідальності ОСОБА_10 за нанесення йому тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості, щодо нанесення тілесних ушкоджень легкого ступеня тяжкості потерпілий претензій немає;

- висновками судово-медичної експертизи №23 від 13.02.2023 року відповідно до якого у ОСОБА_7 виявлені тілесні ушкодження у вигляді: по одному синцю в ділянці верхніх і нижніх повік правого і лівого очей; крововилову під кон`юктиву зовнішнього кута лівого ока; садна в лівій тім`яній області волосистої частини голови; численних дрібних саден по каймі верхньої губи справа і зліва; три синця по задній і боковим поверхням грудної клітки справа і зліва між пахвинними і лопатковими лініями в проекції 7-8 ребер зліва і 5-8 ребер справа; по одному синцю в ділянці попереку зліва і справа; обширного синця по задній, зовнішній і передній поверхням верхньої і середньої третях лівого стегна; синця по внутрішній, задній і зовнішній поверхням правого стегна в верхній і середній третях; перелом 5, 6 ребер зліва; перелому носової кістки з допустимим зміщенням; субарахноїдального травматичного крововилову праворуч в лобній частці. Дані тілесні ушкодження утворилися внаслідок багаторазової дії тупого твердого предмету /предметів, можливо при обставинах та в терміни вказаних обстежуваним та в постанові слідчого. Синці в ділянці верхніх і нижніх повік правого і лівого очей; крововилову під кон`юктиву зовнішнього кута лівого ока; садна в лівій тім`яній області волосистої частини голови; численних дрібних саден по каймі верхньої губи справа і зліва; перелому носової кістки; субарахноїдального травматичного крововилову праворуч в лобній частці відносяться до категорії тілесних ушкоджень легкого ступеня з короткочасним розладом здоров`я. Синці по задній і боковим поверхням грудної клітки справа і зліва між пахвинними і лопатковими лініями в проекції 7-8 ребер зліва і 5-8 ребер справа; перелом 5, 6 ребер зліва відносяться до середнього ступеня тяжкості за критерієм тривалого розладу здоров`я. Синці в ділянці попереку зліва і справа; обширного синця по задній, зовнішній і передній поверхням верхньої і середньої третях лівого стегна; синця по внутрішній, задній і зовнішній поверхням правого стегна в верхній і середній третях відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень;

- протоколом проведення слідчого експерименту від 06.03.2023 року за участю потерпілого ОСОБА_7 та фототаблицею до нього, з якого вбачається, що потерпілий вказав на кімнату в квартирі АДРЕСА_2 , в якій обвинувачений наніс йому удари по обличчю, а після того як він впав на підлогу, за допомогою статиста показав як ОСОБА_9 наніс йому близько 20 ударів лівою та правою ногою в область обличчя та тулуба з лівої сторони, а в подальшому коли потерпілий ліг на живіт ОСОБА_8 взяв металевий трос, тримаючи його в правій руці, яким наніс близько 20 ударів по спині, сідницям та ногам потерпілого;

- протоколом проведення слідчого експерименту від 06.03.2023 року за участю свідка ОСОБА_11 та фототаблицею до нього, під час якого свідок показав на статисті як обвинувачений ОСОБА_8 наніс потерпілому удари по обличчю, а після того як потерпілий впав на підлогу, показав як ОСОБА_9 наніс удар правою ногою в область лівих ребер потерпілого, а також тримаючи у правій руці металевий трос наніс декілька ударів в область тулуба, спини та сідниць потерпілого;

- висновками судово-медичної експертизи №60 від 14.03.2023 року відповідно до якого механізм утворення тілесних ушкоджень на тілі обстежуваного можливий за обставин, на які вказує ОСОБА_7 під час проведення з ним слідчого експерименту. Тілесні ушкодження на тілі ОСОБА_7 могли утворитися при обставинах, на які вказує свідок ОСОБА_11 під час проведення слідчого експерименту за його участі.

Проведеним у судовому засіданні дослідженням доказів судом встановлено, що надані стороною обвинувачення докази є достовірними та достатніми, оскільки в цілому не протирічать один одному, а навпаки доповнюють один одного щодо обставин вчинення злочину, мотиву та форми вини обвинуваченого та у своїй сукупності надають можливість суду зробити висновок про доведеність винуватості обвинуваченого ОСОБА_8 у пред`явленому йому обвинуваченні поза розумним сумнівом у передбаченому законом порядку. При цьому суд враховує всю сукупність як об`єктивних так і суб`єктивних обставин вчинення злочину, зокрема нанесення саме обвинуваченим ударів ногами та металевим предметом в область тулуба, у тому числі ребер, внаслідок чого потерпілому серед інших спричинено тілесні ушкодження у вигляді синців по задній і боковим поверхням грудної клітки справа та зліва між пахвинними і лопатковими лініями в проекції 7-8 ребер зліва і 5-8 ребер справа; перелом 5, 6 ребер зліва.

За таких обставин, суд вважає, що вина обвинуваченого ОСОБА_8 доведена повністю, а його дії кваліфікує за ч.1 ст. 122 КК України, як заподіяння умисного середньої тяжкості тілесного ушкодження, тобто умисне ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у статті 121 цього Кодексу, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я потерпілого ОСОБА_7 .

Призначаючи покарання обвинуваченому, суд керується положеннями ст.65 КК України щодо загальних засад призначення покарання та враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, обставини справи, які пом`якшують та обтяжують покарання. Згідно із приписами ст.65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання необхідне й достатнє для її виправлення і попередження нових злочинів. Виходячи з указаної мети та принципів справедливості і індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного, які підлягають обов`язковому врахуванню.

Обвинувачений ОСОБА_8 вчинив умисне кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 122 КК України, яке згідно із ст. 12 КК України є нетяжким злочином, в період іспитового строку, на обліку лікаря психіатра та лікаря нарколога не перебуває, за місцем проживання характеризується як такий, відносно якого компрометуючі матеріали до селищної ради не надходили.

Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого відповідно до положень ст.66 КК України не встановлено.

Обставинами, які обтяжують покарання ОСОБА_8 , відповідно до ст. 67 КК України, є рецидив злочинів.

Враховуючи наведені вище обставини, з урахуванням характеру та ступеня тяжкості вчиненого обвинуваченим ОСОБА_8 злочину, даних про особу обвинуваченого, вислухавши думку прокурора та потерпілого, зокрема те, що обвинувачений вчинив новий умисний злочин під час іспитового строку, у вчиненому не розкаявся та шкоду потерпілому не відшкодував, тому суд приходить до переконання про не можливість застосування до обвинуваченого вимог ст.ст. 69 та 75 КК України, а його виправлення та перевиховання не можливе без ізоляції від суспільства, а тому призначає обвинуваченому покарання, достатнє і необхідне для його виправлення та попередження скоєння ним нових злочинів, у виді позбавлення волі в межах санкції ч.1 ст.122 КК України.

Згідно ст.71 КК України якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив нове кримінальне правопорушення, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком, тому для остаточного призначення покарання суд має застосувати приписи ст.71 КК України.

Відповідно до п. 26 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 року №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» (з подальшими змінами та доповненнями) невідбутою частиною покарання за попереднім вироком треба вважати покарання, від відбування якого особу звільнено з випробуванням (статті 75, 79, 104 КК України). У разі, коли особа була засуджена до арешту або позбавлення волі зі звільненням від відбування покарання з випробуванням або була звільнена від відбування покарання умовно-достроково і в період іспитового строку або строку умовно-дострокового звільнення вчинила новий злочин, суд зобов`язаний визначити остаточне покарання у виді позбавлення волі, зокрема й тоді, коли останнім за часом вироком призначаються більш м`які види покарання.

Оскільки вироком Володарсько-Волинського районного суду Житомирської області від 23.11.2022 року ОСОБА_8 було призначене покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років,зі звільненням на підставі ст.ст. 75,76 КК України від відбування покарання з іспитовим строком 3 роки, суд на підставі ст.71 КК України за сукупністю вироків до покарання, призначеного за даним вироком, частково приєднує не відбуту частину покарання за вироком Володарсько-Волинського районного суду Житомирської області від 23.11.2022 і призначає обвинуваченому остаточне покарання у виді позбавлення волі.

Оскільки обвинуваченому судом призначається покарання у виді позбавлення волі, яке він повинен відбувати реально, зважаючи на дані про особу обвинуваченого, суд вважає за необхідне задовольнити клопотання прокурора та обрати ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту за місцем його проживання, оскільки наявні ризики, передбачені ст. 177 КПК, а саме: ризик переховування від суду для уникнення відбування покарання та ризик вчинення іншого кримінального правопорушення, оскільки після засудження ОСОБА_8 , останній на шлях виправлення не став та вчинив інші кримінальні правопорушення. Зазначені ризики унеможливлюють застосування менш суворого запобіжного заходу. Строк дії запобіжного заходу слід встановити до набрання вироком законної сили, але не довше ніж два місяці із дня ухвалення вироку суду..

Питання про долю речових доказів, суд вирішує відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

Цивільний позов у даному кримінальному провадженні не заявлено, процесуальні витрати відсутні, арешт не накладався, а тому зазначені питання судом не вирішуються.

Керуючись ст.ст.349, 368, 370- 374, 394 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КК України та призначити йому покарання у виді 1 (одного) року позбавлення волі.

З урахуванням ч. 1 ст. 71 КК України до цього покарання частково приєднати не відбуту частину покарання, що призначене вироком Володарсько-Волинського районного суду Житомирської області від 23.11.2022, і остаточно визначити ОСОБА_8 покарання у виді 5 (п`яти) років 4 (чотирьох) місяців позбавлення волі.

Строк відбування покарання ОСОБА_8 рахувати з моменту фактичного його затримання в порядку виконання даного вироку.

Обрати ОСОБА_8 запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту за місцем його проживання, за адресою: АДРЕСА_1 , заборонивши останньому залишати вказане місце проживання. Строк дії запобіжного заходу встановити до набрання вироком законної сили, але не довше ніж два місяці із дня ухвалення вироку суду, тобто до 13 вересня 2023 року.

Речові докази:

1) медичну картку стаціонарного хворого №509/26 на ім`я ОСОБА_7 залишити на зберіганні у КНП «Коростенська ЦМЛ»;

2) оптичні диски, на яких зафіксовано проведення слідчих експериментів з потерпілим ОСОБА_7 та свідком ОСОБА_11 залишити в матеріалах кримінального провадження.

Вирок може бути оскаржений до Житомирського апеляційного суду через Володарсько-Волинський районний суд Житомирської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати копію вироку.

Копію вироку негайно вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя: ОСОБА_1