Справа № 202/5443/23
Провадження № 1-кп/202/570/2023
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 серпня 2023 року м. Дніпро

Індустріальний районний суд міста Дніпропетровська у складі:

головуючого судді: ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Індустріального районного суду міста Дніпропетровська кримінальне провадження, відомості про яке внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 19.02.2023 року за № 0000158, у відношенні:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Краматорська, громадянина України, українця, з середньою освітою, який не одружений, офіційно не працює, на утриманні неповнолітніх дійте не має, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимий:

-24.04.2017 року Краматорським міським судом Донецької області за ч.2 с. 187 КК України до 9 років позбавлення волі. 15.02.2023 звільнений з державної установи «Катеринівська виправна колонія № 46» по відбуттю строку покарання.

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення-злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 289 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

18.02.2023, близько 23 годині 45 хвилин, ОСОБА_6 знаходився біля будинку №6 по проспекту Петра Калнишевського в м. Дніпро, де біля вищевказаного будинку помітив припаркований транспортний засіб марки «BMW», модель 538 D, темно синього кольору, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , рік випуску 2000, номер шасі НОМЕР_2 законним користувачем якого є ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

В цей час, у ОСОБА_6 , виник злочинний умисел, направлений на незаконне заволодіння транспортним засобом марки «BMW» модель 538 D, темно синього кольору, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , 2000 року випуску.

Далі, ОСОБА_6 , 18.02.2023, близько 23 годині 45 хвилин, знаходячись біля будинку №6 по проспекту Петра Калнишевського в м. Дніпро, реалізуючи свій раптово виниклий злочинний умисел направлений на незаконне заволодіння транспортним засобом з корисливих мотивів та особистої зацікавленості, передбачаючи настання, суспільно-небезпечних наслідків у вигляді спричинення майнової шкоди та бажаючи її настання, вчиняючи злочин повторно, підійшов до транспортного засобу марки «BMW» модель 538 D, темно синього кольору, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , ринкова вартість якого відповідно висновку експерта від 23.02.2023 №СЕ-19/104-23/7040-АВ складає 116798 гривень 37 копійок та знаходячись біля водійської двері вказаного транспортного засобу за допомогою невстановленого в ході досудового розслідування предмету відчинив водійські двері вищевказаного транспортного засобу та проник до салону, та зайняв водійське сидіння вказаного транспортного засобу.

Після чого, ОСОБА_6 доводячи свій злочинний умисел, направлений на незаконне заволодіння транспортним засобом до кінця, пошкодив замок запалення, а саме демонтувавши електродроти з нього, та з`єднавши їх між собою у відповідній послідовності, привів у дію блок запалювання, запустив двигун автомобіля, таким чином здійснивши всі необхідні дії які вважав необхідними для початку руху вказаного транспортного засобу, тобто для доведення кримінального правопорушення до кінця, проте фактично реалізувати рух транспортного засобу не зміг, у зв`язку з технічними особливостями автомобільної сигналізації даного автомобіля.

Так, далі 18.02.2023 близько 23 годин 50 хвилин, неподалік будинку №6 по проспекту Петра Калнишевського у м. Дніпро, працівники «Легіону-121» УПП в Дніпропетровській області виконували свої службові обов`язки, помітили, що на автомобілі марки «BMW» модель 538 D, темно синього кольору, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 спрацювала аварійно-світлова сигналізація, після чого задля надання допомоги водієві даного авто підійшли до вказаного автомобіля, та в цей час ОСОБА_6 , вийшов з автомобіля та намагався втекти, однак був затриманий працівниками УПП в Дніпропетровській області, у зв`язку з чим, злочин не було закінчено з причин, які не залежали від його волі.

Вказаними діями ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 289 КК України закінчений замах на незаконне заволодіння транспортним засобом, вчиненому повторно.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 289 КК України визнав повністю, у вчиненому щиро покаявся, підтвердивши обставини, а саме: час, місце та спосіб вчинення ним інкримінованих йому органом досудового розслідування кримінальних правопорушень, викладених в обвинувальному акті та пояснив, що 18.02.2023 року близько 23 години 45 хвилин знаходячись біля буд. № 6 по пр. П. Калнишевського в м. Дніпро, він вирішив заволодіти транспортним засобом марки «BMW» модель 538 D, темно синього кольору, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 . Після чого проник до салону, зайняв водійське сидіння, демонтував елктродроти з нього та завів двигун, проте здійснити рух автомобіля не зміг. Через те що спрацювала аварійно-світлова сигналізація, його дії були виявлені працівниками поліції. У вчиненому щиро кається, засуджує свою поведінку.

Потерпілий ОСОБА_7 в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд даного кримінального провадження за його відсутності, в заяві вказав, що покарання обвинуваченому просить призначити на розсуд суду.

Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_5 в повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованих йому органом досудового слідства кримінальних правопорушень при обставинах, викладених у обвинувальному акті, та беручи до уваги, що потерпілий та прокурор також не оспорювали фактичні обставини провадження, і судом встановлено, що учасники судового провадження, в тому числі обвинувачений ОСОБА_5 правильно розуміє зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності його позиції, роз`яснивши йому положення ч. 3 ст. 349 КПК України про те, що у такому випадку він буде позбавлений права оспорювати фактичні обставини провадження у апеляційному порядку, вислухавши думку учасників судового провадження, які не заперечували проти розгляду кримінального провадження в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнає недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким не оспорюються.

Це узгоджується з вимогами п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, розділу ІІІ рекомендації №6 R (87) 18 Комітету Міністрів Ради Європи «Відносно спрощеного кримінального правосуддя» та практики Європейського Суду з прав людини щодо їх застосування, згідно яким суд повинен забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних проваджень шляхом спрощеного і скороченого розгляду.

Суд, допитавши обвинуваченого ОСОБА_5 , дослідивши матеріали кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого, прийшов до висновку, що винуватість ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення при обставинах, викладених в обвинувальному акті, доведена повністю.

Дії обвинуваченого ОСОБА_5 суд кваліфікує за ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 289 КК України закінчений замах на незаконне заволодіння транспортним засобом, вчиненому повторно.

При призначенні обвинуваченому ОСОБА_5 покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення-злочину, який відповідно до ст. 12 КК України відноситься до категорії тяжких злочинів, особу обвинуваченого, який не працює, не одружений, на утриманні неповнолітніх дітей не має, на обліку у лікаря- психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, вину визнав, щиро розкаявся.

Крім того, суд приймає до уваги, що ОСОБА_5 , будучи особою раніше судимою за вчинення умисного корисливого кримінального злочину, не зробив належних висновків та продовжив злочинну діяльність через незначний проміжок часу після звільнення з місць позбавлення волі 3 (три) дні, знову вчинив замах на вчинення умисного корисливого злочину, що вказує на підвищену суспільну небезпеку цієї особи та недосягнення виховної мети покарання, призначеного за попереднім вироком.

В якості обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого, згідно ст. 66 КК України, суд визнає його щире каяття.

Обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченого, згідно ст. 67 КК України, суд визнає рецидив кримінальних правопорушень.

На підставі вищевикладеного, з урахуванням загальних засад призначення покарання: законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації, враховуючи вимоги ст. 65 КК України про те, що особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень і що більш суворий вид покарання з числа передбачених за скоєне кримінальне правопорушення призначається лише у випадку, якщо менш суворий вид покарання буде недостатнім для виправлення особи і попередження вчинення ним нового кримінального правопорушення, а також враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, його наслідків, особи обвинуваченого, обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання обвинуваченого, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_5 покарання за ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 289 КК України у виді позбавлення.

Обставин, які б суттєво знижували ступінь тяжкості вчинених злочинів та являлись передумовою для застосування ст.ст. 69, 75 КК України судом не встановлено.

Відповідно до ч.3 ст.68 КК України вчинення замаху на злочин строк або розмір покарання не може перевищувати двох третин максимального строку або розміру найбільш суворого виду покарання, передбаченого санкцією статті (частини статті) Особливої частини цього Кодексу.

Така норма має імперативний характер і тому суд зобов`язаний її дотримуватися у всіх випадках призначення покарання за замах на злочин.

Санкцією ч.2 ст.289 КК України передбачено максимальне покарання у виді 8 років позбавлення волі, а у зв`язку з тим, що Городенському інкриміновано лише закінчений замах, то відповідно до ч.3 ст.68 КК України за вказаною статтею останньому необхідно призначити покарання не більше 5 років 4 місяці позбавлення волі (96 місяців* 2/3 = 64 місяці = 5 років 4 місяці).

Таким чином, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_5 покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

Таке покарання, на переконання суду, буде необхідним для виправлення обвинуваченого, запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень, відповідатиме особі обвинуваченого та є достатнім, для досягнення, відповідно до ст. 50 КК України, мети покарання.

До обвинуваченого застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою. Підстав для зміни або скасування застосованого запобіжного заходу до набрання вироком законної сили - суд не вбачає, з метою уникнення ризиків щодо ухилення ОСОБА_5 від виконання вироку суду.

Початок строку відбування покарання обвинуваченому слід обчислювати з дня набуття вироком законної сили, оскільки згідно з ч. 1 ст. 17 КПК України, особа не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде встановлено обвинувальним вироком, тобто покарання може бути призначене лише з моменту ухвалення судом обвинувального вироку та набрання ним законної сили.

Відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України суд вважає за необхідне зарахувати в строк призначеного обвинуваченому ОСОБА_5 за даним вироком покарання строк попереднього ув`язнення обвинуваченого у межах даного кримінального провадження, із розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі за період тримання під вартою з 18.02.2023 року по день набрання вироком законної сили.

Цивільний позов не заявлено. Долю процесуальних витрат суд вирішує на підставі ст. 124 КПК України. Долю речових доказів суд вирішує на підставі ст.100 КПК України.

Керуючись ч. 3 ст. 349, ст. 368-370, ст. 373, ст. 374 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 289 КК України та призначити йому покарання у вигляді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років.

На підставі ч. 5 ст. 72 КК України зарахувати в строк відбуття покарання строк попереднього ув`язнення ОСОБА_5 з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі з 18.02.2023 по день набрання вироком законної сили.

Запобіжний захід обраний у відношенні ОСОБА_5 до набрання вироком законної сили залишити - тримання під вартою.

Початок строку відбування покарання обвинуваченому ОСОБА_5 обчислювати з моменту набрання вироком законної сили.

Речові докази:

- сліди папілярних ліній, два змиви, дактилоскопічну карту на ім`я ОСОБА_5 , три липкі стрічки зі слідами рук, які передані на зберігання до камери схову речових доказів ВП №2 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області знищити;

- мобільний телефон «МОТО» сірого кольору, який передано на зберігання до камери схову речових доказів ВП №2 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області повернути обвинуваченому ОСОБА_6

- DVD-R диск, який зберігається в матеріалах кримінального провадження, зберігати в матеріалах кримінального провадження протягом усього часу їх зберігання.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь держави процесуальні витрати на залучення експертів у зв`язку з проведенням дактилоскопічної експертизи за спеціальністю 4.6 (дактилоскопічне дослідження) № СЕ-19/104-23/6861-Д від 22.02.2023 в розмірі 755 (сімсот п`ятдесят п`ять) 12 копійок; транспортно-товарознавчої експертизи №СЕ-19/104-23/7040-АВ від 23.02.2023 в розмірі 1132 (одна тисяча тридцять дві) 68 копійок.

Відповідно до ст. 532 КПК України вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Цей вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку виключно з підстав, визначених у ч. 3 ст. 394 КПК України, протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги до Дніпровського апеляційного суду через Індустріальний районний суд міста Дніпропетровська.

Копію вироку після проголошення вручити прокурору, обвинуваченому в порядку, передбаченому ч. 15 ст. 615 КПК України.

Головуючий суддя ОСОБА_1