Справа№ 953/6715/23
н/п 1-кп/953/1075/23
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"15" серпня 2023 р. м.Харків

Київський районний суд м. Харкова у складі:

головуючої судді - ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря судових засідань - ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3 ,

обвинуваченого - ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Харкові кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001188 від 21.05.2023 за обвинуваченням: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Харкова, громадянина України, із середньою освітою, розлученого, пенсіонера, який на утриманні неповнолітніх дітей та непрацездатних осіб не має, не є інвалідом, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

20 травня 2023 року, близько 10:30 години , ОСОБА_4 , діючи умисно, керуючись корисливим мотивом, з прямим умислом, направленим на таємне викрадення чужого майна, в умовах воєнного стану введеного в дію відповідно до Закону України «Про правовий режим воєнного стану» від 12.05.2015 Указом Президента України ОСОБА_5 №64/2022 від 24.02.2022 та неодноразово продовженого, останній раз Указом Президента України ОСОБА_5 №254/2023 від 20.05.2023 на всій території України, з метою особистого незаконного збагачення, протиправно та незаконно, реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна переконавшись, що за його діями сторонні особи не спостерігають, шляхом вільного доступу, знаходячись в приміщенні «Аптеки 911», яка розташована за адресою: м. Харків, вул. Гвардійців Широнінців, 88-А, таємно викрав належне ОСОБА_6 майно, яке знаходилось на прилавку, а саме: мобільний телефон торгової марки «Samsung», модель «A10S», вартість якого становить 1900 грн.

Заволодівши у такий спосіб майном ОСОБА_6 , ОСОБА_4 , обернув викрадене майно на свою користь та розпорядився ним на власний розсуд, а саме використовував його у власних цілях, тим самим спричинивши ОСОБА_6 матеріальну шкоду на суму 1900 грн.

Таким чином, своїми умисними діями ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.4 ст.185 КК України, тобто, таємне викрадання чужого майна (крадіжка), вчинена в умовах воєнного стану.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 беззаперечно визнав себе винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, яке йому інкриміновано та надав суду показання про обставини вчинення ним кримінального правопорушення, а саме зазначив, що 20.05.2023, приблизно о 10-00 годині, точного часу він не пам"ятає, у приміщенні "Аптеки 911", після того, як він купив ліки, на прилавку побачив мобільний телефон. Надалі, він впевнився, що його мобільний телефон знаходиться у кармані сорочки, яка була на ньом одягнута, взяв із прилавка мобільний телефон, який йому не належив, та вийшов із аптеки. Пояснив, що викрадений мобільний телефон він продав з метою отримання грошових коштів для покупки продуктів харчування.

Обвинувачений у вчиненні кримінального правопорушення щиросердно розкаявся, просив суворо не карати, зазначив, що відповідні висновки для себе він зробив.Цивільний позов потерпілої визнає в повному обсязі.

Показання ОСОБА_4 є послідовними, логічними, а тому не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин правопорушення, добровільності та істинності його позиції.

Приймаючи до уваги послідовність показань обвинуваченого про обставини вчинення кримінального правопорушення, суд вважає ці показання достовірними.

Сторона захисту та сторона обвинувачення не заперечували щодо розгляду кримінального провадження в порядку ч.3 ст.349 КПК України, наслідки, визначені ст.349 КПК України, зрозумілі.

Потерпіла ОСОБА_6 в судове засідання не з`явилась, повідомлялась про час та місце слухання справи належним чином. Надала суду письмову заяву, зі змісту якої вбачається, що потерпіла прохає суд здійснити судовий розгляд даного кримінального провадження без її участі, у зв`язку з робочою навантаженістю, проти розгляду кримінального провадження в порядку ч.3 ст.349 КПК України не заперечує, цивільний позов підтримує в повному обсязі, покарання обвинуваченому прохає призначити на розсуд суду.

З`ясувавши правильність розуміння обвинуваченим суті пред`явленого обвинувачення, не маючи сумніву у добровільності та істинності його позиції, суд, роз`яснивши учасникам судового провадження зміст ч. 3 ст. 349 КПК України, за їх згодою визнав недоцільним дослідження доказів фактичних обставин справи, та обмежився допитом обвинуваченого та вивченням матеріалів, що характеризують його особу, оскільки показання обвинуваченого відповідають фактичним обставинам справи і ніким з учасників кримінального провадження не оспорюються. Одночасно учасникам судового провадження роз`яснено, що у такому випадку, вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

За встановлених під час судового розгляду обставин суд вважає доведеною вину ОСОБА_4 в пред`явленому йому обвинуваченні та кваліфікує його дії за ч.4 ст.185 КК України, як таємне викрадання чужого майна (крадіжка), вчинена в умовах воєнного стану.

Судом не встановлено будь-яких обставин для перекваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_4 , а так само обставин, які б виключали злочинність діяння, або були б підставою для звільнення від кримінальної відповідальності.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд керується ст.50, 65 КК України, якими визначено, що суд призначає покарання в межах, установлених у санкції статті (частини статті) Особливої частини КК України, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного, а також обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним та достатнім для виправлення засудженим та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень.

Відповідно до класифікації, визначеної ст.12 КК України, кримінальне правопорушення, передбачене ч.4 ст.185 КК України - є тяжким злочином.

Вивченням даних про особу обвинуваченого ОСОБА_4 встановлено, що він має зареєстроване місце проживання, є пенсіонером, не є інвалідом, розлучений, на утриманні неповнолітніх дітей та непрацездатних осіб не має, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, раніше не судимий.

Обставиною, що пом`якшують покарання ОСОБА_4 , відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 66 КК України, суд визнає щире каяття, яке полягає у повному визнанні своєї вини обвинуваченим, осуду своїх дій, наявності відчуття жалю за скоєне, розуміння наслідків своїх дій, про що зазначено стороною обвинувачення в ході судового розгляду, виходячи з поведінки обвинуваченого під час досудового розслідування та судового розгляду.

Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_4 ,, відповідно до ч. 1 ст. 67 КК України, судом не встановлено.

Враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, дані про особу обвинуваченого ОСОБА_4 , його вік, стан здоров`я та поведінку до вчиненого кримінального правопорушення, наявність пом`якшуючих та відсутність обтяжуючих покарання обставин, суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому покарання в межах санкції ч. 4 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі в межах санкції ч.4 ст.185 КК України.

Разом з цим, враховуючи наявність обставини, що пом`якшує покарання обвинуваченого, та відсутність обтяжуючих покарання обставин, особу ОСОБА_4 , який є особою похилого віку- пенсіонер, має зареєстроване місце проживання, раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, суд приходить до висновку про можливість звільнення обвинуваченого від відбування основного покарання з випробуванням на підставі ч.1 ст.75 КК України з іспитовим строком з покладенням на нього обов`язків, передбачених ч. 1 ст. 76 КК України, оскільки виправлення обвинуваченого можливе без ізоляції від суспільства і відбування покарання, але в умовах контролю за його поведінкою під час іспитового строку.

Саме таке покарання, на думку суду, буде достатнім для виправлення обвинуваченого та запобігання вчиненню ним нових злочинів, що відповідає вимогам ч.2 ст.50 КК України стосовно дотримання мети.

Відповідно до ч.2 ст.127 КПК України, шкода, завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.

Згідно із ст.128 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до обвинуваченого.

Відповідно ч. 1 ст. 1166 ЦК України майновий збиток, заподіяний неправомірними рішеннями, діями або бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, заподіяна майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному об`ємі особою, що заподіяла його.

Відповідно до вимог ст.129 КПК України ухвалюючи обвинувальний вирок суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.

Судом встановлено, що в межах даного кримінального провадження потерпілою ОСОБА_6 заявлено цивільний позов до обвинуваченого ОСОБА_4 про відшкодування матеріальної шкоди на суму 1900 гривень.

Під час розгляду кримінального провадження, з урахуванням вартості викраденого за вищевказаних обставин обвинуваченим майна, власницею якого є ОСОБА_6 , суд вважає доведеними підстави і розмір вказаного цивільного позову, ОСОБА_6 на суму 1900 гривень, з огляду на визнання його обвинуваченим.

Відповідно до ст. 118, 122, 124 КПК України суд стягує з обвинуваченого судові витрати за проведення судової експертизи на користь держави.

Речові докази відсутні.

Керуючись ст. 100, 124, 174, 368, 369, 370, 373, 374, 395 КПК України суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України, та призначити йому покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

Відповідно до ст.75 КК України ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від відбування основного покарання у виді позбавлення волі звільнити з випробуванням з іспитовим строком 2 (два) роки, якщо він протягом іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення та виконає покладені на нього судом обов`язки.

Іспитовий строк обчислювати з моменту проголошення вироку, тобто з 15.08.2023.

Згідно п.п.1,2 ч. 1 та п. 2 ч. 3 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , наступні обов`язки: періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти їм про зміну свого місця проживання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Стягнути з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , матеріальну шкоду у розмірі 1900 (одна тисяча дев`ятсот) гривень.

Стягнути з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь держави судові витрати за проведення судової товарознавчої експертизи №597М від 05.06.2023 в розмірі 716 (сімсот шістнадцять) гривень 94 копійки.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Копію судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених статтею 394 КПК України, до Харківського апеляційного суду через Київський районний суд м. Харкова протягом 30 днів з дня його проголошення.

Суддя ОСОБА_1