В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Єдиний унікальний номер № 285/5805/22

Провадження № 1-кп/0285/270/23

06 липня 2023 року м. Звягель

Новоград-Волинський міськрайонний суд Житомирської області в складі:

головуючої судді………….......... ОСОБА_1 ,

секретаря судового засідання…. ОСОБА_2 ,

за участю:

прокурора……………………..... ОСОБА_3 ,

обвинуваченого........................... ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду

кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 13.10.2022 за №0000707,

по обвинуваченню: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

громадянина України, українця, з середньою освітою,

уродженця смт Городниця Новоград-Волинського району Житомирської області,

який зареєстрований та проживає в АДРЕСА_1 ,

розлученого, який не працює,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.126-1 КК України,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_6 , в період часу із 21 вересня 2021 року по 10 жовтня 2022 року, перебуваючи за місцем проживання своєї матері ОСОБА_7 по АДРЕСА_2 (далі за текстом Будинок), маючи на меті завдати їй страждань шляхом приниження її честі та гідності, діючи з мотивів явної неповаги до існуючих норм співжиття у сім`ї, грубо ігноруючи загальноприйняті сімейні цінності та норми моралі, систематично вчиняє щодо своєї матері психологічне насильство шляхом висловлення на її адресу словесних образ, погроз, приниження та залякування.

Так, за вчинення насильства в сім`ї протягом вказаного періоду часу на ОСОБА_6 неодноразово були складені протоколи про вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ч.ч.1, 2 ст.173-2 КУпАП, за які постановами Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області його було притягнуто до адміністративної відповідальності.

Незважаючи на вище викладене, ОСОБА_6 на шлях виправлення не стає та безпричинно, умисно, не маючи підґрунтя, продовжує вчиняти домашнє насильство відносно своєї матері ОСОБА_7 .

Так, 22.09.2022, близько 16 год, ОСОБА_6 , перебуваючи в Будинку, вчинив словесний конфлікт із матір`ю ОСОБА_8 , в ході якого, знаходячись в стані алкогольного сп`яніння, почав вимагати гроші, словесно ображати та схопивши за волосся ОСОБА_7 , погрожував їй фізичною розправою, в результаті чого остання побоюючись за своє життя, змушена ночувати не за місцем свого проживання.

Не зупиняючись на вчиненому, продовжуючи свої умисні систематичні протиправні дії, спрямовані на вчинення домашнього насильства, 29.09.2022, близько 15:30 год, ОСОБА_6 , перебуваючи в Будинку в стані алкогольного сп`яніння, в черговий раз створив конфлікт із матір`ю ОСОБА_7 на ґрунті побутових відносин, в ході якого висловлював в її адресу слова образ, позбавив можливості користуватися житлом та погрожував їй фізичною розправою, в результаті чого остання побоюючись за своє життя, була змушена ночувати не за місцем свого проживання.

Продовжуючи свої протиправні дії, 10.10.2022, близько 17:30 год, маючи прямий умисел, спрямований на вчинення домашнього насильства, перебуваючи в Будинку в стані алкогольного сп`яніння ОСОБА_6 безпідставно створив словесний конфлікт із матір`ю ОСОБА_7 , який супроводжувався словесними образами, грубою нецензурною лайкою та під час якого ОСОБА_6 розбив посуд та тягав ОСОБА_7 за волосся, погрожуючи при цьому фізичною розправою, в результаті чого остання побоюючись за своє життя, була змушена ночувати місцем свого проживання.

Внаслідок протиправних дій з боку ОСОБА_6 , потерпіла ОСОБА_7 зазнала психологічних страждань у вигляді словесних образ, погроз, приниження та залякування, що викликало у потерпілої побоювання за безпеку, емоційну невпевненість та нездатність захистити себе.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 вину у пред`явленому обвинуваченні визнав повністю та пояснив, що дійсно протягом тривалого часу вчиняв домашнє насильство відносно матері. У вчиненому щиро кається, згоден з кваліфікацією своїх дій, не заперечує з приводу скороченого судового розгляду справи без дослідження доказів, які ним не оспорюються.

Покази обвинуваченого послідовні і логічні, відповідають змісту обвинувального акту, а тому не викликають сумнівів суду у правильності розуміння ним змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності його позиції.

Потерпіла ОСОБА_7 в судове засідання не прибула, подала заяву про розгляд справи за її відсутності (а.с.29).

Приймаючи до уваги той факт, що обвинувачений в повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому органом досудового слідства кримінального правопорушення при обставинах, викладених у обвинувальному акті, правильно розуміє зміст цих обставин та беручи до уваги, що прокурор також не оспорював фактичні обставини провадження, на підставі ч.3 ст.349 КПК України, за згодою учасників процесу, судом визнано недоцільним дослідження письмових доказів. При цьому судом роз`яснено учасникам судового провадження, що вони будуть позбавлені права оспорювати ці обставини справи в апеляційному порядку.

Суд враховує, що відповідно до рішення Європейського Суду з прав людини від 27.02.1980 у справі Девеер проти Бельгії, держава та її судові органи зобов`язані забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних справ шляхом спрощеного та скороченого розгляду, і суд має перевірити, чи не був такий вибір зумовлений виключно бажанням завершити справу швидко, без участі повної судової процедури та не привертаючи уваги громадськості та засобів масової інформації, чи бажанням бути обвинуваченим у вчиненні менш тяжких злочинів, заручившись підтримкою прокурора щодо отримання менш суворого покарання або взагалі звільнення від покарання за окремими епізодами справи.

Позиція обвинуваченого ОСОБА_6 щодо розгляду справи у порядку, передбаченому ч.3 ст.349 КПК України, є добровільною і не пов`язана з вищевказаними чинниками, сумнівів у добровільності такої позиції в суду немає.

Дослідивши матеріали кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого, суд знаходить доведеною винність обвинуваченого ОСОБА_6 та його умисні дії, які виразились у домашньому насильстві, тобто умисному систематичному вчиненні психологічного насильства відносно ОСОБА_7 , з якою ОСОБА_6 перебуває у сімейних відносинах, що призвело до психологічних страждань та погіршення якості життя потерпілої, кваліфікує за ст.126-1 КК України.

Обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_6 , є щире каяття.

Обставиною, яка обтяжує покарання обвинуваченого ОСОБА_6 , є вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння.

При обранні виду і міри покарання обвинуваченому, суд враховує:

ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, який відноситься до категорії не тяжкого; його характер;

важливість проблеми домашнього насильства і дискримінаційного ефекту, який насильство справляє на жінок;

дані про особу винного, який раніше не судимий, вину у скоєному визнав, розкаявся у вчиненому, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, за місцем проживання скарги на нього відсутні.

Також варта уваги позиція потерпілої, яка не наполягає на суворій мірі покарання обвинуваченому, та положення ст.ст.50, 65 КК України, відповідно до яких особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне та достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Суд враховує, що адміністративні стягнення у виді штрафу, громадських робіт та адміністративного арешту, накладені на ОСОБА_6 постановами Новоград-Волинського міськрайонного суду за ч.ч.1,2 ст.173-2 КУпАП від 03.11.2021, 14.02.2022, 29.08.2022, 06.09.2022 не призвели до його виправлення.

Прокурор в судовому засіданні просила призначити обвинуваченому покарання у виді обмеження волі і вважала, що його виправлення можливе без ізоляції від суспільства із застосуванням положень ст.75 КК України в умовах звільнення його від відбування основного покарання з випробуванням.

Разом із тим, незважаючи на позицію сторони обвинувачення, суд констатує той факт, що ОСОБА_6 жодних розумних висновків щодо своєї суспільно небезпечної поведінки не зробив, в судовому засіданні пояснив, що продовжує вчиняти відносно своєї матері домашнє насильство.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях у справах Володіна проти рф, Левчук проти України зазначив, що домашнє насильство є порушенням ст.ст.3, 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Там, де особа достовірно стверджує про те, що вона зазнавала актів домашнього насильства, якими б незначними поодинокі випадки не були, національні органи влади повинні оцінити ситуацію у всіх аспектах, включно з ризиком повторення подібних інцидентів. Ця оцінка повинна належним чином брати до уваги особливу вразливість жертв, які часто емоційно, фінансово чи іншим чином залежать від своїх кривдників, а також психологічний вплив можливого повторного знущання, залякування та насильства на їхнє повсякденне життя.

Однією з основних засад запобіганню та протидії домашньому насильству є гарантування постраждалим особам безпеки та основоположних прав і свобод людини і громадянина, зокрема права на життя, свободу та особисту недоторканість, на повагу до приватного та сімейного життя, на справедливий суд, на правову допомогу. Постраждала особа має право, в тому числі, на дієвий, ефективний та невідкладний захист в усіх випадках домашнього насильства, недопущення повторних випадків домашнього насильства.

Відтак, суд не погоджується з прокурором щодо виду та строку покарання, оскільки вважає, що обвинувачений є особою, яка здатна при порушенні встановлених у суспільстві правил нехтувати ними та вважати свою поведінку єдино вірною і такою, що відповідає як моральним принципам людини, так і нормі закону. Це в свою чергу створює небезпеку для його матері, яка постійно потерпає від домашнього насильства зі сторони сина, систематично зазнає погіршення якості життя, психологічних страждань у вигляді словесних образ, погроз, приниження та залякування, що викликало у неї побоювання за свою безпеку, емоційну невпевненість та нездатність захистити себе.

Відповідно суд вважає, що підстав для застосування ст.75 КК України конкретно у даній справі немає, оскільки особистість обвинуваченого не дає можливості суду зробити висновок, що він заслуговує на можливість виправлення без відбуття реального покарання.

Виходячи з принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання має бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного, а тому суд приходить до переконання, що виправлення ОСОБА_6 та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень буде досягнуто при призначенні покарання у виді арешту в межах санкції ст.126-1 КК України. На думку суду, саме таке покарання є необхідним і достатнім, сприятиме зміні насильницької поведінки обвинуваченого, формування в нього нової неагресивної психологічної моделі поведінки у приватних стосунках зі своєю матір`ю, відповідального ставлення до своїх вчинків та їх наслідків.

Обставина, що пом`якшує покарання обвинуваченого, не знижує істотним чином міру тяжкості скоєного кримінального правопорушення, не зменшує його суспільну небезпеку до рівня, що виходить за межі покарання, що виключає застосування до обвинуваченого ст. 69 КК України.

Підстав для звільнення від відбування покарання судом не вбачається.

Потерпілою цивільного позову не заявлено, однак за нею зберігається право на звернення до суду за відшкодуванням матеріальної та моральної шкоди в порядку цивільного судочинства.

Запобіжний захід не обирався і суд не вбачає підстав для його обрання.

Арешт на майно не накладався.

Судові витрати та речові докази по справі відсутні.

Керуючись ст.ст.337, 370, 371, 374 КПК України,

УХВАЛИВ:

Визнати винним ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.126-1 КК України, та призначити йому покарання у виді 6 (шести) місяців арешту.

Строк відбування покарання рахувати з дня затримання уповноваженою особою для доставлення до місця відбування покарання.

Вирок може бути оскаржений до Житомирського апеляційного суду через Новоград-Волинський міськрайонний суд Житомирської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Відповідно до ч.2 ст.394 КПК України вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі її подання, вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Головуюча суддя ОСОБА_1