печерський районний суд міста києва
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 листопада 2022 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , перекладача ОСОБА_4 , адвокатів ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , особи, відносно якої подано клопотання ОСОБА_7 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суді в м. Києві скаргу ОСОБА_5 в інтересах ОСОБА_7 на постанову начальника Департаменту міжнародно-правового Співробітництва ОСОБА_8 від 28.08.2020 про видачу (екстрадицію) особи,

В С Т А Н О В И В :

Адвокат ОСОБА_5 в інтересах особи, щодо якої прийнято рішення про видачу на запит іноземної держави, - ОСОБА_9 , звернувся до Печерського районного суду м. Києва зі скаргою на постанову начальника Департаменту міжнародно-правового Співробітництва ОСОБА_8 від 28.08.2020 про видачу особи (екстрадицію) до Російської Федерації.

В обґрунтування поданої скарги зазначено, що 28.08.2020 постановою Начальника Департаменту міжнародно-правового співробітництва ОСОБА_8 прийнято рішення про видачу до Російської Федерації громадянина Російської Федерації ОСОБА_7 , ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) для притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення злочину, передбаченого п.п. «а», «г», ч. 3 ст.228.1, ч. 3 ст. 30 КК Російської Федерації.

Винесена постанова є незаконною, оскільки при прийнятті рішення не враховано, що ОСОБА_7 , звернувся до Центрального міжрегіонального управління ДМС в місті Києві та Київській області, з заявою про визнання його біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту. У той же час, до прийняття остаточного рішення по даній заяві Офісом Генерального прокурора прийнято оскаржувану постанову. Зазначене не відповідає положенням ст. 590 КПК України.

Також зазначено, що під час проведення прокуратурою екстрадиційної перевірки питання наявності заяви про визнання особи біженцем не з`ясовано, внаслідок цього поспішно прийняте рішення, яке не відповідає закону.

Так, 10.04.2020 до Офісу Генерального прокурора надійшов запит Генеральної прокуратури Російської Федерації про видачу ОСОБА_7 для притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення злочину, передбаченого п. «а», «г», ч. 3 ст.228.1, ч. 3 ст. 30 КК Російської Федерації.

В обґрунтування постанови в документах перевірки вказано, що в ході екстрадиційної перевірки, проведеної прокуратурою Київської області за дорученням Офісу Генерального прокурора, встановлено, що ОСОБА_7 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ), немає статусу біженця, не є громадянином України, однак притягується на території України до кримінальної відповідальності.

Постанова прокурора мотивована, тим, що екстрадиційна перевірка прокуратури не встановила обставин, передбачених законодавством України та міжнародними договорами, для відмови у видачі ОСОБА_7 на запит Російської Федерації, зокрема, враховано, що останній не є громадянином України та не має статусу біженця. Однак, це відповідає дійсності і прямо суперечить ч. 4 ст. 590 КПК України та ч. 2 ст. 589 КПК України.

Адвокатом ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_7 подано додаткові пояснення по справі, з яких вбачається наступне.

28 серпня 2020 року начальником департаменту міжнародно-правового співробітництва ОСОБА_8 винесено Постанову про видачу (екстрадицію) особи до Російської Федерації громадянина цієї держави ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , для притягнення до кримінальної відповідальності.

Вказана Постанова на даний час оскаржується в Печерському районному суді м. Києва.

Відповідно до листа 337 від 08 липня 2020 року, ОСОБА_10 на адресу ЦМУ ДМС у місті Києві та Київській області була надіслана заява - анкета про визнання біженцем та додатки.

Згідно з відповіддю ЦМУ ДМС у місті Києві та Київській області від 10.08.2020 надано роз`яснення ОСОБА_11 з інформуванням останнього про недоліки і наданням відповідних роз`яснень.

Відповідно до листа першого заступника начальника Центрального міжрегіонального управління державної міграційної служби у місті Києві та Київської області ОСОБА_12 від 28 серпня 2020 року, до ЦМУ ДМС 06 серпня 2020 року надійшло звернення від ОСОБА_13 , який виявив намір бути визнаним біженцем або особою, яка Потребує додаткового захисту. За результатами розгляду даної заяви ОСОБА_14 надіслано роз`яснення щодо подальшого звернення до ЦМУ ДМС із заявою про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту.

Після чого ОСОБА_15 втретє звернувся із заявою-анкетою про визнання його біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту.

01 жовтня 2020 ОСОБА_15 документований довідкою про звернення за захистом в Україні № 011933.

Відповідно до ч. ч. 2, 3 ст. 27 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», питання стосовно видачі іноземців, які перебувають в Україні і вчинили злочин поза межами України, регулюється законодавчими актами України та міжнародними договорами України. Положення частини другої цієї статті не застосовуються до осіб, на яких поширюється дія Закону України «Про біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту».

Згідно з ч. 1 ст. З Закону України «Про біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту», біженець чи особа, яка потребує додаткового захисту або якій надано тимчасовий захист, не може бути вислана або примусово повернута до країни, де їх життю або свободі загрожує небезпека за ознаками раси, віросповідання, національності, громадянства (підданства), належності до певної соціальної групи або політичних переконань, а також з інших причин, що визнаються міжнародними договорами чи міжнародними організаціями, учасниками яких є Україна, як такі, що не можуть бути повернуті до країн походження.

У відповідності до п. 1 ч. 1 ст.1 Закону України «Про біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту», біженець - особа, яка не є громадянином України і внаслідок обґрунтованих побоювань стати жертвою переслідувань за ознаками раси, віросповідання, національності, громадянства (підданства), належності до певної соціальної групи або політичних переконань перебуває за межами країни своєї громадянської належності та не може користуватися захистом цієї країни або не бажає користуватися цим захистом внаслідок таких побоювань, або, не маючи громадянства (підданства) і перебуваючи за межами країни свого попереднього постійного проживання, не може чи не бажає повернутися до неї внаслідок зазначених побоювань.

Окрім того, в підтвердження логічності та послідовності своїх аргументів та позиції ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 11 березня 2022 року шляхом підписання контракту вступив як доброволець до добровольчого формування Вишневої територіальної громади № 1.

На даний час виконує завдання, покладені на формування ТРО щодо захисту України як по місцю дислокації так і в інших регіонах України, де ведуться бойові дії, під час відряджень викликаних необхідністю участі у спеціальних заходах.

Таким чином, ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 будучи особою, яка звернулась за захистом в Україні, після початку військової агресії з боку Російської Федерації став на захист України, чим підтвердив свою громадянську та політичну позицію, яка є опозиційною правлячому режиму в Російській Федерації, де був підданий переслідуванню.

Як доброволець ТРО ОСОБА_7 виконує державні, громадські обов`язки, перебуваючи під захистом Держави, має права, свободи, гарантії, закріплені Конституцією України, Законом України «Про Основи національного спротиву» від 16 липня 2021 року № 1702-ІХ та Положення про добровольчі формування територіальних громад, затверджене Постановою Кабінету Міністрів У країни від 29.12.2021 № 1449.

Обставини, що виникли після 24.02.2022 року є безумовним підтвердженням логічності позиції ОСОБА_7 , які в сукупності з попередніми аргументами, підтвердженими матеріалами справи перешкоджають видачі останнього у зв`язку з тим, що така видача особи (екстрадиція) суперечитиме інтересам національної безпеки України, а також призведе до порушення ст. ст. 2, 3, 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Відповідно, за таких обставин у запитуваної держави на підставі положень Конвенції виникає обов`язок не видавати особу запитуючій державі, аби не допустити порушення гарантованих Конвенцію прав і свобод такої особи.

З урахуванням вищенаведених аргументів та документів долучених на їх підтвердження просимо скасувати Постанову начальника департаменту міжнародно-правового співробітництва ОСОБА_8 від 28 серпня 2020 року про видачу (екстрадицію) особи ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 до Російської Федерації для притягнення до кримінальної відповідальності.

У судовому засіданні захисники - адвокати ОСОБА_5 та ОСОБА_6 підтримали вимоги та просили скаргу задовольнити з наведених у ній підстав.

Прокурор ОСОБА_3 заперечувала проти задоволення скарги.

Слідчий суддя, заслухавши доводи сторін, дослідивши надані ними матеріали, дійшов висновку про таке.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 541 КПК України процедура видачі (екстрадиції) особи включає перелік дій уповноважених органів, зокрема:

- офіційне звернення про встановлення місця перебування на території запитуваної держави особи, яку необхідно видати, та про видачу цієї особи;

- перевірка обставин, що можуть перешкоджати видачі;

- прийняття рішення за запитом;

- фактична передача такої особи під юрисдикцію запитуючої держави.

Аналіз наведених складових свідчить, що вказані дії повинні бути послідовними, тобто позитивне вирішення попереднього питання дозволяє перейти до вирішення наступного.

Виконання передбаченого вказаною процесуальною нормою алгоритму покликане забезпечити прийняття рішень, що відповідають міжнародним зобов`язанням України та її національному законодавству, а також гарантують дотримання прав особи, видача якої ініційована заінтересованою стороною.

Отже, фактичній передачі особи мають передувати отримання запиту іноземної держави, перевірка обставин, що можуть перешкоджати видачі та прийняття рішення за відповідним запитом.

Встановлення певних обставин, що унеможливлюють видачу особи, виключають прийняття позитивного рішення за запитом про видачу.

Частиною 2 статті 589 КПК визначені обставини, за наявності яких приймається рішення про відмову у видачі особи іноземній державі, до таких обставин з-поміж іншого віднесено надання особі статусу біженця або статусу особи, яка потребує додаткового захисту.

У розвиток гарантій забезпечення захисту осіб, які є шукачами притулку, частиною 4 статті 590 КПК прямо заборонено прийняття рішення про видачу особи, якщо вона подала заяву про визнання її біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, а також у випадку оскарження нею рішення про відмову у наданні їй такого статусу.

Постановою начальника Департаменту міжнародно-правового Співробітництва ОСОБА_8 від 28.08.2020 прийнято рішення про видачуособи (екстрадицію) до Російської Федерації громадянина Російської Федерації ОСОБА_7 , ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) для притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення злочину, передбаченого п.п. «а», «г», ч. 3 ст.228.1, ч. 3 ст. 30 КК Російської Федерації.

Постанова мотивована, тим, що ОСОБА_7 не є громадянином України, статусу біженця не має, може утримуватися під вартою та етапуватися без шкоди для здоров`я.

Бориспільським міськрайонним судом Київської області здійснюється судовий розгляд обвинувального акту у кримінальному провадженні №0000161 стосовно ОСОБА_7 , ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) за вчинення злочинів, передбачених ч. 4 ст. 187, ч. 5 ст. 27, ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України.

Цим же судом 09.07.2020 до згаданої особи в рамках кримінального провадження застосовано запобіжних захід у вигляді особистого зобов`язання.

Водночас, притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення згаданих злочинів на території України не є підставою для відмови у видачі ОСОБА_7 до іноземної держави в розрізі ст. 589 КПК України.

Відповідно до листа 337 від 08 липня 2020 року, ОСОБА_10 на адресу ЦМУ ДМС у місті Києві та Київській області була надіслана заява - анкета про визнання біженцем та додатки.

Згідно з відповіддю ЦМУ ДМС у місті Києві та Київській області від 10.08.2020 надано роз`яснення ОСОБА_11 з інформуванням останнього про недоліки і наданням відповідних роз`яснень.

Відповідно до листа першого заступника начальника Центрального міжрегіонального управління державної міграційної служби у місті Києві та Київської області ОСОБА_12 від 28 серпня 2020 року, до ЦМУ ДМС 06 серпня 2020 року надійшло звернення від ОСОБА_13 , який виявив намір бути визнаним біженцем або особою, яка Потребує додаткового захисту. За результатами розгляду даної заяви ОСОБА_14 надіслано роз`яснення щодо подальшого звернення до ЦМУ ДМС із заявою про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту.

Після чого ОСОБА_15 втретє звернувся із заявою-анкетою про визнання його біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту.

01 жовтня 2020 ОСОБА_15 документований довідкою про звернення за захистом в Україні № 011933.

Враховуючи викладені вище норми, слідчий суддя зазначає, що фактичній видачі особи, відповідно якої надійшов запит від іншої держави, передує вчинення ряду процесуальних дій.

Набуття особою, відносно якої надійшов запит іноземної держави про видачу, статусу біженця або особи, яка потребує додаткового захисту виключає її видачу.

Не дивлячись на те, що ОСОБА_7 звернувся із заявою-анкетою про визнання його біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту після прийняття начальником Департаменту міжнародно-правового Співробітництва ОСОБА_8 рішення про видачу, однак зазначена обставина унеможливлює фактичну передачу ОСОБА_7 до прийняття ЦМУ ДМС відповідного рішення, оскільки у протилежному випадку буде допущено порушення прав на звернення за зверненням за захистом в Україні.

Таким чином, до розгляду питання про надання ОСОБА_7 статусу біженця або особи, яка потребує додаткового захисту, та прийняття остаточного рішення, виключається можливість його фактичної передачі під юрисдикцію запитуючої держави.

Наведене покладає на слідчого суддю обов`язок прийняти рішення, яке забезпечить права ОСОБА_7 та виконання міжнародних зобов`язань.

Враховуючи викладене, керуючись ст. 541, 589, 590, 591 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Скаргу ОСОБА_5 в інтересах ОСОБА_7 на постанову начальника Департаменту міжнародно-правового Співробітництва ОСОБА_8 від 28.08.2020 про видачу (екстрадицію) особи - задовольнити.

Скасувати постанову начальника Департаменту міжнародно-правового Співробітництва ОСОБА_8 від 28.08.2020 про видачу (екстрадицію) ОСОБА_7 .

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її оголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Слідчий суддя ОСОБА_1