Справа №591/5652/22 Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 11-сс/816/263/23 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
Категорія - продовження строків тримання під вартою
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 червня 2023 року колегія суддів Сумського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря судового засідання - ОСОБА_5

розглянувши у залі суду в місті Суми кримінальне провадження за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Зарічного районного суду м. Суми від 29 березня 2023 року, якою продовжено ОСОБА_7 запобіжний захід у виді тримання під вартою з визначенням розміру застави,

ВСТАНОВИЛА:

У провадженні СВ Управління СБ України в Сумській області перебувало кримінальне провадження № 0000161 від 04 жовтня 2022 року, в якому ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 114-2 КК України.

У рамках даного кримінального провадження прокурор заявив клопотання про продовження підозрюваному ОСОБА_7 строку тримання під вартою, який закінчується 01 квітня 2023 року, мотивуючого його тим, що раніше заявлені ризики, передбачені п. 1, п. 5 ст. 177 КПК України, існують та не зменшились і більш м`які запобіжні заходи не забезпечать належну процесуальну поведінку останнього.

Ухвалою слідчого судді Зарічного районного суду м. Суми від 29 березня 2023 року клопотання прокурора було задоволено частково. Продовжено підозрюваному ОСОБА_7 запобіжний захід у виді тримання під вартою до 26 травня 2023 року включно.

Визначено розмір застави в розмірі 55 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тобто 147 620 грн. У разі внесення застави та після звільнення ОСОБА_7 з-під варти, покладено на підозрюваного процесуальні обов`язки.

Не погодившись з таким судовим рішенням, прокурор у кримінальному провадженні ОСОБА_6 звернувся до апеляційного суду з апеляційною скаргою, в якій просить вказану ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову ухвалу, якою продовжити строк застосування ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою без визначення розміру застави на строк 60 діб.

В обґрунтування своїх вимог прокурор у кримінальному провадженні посилається на те, що слідчий суддя визначаючи альтернативний захід у виді застави, не надав оцінки тому, що фактично ОСОБА_7 при встановленні ризиків, передбачених п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, проживаючи та маючі сімейні зв`язки на території, де фактично продовжуються активні воєнні (бойові) дії, використавши право на внесення застави та перебуваючи на волі, зможе далі продовжувати поширювати інформацію про розташування Збройних сил України чи інших утворених відповідно до законів України військових формувань.

Тобто, за наявності обставин, які свідчать про обґрунтованість підозри ОСОБА_7 та встановлених ризиків, слідчий суддя при постановленні оскаржуваної ухвали мав право не визначати останньому розмір застави, при тому, що у разі її внесення, підозрюваний перебуватиме на волі, що у свою чергу посилює існуючі ризики.

Захисник підозрюваного ОСОБА_7 - адвокат ОСОБА_8 подала заперечення на апеляційну скаргу, відповідно якої просить відмовити прокурору у задоволенні скарги та залишити без зміни ухвалу слідчого судді Зарічного районного суду м. Суми від 29.03.2023 року.

Дії підозрюваного з моменту його затримання (07.11.2022 року) по сьогодні: співпраця зі слідством, охоче надання свідчень, які є незмінними згідно з протоколів допиту як під час затримання, так і після вручення повідомлення про підозру, вказують на добросовісну процесуальну поведінку підозрюваного, його щире бажання допомогти слідству встановити всі обставини справи.

Про правильність прийнятого слідчим суддею рішення, свідчить належне виконання ОСОБА_7 покладених на нього судом обов`язків після звільнення його з-під варти (прибуття у судове засідання Сумського апеляційного суду 26 квітня 2023 року, прибуття до Шишаківського районного суду Полтавської області 11 травня 2023 року у підготовче судове засідання).

Розгляд даної апеляційної скарги проведено без участі всіх учасників в письмовому провадженні, оскільки від підозрюваного, його захисника та від прокурора надійшли заяви про розгляд даного провадження без їх участі, що узгоджується із ст.406 КПК України.

Тому, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Відповідно до ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ст.177 КПК України, підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Крім того, при вирішенні питання про обрання, продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою суд повинен врахувати обставини, передбачені ст.178 КПК України, зокрема, тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа та дані, які її характеризують і можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

У відповідності до ч.4 ст.183 КПК України, під час дії воєнного стану слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені ст.177 та 178 КПК України, має право не визначати розмір застави у кримінальних провадженнях щодо злочину, передбаченого ст.109-1142, 258-258-6, 260, 261, 402-405, 407, 408, 429, 437-442 КК України.

На переконання колегії суддів, суд першої інстанції, вирішуючи питання про продовження строку тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_7 з визначенням розміру застави, вищезазначених вимог Закону дотримався в повному обсязі.

Одним із методів державної реакції на порушення, що носять кримінально-правовий характер, є заходи забезпечення кримінального провадження, передбачені ст.131 КПК, які виступають важливим елементом механізму здійснення завдань кримінального провадження при розслідуванні злочинів. Одним з таких заходів є запобіжні заходи.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Відповідно до ст.17 Закону України № 3477-ІV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди при розгляді справ застосовують Конвенцію та практику Суду, як джерело права, а статтею 18 цього Закону встановлено порядок посилання на Конвенцію та практику Суду.

ЄСПЛ стверджує, що вимога законності не може бути задоволена лише шляхом дотримання національного законодавства, яке само по собі повинно відповідати Конвенції (рішення ЄСПЛ у справі «Плесо проти Угорщини»), тому позбавлення волі може бути цілком законним з точки зору внутрішнього права, однак, бути свавільним, виходячи зі змісту Конвенції, порушуючи тим самим її положення (рішення ЄСПЛ у справі «А. та інші проти Об`єднаного Королівства»).

З наведеного витікає, що рішення суду про продовження строку дії до особи запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою буде обґрунтованим не лише, якщо воно відповідає внутрішньому законодавству, але й постановлене з урахуванням положень Конвенції та рішень ЄСПЛ.

Так, у справі «Маккей проти Об`єднаного Королівства» ЄСПЛ зазначив, що основна мета статті 5 Конвенції полягає у запобіганні свавільного або безпідставного позбавлення волі особи.

Відповідно до рішення ЄСПЛ у справі «Клішин проти України», наявність кожного ризику повинна носити не абстрактний, а конкретний характер та доводитися відповідними доказами.

Колегія суддів погоджується із висновком слідчого судді про існування у вказаному кримінальному провадженні підозри щодо вчинення ОСОБА_7 кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 114-2 КК України, оскільки даний факт підтверджується зібраними доказами, які містяться в матеріалах провадження та на цьому етапі кримінального провадження, до встановлення судом фактичної істини, є достатніми для висновку про їх обґрунтованість.

Є правильними також висновки слідчого судді щодо наявності відносно ОСОБА_7 ризиків з числа передбачених ст. 177 КПК України у виді можливості переховування від органів досудового розслідування та суду, в тому числі на території Російської Федерації, оскільки останній проживає на території громади, що розташована у безпосередній близькості від державного кордону країни-агресорки, та продовження злочинної діяльності, з огляду на обґрунтованість підозри у скоєні кримінального правопорушення, яке за правилами ст. 12 КК України є тяжким злочином, за яке передбачена кримінальна відповідальність у виді позбавлення волі на строк від 05 до 08 років.

Враховуючи наявність обґрунтованої підозри, ризиків, передбачених п.1, п. 5 ч.1 ст.177 КПК України, обставини, визначені в ст. 178 КПК України, в тому числі тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_7 у разі визнання його винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, слідчий суддя обрав відносно підозрюваного запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, який зможе забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного і виконання ним процесуальних обов`язків.

Відповідно до положень ч. 4 ст. 182 ч. 3 ст. 183 КПК України слідчий суддя, зважаючи на те, що досудове розслідування відносно ОСОБА_7 завершено, а обвинувальний акт направлений до суду, що свідчить про зібрання всіх доказів та проведення всіх необхідних слідчих та процесуальних дій органом досудового розслідування, у сукупності з встановленим місцем офіційного працевлаштування, міцністю сімейних зв`язків у місці постійного проживання, враховуючи характер підозри та встановлених ризиків, з огляду на роль ОСОБА_7 у кримінальному провадженні та його майновий стан, прийшов до висновку про необхідність визначити заставу у розмірі 55 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 147 620 грн., оскільки внесення застави саме в такому розмірі може гарантувати виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків, з урахуванням ризиків, визначених ст. 177 КПК України.

Колегія суддів з таким висновком слідчого судді погоджується, оскільки він зроблений з дотриманням норм кримінального процесуального закону.

Положення абз.8 ч.4 ст.183 КПК України надають право слідчому судді не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого зокрема ст. 114-2 КК України при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 КПК України, слідчий суддя вправі прийняти рішення про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою із визначенням розміру застави, або без такого.

Обираючи відносно підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою із визначенням розміру застави слідчий суддя врахував підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 КПК України, а розмір застави - 55 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 147 620 грн., визначений відповідно до ч.4 ст.182 КПК України з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 КПК України.

На думку колегії суддів, визначений слідчим суддею розмір застави достатньою мірою гарантуватиме виконання підозрюваним ОСОБА_7 покладених на нього обов`язків та не є завідомо непомірним для нього.

З урахуванням викладеного, не заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги прокурора про те, що слідчий суддя не вправі був обирати відносно підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою із визначенням розміру застави.

Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку, що оскаржувана ухвала є законною та обґрунтованою, підстав для її скасування під час апеляційного розгляду не встановлено, а тому, вказане судове рішення слід залишити без зміни, а апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні - без задоволення.

Керуючись ст.ст.404,405,407,419 КПК України, колегія суддів -

ПОСТАНОВИЛА:

Ухвалу слідчого судді Зарічного районного суду м. Суми від 29 березня 2023 року, якою продовжено ОСОБА_7 запобіжний захід у виді тримання під вартою з визначенням розміру застави, залишити без зміни, а апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_6 на цю ухвалу - без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4