Справа № 450/1395/22 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/555/23 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 липня 2023 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах

Львівського апеляційного суду в складі:

головуючої ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові в режимі відеоконференції кримінальне провадження про обвинувачення

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 , раніше неодноразово судимий,-

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.185, ч.1 ст.309 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_7 ,

захисника адвоката ОСОБА_8 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_6 на вирок Пустомитівського районного суду Львівської області від 01 лютого 2023 року, -

встановила:

вироком Пустомитівського районного суду Львівської області від 01 лютого 2023 року ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України та призначено йому покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років.

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України та призначено йому покарання у виді арешту строком 4 (чотири) місяці.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим покаранням, призначено ОСОБА_6 остаточне покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом часткового складання призначених покарань за даним вироком та за вироком Пустомитівського районного суду Львівської області від 28.07.2022 року, остаточно призначено ОСОБА_6 покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років і 3 (три ) місяці.

Строк відбування покарання ОСОБА_6 рахувати з 17.05.2022 року, а саме часу обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Вирішено питання з речовими доказами та судовими витратами.

Згідно вироку, ОСОБА_6 16.04.2022 року близько 00 год. 00 хв. маючи умисел на таємне викрадення чужого майна (крадіжку) з корисливих мотивів діючи протиправно, тобто усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння та його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання повторно шляхом вільного доступу з неогородженої земельної ділянки сільськогосподарського призначення, яка знаходиться за адресою: с. Семенівка, Львівського району Львівської області, та яка перебуває в оренді ПП «ФЛОРАГАРД» звідки таємно викрав 130 штук туй сорту «Смарагд» довжиною 120 см, загальною вартістю 61100грн. та 10 штук ялівцю довжиною 60 см загальною вартістю 6300,00грн., які викопав лопатою та самостійно погрузив на підводу та повіз до свого місця проживання, після чого розпорядився майном на власний розсуд. Всього ОСОБА_6 заподіяв збитків ПП «ФЛОРАГАРД» на суму 67 400, 00 грн.

Таким чином ОСОБА_6 вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжку) повторно, вчинену в умовах військового стану, тобто кримінальне правопорушення, передбачене ч.4 ст.185 КК України.

Окрім того, ОСОБА_6 в порушення Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори», згідно якого заборонено незаконний обіг наркотичних засобів, не маючи на це спеціального дозволу, маючи умисел на незаконне придбання та зберігання наркотичних засобів без мети збуту для власного вжитку, 16.05.2022 року у невстановлений час, перебуваючи біля торгового центру «Спартак», що за адресою: м. Львів, вул. Гетьмана Мазепи, 1Б, де поблизу сміттєвого баку, в траві знайшов коробку з-під сигарет срібного кольору з написом «Dunhill» із речовиною зеленого кольору рослинного походження всередині, чим незаконно придбав наркотичний засіб «канабіс» та усвідомлюючи свої дії, поклав її собі у внутрішню кишеню куртки.

В подальшому ОСОБА_6 17.05.2022року о 18год. 30хв, перебуваючи у приміщенні ВП №3 ЛРУП №2 ГУ НП у Львівській області, що за адресою: Львівська область, Львівський район, м. Пустомити, вул. Шевченка, 1, під час проведення поверхневої перевірки добровільно видав коробку з-під сигарет срібного кольору з написом «Dunhill» із речовиною зеленого кольору рослинного походження всередині, яка згідно висновку експертизи наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів та прекурсорів, є канабісом масою 16,125 грама, який відноситься до особливо небезпечних наркотичних засобів, обіг яких заборонено.

Таким чином ОСОБА_6 вчинив незаконне придбання та зберігання наркотичного засобу, без мети збуту, тобто кримінальний проступок, передбачений ч.1 ст.309 КК України.

На вирок суду обвинувачений ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, просить оскаржуваний вирок скасувати, застосувати при призначенні покарання ст. 69 КК України та призначити йому менший строк покарання. Просить звернути увагу на стан його здоров`я при призначенні покарання, врахувати, що до судового слідства та судового процесу зауважень в нього немає.

Заслухавши доповідь судді, виступ захисника та обвинуваченого, які підтримали подану апеляційну скаргу, думку прокурора, який заперечив подану апеляційну скаргу, просив оскаржуваний вирок суду залишити без змін, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно вимог ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Дії обвинуваченого ОСОБА_6 кваліфіковано правильно, висновки суду відносно фактичних обставин справи, які в суді першої інстанції не заперечувались і відносно яких відповідно до вимог ч.3 ст.349 КПК України докази не досліджувались, колегія суддів на підставі ч.2 ст.394 та ч.1 ст.404 КПК України не перевіряє.

Що стосується доводів апелянта про можливість застосування до обвинуваченого при призначенні покарання положень ст. 69 КК України, то колегія суддів вважає їх необґрунтованими, оскільки згідно роз`яснень наведених у п. 8 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003р. № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» призначення основного покарання, нижчого від найнижчої межі, передбаченої законом за даний злочин, або перехід до іншого, більш м`якого виду основного покарання, або непризначення обов`язкового додаткового покарання, може мати місце лише за наявності декількох (не менше двох) обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного. У кожному такому випадку суд зобов`язаний у мотивувальній частині; вироку зазначити, які саме обставини справи або дані про особу підсудного він визнає такими, що істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину і впливають на пом`якшення покарання, а в резолютивній - послатися на ч. 1 ст. 69 КК України. При цьому необхідно враховувати не тільки мету й мотиви, якими керувалась особа при вчиненні злочину, а й її роль серед співучасників, поведінку під час та після вчинення злочинних дій тощо.

Як передбачено статтями 50, 65 КК, особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, що є необхідним і достатнім для її виправлення та запобігання вчиненню нових злочинів. Виходячи з принципів співмірності й індивідуалізації, це покарання за своїм видом та розміром має бути адекватним (відповідним) характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного.

Згідно вимог ч. 1 ст. 69 КК України призначення основного покарання, нижчого від найнижчої межі, передбаченої законом за цей злочин, або перехід до іншого, більш м`якого виду основного покарання може мати місце лише за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного.

Отже, підставами призначення більш м`якого покарання, ніж передбачено законом, визнано дві групи чинників, які характеризують як вчинений злочин, так і особу винного, та мають враховуватися в їх сукупності, а саме: наявність декількох (не менше двох) обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину; дані, які певним чином характеризують особу винного.

В даному конкретному випадку підстав для призначення більш м`якого покарання, ніж передбачено законом не встановлено.

Призначаючи ОСОБА_6 покарання, суд першої інстанції врахував ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, обставини вчинення кримінальних правопорушень та обставини, що пом`якшують покарання, особу обвинуваченого, який, розкаюється, який вину у вчиненні кримінальних правопорушень визнає повністю, завдану шкоду відшкодував частково шляхом повернення майна на суму 14 900,00 грн., неодноразово притягався до кримінальної відповідальності, за місцем проживання характеризується негативно, на обліку в лікаря- нарколога, лікаря-психіатра не перебуває.

Обставинами, що пом`якшують покарання, суд визнав, активне сприяння розкриттю кримінальних правопорушень. Обставин, що обтяжують покарання не встановлено.

Норми КК наділяють суд правом вибору у встановлених законом межах заходу примусу певного виду і розміру. Названа функція суду за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки передбачає взяття до уваги й оцінку відповідно до визначених законом критеріїв усіх конкретних обставин справи, без урахування яких обрана міра покарання не може вважатися справедливою.

Доводи наведені обвинуваченим у тій частині, що суд першої інстанції призначив йому покарання явно несправедливе через суворість, свого підтвердження під час апеляційного розгляду не знайшли та колегія суддів вважає такі безпідставними і необґрунтованими.

На підставі наведеного колегія суддів вважає, що покарання, призначене обвинуваченому ОСОБА_6 за ч.1 ст. 309, ч.4 ст. 185 КК України, відповідає вимогам статей 50, 65 КК України, за своїм видом і розміром є справедливим, необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів та підстав його вважати таким, що не відповідає тяжкості злочину та особі обвинуваченого немає.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які були би безумовними підставами для зміни чи скасування вироку суду першої інстанції, у справі не встановлено, а відтак підстави для задоволення апеляційної скарги відсутні.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -

постановила:

вирок Пустомитівського районного суду Львівської області від 01 лютого 2023 року щодо ОСОБА_6 за ч.1 ст. 309, ч.4 ст. 185 КК України залишити без змін, апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з дня її оголошення та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4