КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
------------------------------------------------------------------------------------------------
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 травня 2023 року колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду в складі:

суддів ОСОБА_1 ,

ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю:

секретаря ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

потерпілої ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві кримінальне провадження за апеляційною скаргою прокурора Бориспільської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_9 на вирок Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 28.02.2023, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Велика Стариця Бориспільського району Київської області, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано невинуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, та виправдано у зв`язку з не доведенням, що кримінальне правопорушення вчинене обвинуваченим,

ВСТАНОВИЛА:

Вказаним вироком ОСОБА_7 визнано невинуватим у тому, що відповідно до обвинувального акту, він, 23 травня 2020 року, близько 00:25, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, керуючи автомобілем марки Chevrolet Lacetti, д.н.з. НОМЕР_1 , рухався по вул. Стецюка в с. В. Стариця Бориспільського району, чим порушив вимоги п. 2.9 а) Правил дорожнього руху, затверджених Постановою КМУ № 1306 від 10.10.2001 року, згідно з яким «водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції».

Проїжджаючи відрізок автодороги, поблизу будинку 178 зазначеної вулиці, в порушення вимог пунктів 1.5, 2.3 б), д) Правил дорожнього руху, проявив неуважність, не стежив за дорожньою обстановкою та відповідно не реагував на її зміну, діючи з необережності, проявляючи злочинну самовпевненість під час руху, легковажно розраховуючи на запобігання дорожньо-транспортної пригоди, не обрав безпечної швидкості для руху керованим ним автомобілем, чим порушив вимоги пункту 12.1 Правил дорожнього руху, та в порушення пункту 12.4 Правил дорожнього руху , рухався у межах населеного пункту із перевищенням дозволеної швидкості, внаслідок чого своїми діями створив загрозу безпеці дорожнього руху, а також здоров`ю громадян та, втративши контроль над керуванням транспортним засобом, що призвело до зміни напрямку його руху, здійснив виїзд на ліве по напрямку руху узбіччя, де допустив зіткнення з дерев`яним парканом та в подальшому з господарським приміщенням домоволодіння АДРЕСА_2 . Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди пасажир автомобіля ОСОБА_10 , який перебував на задньому пасажирському сидінні автомобіля, загинув на місці події.

Смерть ОСОБА_10 настала від відкритої черепно-мозкової травми з переломами кісток склепіння та основи черепа, крововиливами під оболонки, в речовину та шлуночки головного мозку, з розвитком набряку-набухання тканини головного мозку.

Прокурор Бориспільської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_9 подав апеляційну скаргу, в якій просить вирок суду скасувати та ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_7 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, і призначити йому покарання у виді 6 років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 3 роки. Стягнути з ОСОБА_7 на користь держави витрати, пов`язані з проведенням експертиз у кримінальному провадженні в розмірі 4249 грн. 70 коп.

Обґрунтовуючи апеляційну скаргу, прокурор посилається на невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, істотне порушення вимог кримінального процесуального закону та на неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність. Вказує, що суд не надав оцінку всім доказам та показанням свідків, яких було допитано в суді. Звертає увагу на наявність суттєвих суперечностей між показаннями свідків ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , обвинуваченого та іншими доказами, внаслідок чого судом не взято до уваги докази, які могли істотно вплинути на його висновки. Зазначає, що піддаються сумніву показання та версія обвинуваченого з приводу того, що він був на передньому пасажирському сидінні та з такими тілесними ушкодженнями зміг вилізти з автомобіля через скло правих пасажирських дверцят.

Заслухавши доповідь судді, доводи учасників апеляційного розгляду, провівши судові дебати, заслухавши останнє слово обвинуваченого, вивчивши матеріали кримінального провадження, обговоривши і перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного висновку.

Розглядаючи кримінальне провадження відносно ОСОБА_7 , суд першої інстанції, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створив необхідні умови для здійснення сторонами наданих їм прав та свобод у наданні і дослідженні доказів, доведенні їх переконливості перед судом, в межах висунутого обвинувачення безпосередньо дослідив надані сторонами докази та перевірив обставини, які мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Постановляючи виправдувальний вирок щодо ОСОБА_7 , суд першої інстанції безпосередньо дослідив та оцінив всі надані сторонами докази.

Вирок суду першої інстанції ґрунтується на досліджених в ході судового розгляду доказах - показаннях обвинуваченого ОСОБА_7 , потерпілої ОСОБА_13 , свідків ОСОБА_14 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 ; протоколі огляду місця події від 23.05.2020, схемі та фото таблиці до нього; постанові слідчого про приєднання до матеріалів справи речових доказів від 23.05.2020; ухвалі слідчого судді про накладення арешту на майно та надання дозволу на огляд транспортного засобу; висновках судово-токсикологічної експертизи щодо перебування ОСОБА_17 , ОСОБА_16 у стані алкогольного сп`яніння; протоколі отримання зразків для експертизи букального епітелію (слини) у ОСОБА_7 ; заяві ОСОБА_16 з відеозаписом від 28.05.2020; протоколі отримання зразків для експертизи букального епітелію (слини) у свідка ОСОБА_16 ; протоколі огляду одягу ОСОБА_16 від 23.05.2020; протоколах пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 23.05.2020; протоколах проведення слідчого експерименту від 23.05.2020; протоколах пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 23.05.2020; висновку судово-медичної експертизи №218 від 23.06.2020; висновку судової інженерно-транспортної експертизи; висновку молекулярно-генетичної експертизи №10-1865 від 19.08.2020; висновку молекулярно-генетичної експертизи № 10-1867 від 25.08.2020; висновку судової молекулярно-генетичної експертизи №10-1889 від 28.08.2020; висновку судової молекулярно-генетичної експертизи №10-1868 від 28.08.2020; висновку судової молекулярно-генетичної експертизи № 10-1866 від 20.08.2020; висновку судової експертизи; висновку судової автотехнічної експертизи №12-1/2175 від 19.08.2020; копії журналу обліку осіб, які звернулись до медичної установи з тілесними ушкодженнями внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

В судовому засіданні суду першої інстанції обвинувачений ОСОБА_7 заперечив свою причетність до вчинення інкримінованого йому злочину та показав суду, що ввечері 22 травня 2020 року він разом з потерпілим ОСОБА_10 спільно проводили час на вулиці біля його будинку і близько 23 год. 30 хв. до них приїхав ОСОБА_16 , який перебував у стані алкогольного сп`яніння, та запропонував ОСОБА_7 поїхати в бар до сусіднього села, на що останній погодився. Коли він сідав у автомобіль на переднє пасажирське сидіння, з його двору вийшов потерпілий ОСОБА_10 та сів на заднє пасажирське сидіння автомобіля, а ОСОБА_16 сів за кермо. Коли вони від`їхали від будинку ОСОБА_7 , то побачили сусіда ОСОБА_18 , із яким він, сидячи на передньому пасажирському сидінні, привітався через відкрите вікно передніх пасажирських дверей. Проїжджаючи поблизу будинку № 178 по вул. Стасюка в с. В. Стариця Бориспільського району, водій ОСОБА_16 , не реагуючи на його зауваження, перевищив допустиму швидкість, не впорався з керуванням в результаті чого автомобіль марки Chevrolet Lacetti, д.н.з. НОМЕР_1 , допустив зіткнення з дерев`яним парканом та у подальшому із господарською будівлею. В результаті зіткнення він отримав множинні переломи ребер зліва та перелом лівої плечової кістки. Праві пасажирські двері були заблоковані стовпом сараю, тому він правою рукою взявся за цей стовпчик та виліз через розбите скло правих пасажирських дверей автомобіля. Також повідомив, що він бачив як ОСОБА_16 вийшов з автомобіля через водійські двері і коли він дізнався про загибель пасажира ОСОБА_10 , почав звертати всю вину на нього, що нібито він був за кермом. Потім їх з ОСОБА_16 доставили в лікарню, де останній пропонував йому говорити про те, що за кермом був ОСОБА_10 , на що він не погодився. А вже під ранок 23 травня 2020 року ОСОБА_16 у присутності працівників поліції і інших осіб, зізнався у скоєному і просив його, ОСОБА_7 говорити правду, повідомляв, що йому все одно загрожує покарання у вигляді позбавлення волі.

Свідки ОСОБА_15 та ОСОБА_20 суду показали, що в ніч з 22 на 23 травня 2020 року ОСОБА_7 зателефонував ОСОБА_15 та повідомив, що знаходиться у Бориспільській лікарні у зв`язку з тим, що він разом з ОСОБА_16 та ОСОБА_10 потрапили в ДТП на автомобілі ОСОБА_16 . Прибувши в лікарню, вони побачили ОСОБА_16 , якого супроводжували двоє поліцейських, який в розмові повідомив, що вони потрапили в ДТП та просив вибачення. Також ОСОБА_16 провів їх у палату до ОСОБА_7 , де ОСОБА_16 казав йому, щоб він розказував правду про всі обставини цієї ДТП, зокрема про те, що саме ОСОБА_16 був за кермом.

Свідок ОСОБА_17 суду показала, що в день, коли трапилася ДТП до ОСОБА_7 пізно ввечері приїхав ОСОБА_16 , який сів за кермо свого автомобіля. ОСОБА_7 сів на переднє пасажирське сидіння, а ОСОБА_10 на заднє пасажирське сидіння, і автомобіль поїхав у невідомому напрямку. На ранок наступного дня їй стало відомо, що це авто потрапило в ДТП, де загинув сусід ОСОБА_10 .

Свідок ОСОБА_18 суду показав, що у день, коли трапилася ДТП, близько 24:00 він вийшов на вулицю і побачив як по його вулиці їхав автомобіль, за кермом якого був ОСОБА_16 , а на передньому пасажирському сидінні знаходився ОСОБА_7 , який йому помахав. Чи був хтось на задньому пасажирському сидінні, він не бачив. Потім йому стало відомо, що цей автомобіль потрапив в аварію, де загинув ОСОБА_10 . Також свідок повідомив, що ОСОБА_16 часто керує автомобілем у стані алкогольного сп`яніння і керування своїм авто ніколи нікому не доручав.

Свідок ОСОБА_19 суду показала, що у травні 2020 року вона перебувала у Бориспільській лікарні, де лікувався її неповнолітній син. Вночі до них з сином у палату поступив ОСОБА_23 . Трохи пізніше до них в палату зайшов інший хлопець, який підійшов до ОСОБА_24 та просив щоб той нічого не приховував від поліції і казав як все було насправді, бо йому, як він казав: «все одно десятка світить». Пізніше вночі того ж дня до них в палату прийшла сестра ОСОБА_24 разом зі своєю дочкою, де в присутності працівників поліції інший учасник цієї ДТП, який вже раніше заходив до Конотопчика в палату, знову просив ОСОБА_25 , щоб той казав правду, що саме цей хлопець був за кермом. Коли він виходив з палати, то знову просив у Конотопчика вибачення.

Свідки ОСОБА_21 та ОСОБА_22 суду показали, що працюють патрульними поліцейськими Бориспільського батальйону УПП в Київській області. В травні 2020 року їм з чергової частини надійшло повідомлення про необхідність прибуття до Бориспільської лікарні для супроводження двох осіб, які потрапили в ДТП. Прибувши у лікарню, у приймальному відділенні вони з напарником виявили двох чоловіків, якібули в стані алкогольного сп`яніння, один з яких через отримані травми нерухомо лежав на ліжку, а інший міг вільно пересуватися, тому вони постійно заходились біля нього. Коли вони намагалися з`ясувати у нього обставини цієї ДТП, він вголос постійно повторював: «що це я наробив», «мені десятка світись», «як я міг», «як же ж так вийшло». Коли прибув слідчий, вони у чотирьох піднялися з приймального відділення на другий поверх лікарні у стаціонарне відділення, де перебував інший чоловік на ім`я ОСОБА_26 , до якого підійшов водій автомобіля та наказав йому розказати усю правду.

Відповідно до висновку судової молекулярно-генетичної експертизи №10-1868 від 28.08.2020, генетичні ознаки клітин з ядрами, виявлених на вирізі подушки безпеки з водійського боку, збігаються з генетичними ознаками зразка букального епітелію (слини) ОСОБА_16 і не збігаються з генетичними ознаками зразка букального епітелію (слини) ОСОБА_7 . Походження вищевказаних клітин з ядрами від ОСОБА_7 виключається.

Згідно з копією журналу обліку осіб, які звернулись до медичної установи з тілесними ушкодженнями внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, ОСОБА_7 звернувся 23.05.2020 за медичною допомогою з тілесними ушкодженнями внаслідок ДТП до КНП «ББЛІЛ», як пасажир.

За результатами дослідження цих доказів, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що стороною обвинувачення не надано достатніх та належних доказів факту керування ОСОБА_7 транспортним засобом безпосередньо в момент ДТП, отже всі сумніви щодо доведення винуватості останнього слід тлумачити на його користь.

Зміст досліджених судом першої інстанції доказів правильно відображено у оскаржуваному вироку, а висновки суду з приводу оцінки цих доказів відповідають фактичним обставинам.

При цьому суд першої інстанції дав оцінку всім доказам у справі та зазначив, чому взяв до уваги одні докази і відкинув інші, а зміст вироку в повній мірі відповідає вимогам ст.ст. 370, 374 КПК України.

Колегія суддів не погоджується з доводами апеляційної скарги про те, що факт перебування ОСОБА_7 за кермом автомобіля в момент дорожньо-транспортної події підтверджується показаннями свідків ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , оскільки вони спростовуються показаннями свідків ОСОБА_17 та ОСОБА_18 , які бачили, що безпосередньо перед ДТП автомобілем керував ОСОБА_16 , а ОСОБА_7 перебував на передньому пасажирському сидінні, а також показаннями інших свідків, висновком судової молекулярно-генетичної експертизи №10-1868 від 28.08.2020.

При цьому колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що докази невинуватості ОСОБА_7 у висунутому йому обвинувачені є більш переконливими та вагомими, ніж докази його винуватості.

Колегія суддів визнає необґрунтованим клопотання прокурора про повторне дослідження доказів, оскільки будь-якої неповноти або порушень дослідження цих доказів судом першої інстанції в ході апеляційного розгляду не встановлено.

Повторне дослідження зазначених у клопотанні прокурора доказів суперечить положенням ч.3 ст.404 КПК України, не має жодного юридичного сенсу та призведе лише до затягування апеляційного розгляду кримінального провадження.

З огляду на викладене, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції, оцінивши докази у їх сукупності, обґрунтовано дійшов висновку про необхідність ухвалення виправдувального вироку у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_7 у зв`язку з недоведеністю вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що вирок суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, підстави для задоволення апеляційної скарги прокурора відсутні.

Керуючись ст.ст.404, 405 КПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу прокурора Бориспільської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_9 залишити без задоволення, а вирок Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 28.02.2023 щодо ОСОБА_7 без змін.

Ухвала апеляційного суду може бути оскаржена в касаційному порядку до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

СУДДІ:

_________________ _________________ _________________

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3