Справа № 214/5084/22
Номер провадження 1-кп/504/526/23
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.06.2023 року смт.Доброслав

Комінтернівський районний суд Одеської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,

прокурора Херсонської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4

захисника-адвоката ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції з Луцьким міськрайонним судом Волинської області матеріали кримінального провадження за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Колки Маневицького району, громадянина України, освіта середня спеціальна, перебуває в цивільному шлюбі, має на утриманні н/л дитину 2012 р.н., учасника бойових дій, працюючого за наймом, на час вчинення кримінального правопорушення військовослужбовця військової служби за контрактом, старшого стрільця мотопіхотного відділення мотопіхотного взводу мотопіхотної роти військової частини НОМЕР_1 , старшого солдата, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

- у скоєнні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого

ст.407 ч.4 КК України,

В С Т А Н О В И В:

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 ) № 155 від 03.06.2016р. старшого солдата ОСОБА_4 зараховано до списків особового складу цієї ж військової частини, а відповідно до наказу № 124 від 01.08.2016 року останній приступив до виконання обов`язків на посаді старшого стрільця мотопіхотного відділення мотопіхотного взводу мотопіхотної роти військової частини НОМЕР_1 .

Відповідно до ст.65 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ст.1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України, які проходять військову службу відповідно до законодавства.

Будучи військовослужбовцем військової служби за контрактом, старший солдат ОСОБА_4 , відповідно до вимог ст.ст. 9, 11, 16, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України (надалі Статуту), ст.ст. 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, був зобов`язаний свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, суворо дотримуватися Статутів Збройних Сил України, бути дисциплінованим, не допускати негідних вчинків самому та утримувати від них інших військовослужбовців, виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою.

З часу видання ВО Президента України, Головою Верховної ради України Указу «Про часткову мобілізацію» №303/2014 від 17.03.2014р., до 24.02.2022 року на території України діяв особливий період, згідно ст.1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» та ст.1 Закону України «Про оборону України», тобто період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудований період після закінчення воєнних дій.

Всупереч зазначених вимог старший солдат ОСОБА_4 , достовірно знаючи статутні обов`язки, передбачені законодавством, яке регламентує порядок виконання військового обов`язку і проходження військової служби, маючи можливість належно їх виконувати, свідомо допустив їх порушення, вчинивши військовий злочин за наступних обставин.

Так, проходячи військову службу на вказаній посаді та будучи забезпеченим речовим, грошовим, продовольчим та іншими видами забезпечення, старший солдат ОСОБА_4 вирішив тимчасово ухилитись від військової служби, не з`явившись вчасно на військову службу без поважних причин після наданих йому командуванням частини днів відпочинку.

Зокрема, наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 19.06.2018р. № 170, у зв`язку з виконанням ОСОБА_4 службових обов`язків у вихідні, святкові та неробочі дні, останньому було надано дні відпочинку з виїздом до АДРЕСА_3 .

Убувши на дні відпочинку, будучи зобов`язаним після днів відпочинку повернутись до місця несення служби до 08.00 год. 06.07.2018р., реалізуючи злочинний умисел на тимчасове ухилення від виконання обов`язків військової служби, діючи в порушення статутних вимог, в умовах особливого періоду, старший солдат ОСОБА_4 не з`явився вчасно на військову службу у визначений час до місця несення військової служби у базовий табір військової частини НОМЕР_1 , який на той час дислокувався на полігоні « ІНФОРМАЦІЯ_2 », поблизу АДРЕСА_4 .

В період з 06.07.2018р. року по 13.03.2022 року старший солдат ОСОБА_4 без поважних причин обов`язки військової служби не виконував, до військової частини безпідставно не прибував, проводив час на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби та не вживав жодних заходів для з`явлення у військову частину, звернення до правоохоронних або інших державних органів чи органів військового управління, за наявності реальної можливості для цього. При цьому, будь яких підтверджуючих документів щодо поважності причин відсутності на службі старший солдат ОСОБА_4 командуванню частини не надав.

13.03.2022р. ОСОБА_4 був затриманий на підставі ухвали слідчого судді під час перетину державного кордону у пункті пропуску «Ягодин» Волинської області в напрямку України.

Будучи допитаним у судовому засіданні, обвинувачений ОСОБА_4 свою вину в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні (злочині) визнав повністю та підтвердив обставини, викладені в обвинувальному акті, не оспорюючи доказів по даній справі, здобутих органами досудового слідства, при цьому пояснив, що він будучи військовослужбовцем військової служби за контрактом військової частини НОМЕР_1 , діючи умисно, в порушення статутних вимог, в умовах особливого періоду, 06 липня 2018 року, о 08 год., не з`явився вчасно на військову службу без поважних причин після днів відпочинку до місця несення військової служби у базовий табір військової частини НОМЕР_1 , який на той час дислокувався на полігоні « ІНФОРМАЦІЯ_2 », поблизу АДРЕСА_4 та, як наслідок, ухилився від військової служби до 13.03.2022 року. Все відбувалося, як написано в обвинувальному акті, бажає продовжувати служби в ЗСУ. У вчиненому злочині розкаявся, не заперечував проти розгляду кримінального провадження щодо нього в порядку ч.3 ст.349 КПК України.

Зі вступною промовою учасники процесу виступити відмовилися.

Враховуючи те, що учасники судового провадження не оспорювали фактичні обставини справи і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні сумніви у добровільності їх позиції, вислухавши думку учасників процесу і роз`яснивши їм наслідки розгляду справи в порядку ч.3 ст.349 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження доказів, щодо обставин, які ніким не оспорюються.

Оцінюючи вищевикладене, суд приходить до висновку про винуватість обвинуваченого ОСОБА_4 в скоєнні інкримінованого йому кримінального правопорушення (злочину).

Дії обвинуваченого ОСОБА_4 суд кваліфікує за ст.407 ч.4 КК України, за ознаками нез`явлення вчасно на службу без поважних причин військовослужбовцем (крім строкової служби), вчинене в умовах особливого періоду, крім воєнного стану.

Призначаючи покарання, суд враховує характер та ступінь суспільної небезпеки вчиненого кримінального правопорушення (злочину), особу винуватого, в тому числі матеріали наданої досудової доповіді, обставини справи, які пом`якшують та обтяжують покарання.

Суд, зокрема, враховує особу ОСОБА_4 , те, що він раніше не судимий, негативно характеризується за місцем проходження служби, на обліку у наркологічному та психіатричному кабінетах не знаходиться, є учасником бойових дій, скоїв умисне кримінальне правопорушення (злочин), яке відноситься до категорії тяжких відповідно до ст.12 КК України.

Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , відповідно до положень ст.66 КК України, являється щире каяття у вчиненому кримінальному правопорушенні (злочині), активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , відповідно до положень ст.67 КК України, судом не встановлено.

Обвинувачений ОСОБА_4 та його захисник ОСОБА_5 просили призначити покарання з іспитовим строком.

В судових дебатах прокурор Херсонської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону ОСОБА_6 не заперечував щодо застосування до обвинуваченого ст.ст.75,76 КК України, тобто звільнення його від відбування покарання з випробуванням та пропонував покласти відповідні обов`язки.

За таких обставин суд вважає, що при обранні ОСОБА_4 міри покарання у виді позбавлення волі, можливим застосувати дію ст.75 КК України, з виконанням покладених на нього обов`язків відповідно до ст.76 КК України, оскільки його виправлення і перевиховання можливе без ізоляції від суспільства.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлений. Речових доказів та процесуальних витрат по справі немає.

Керуючись ст.ст.349, 371-373, 374 КПК України, суд -

У Х В А Л И В:

ОСОБА_4 визнати винуватим у скоєнні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.4 ст.407 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки.

Застосувати ст.75 КК України і звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання, призначеного судом за даним вироком з випробуванням, якщо протягом 2 (двох) років іспитового строку ОСОБА_4 не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки.

На підставі п.п.1, 2 ч.1 ст.76 КК України покласти на ОСОБА_4 такі обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

На період проходження військової служби нагляд за ОСОБА_4 як особою, звільненою від відбування покарання з випробуванням, здійснюється командиром військової частини НОМЕР_1 , а після звільнення з військової служби - уповноваженим органом з питань пробації за місцем проживання, роботи або навчання засудженого.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Одеського апеляційного суду через Комінтернівський районний суд Одеської області протягом 30 днів з дня його проголошення, крім з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до вимог ч.3 ст.349 КПК України.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку чи ухвали суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя ОСОБА_1