Справа № 541/1534/23
Провадження № 1-кп/541/192/2023
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 травня 2023 року м. Миргород

Миргородський міськрайонний суд Полтавської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

захисників ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

представника потерпілого ОСОБА_6 ,

обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому підготовчому засіданні в залі суду в м. Миргород обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000279 від 11.03.2023 року, за обвинуваченням ОСОБА_7 у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 121 КК України, та за обвинуваченням ОСОБА_8 у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 121 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

03.05.2023р. з Миргородської окружної прокуратури Полтавської області до Миргородського міськрайонного суду Полтавської області надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000279 від 11 березня 2023 року за обвинуваченням ОСОБА_7 у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 121 КК України, та за обвинуваченням ОСОБА_8 у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 121 КК України.

В підготовчому судовому засіданні прокурор подав письмові клопотання про продовження обвинуваченим ОСОБА_8 та ОСОБА_7 строку запобіжного заходу у вигляді тримання під варту, кожному, оскільки строк тримання під вартою обвинувачених спливає 09.05.2023р., а ризики, передбачені п.п.1, 3, 5 ст. 177 КПК України не зменшились, що свідчить про неможливість їх запобігання шляхом застосування до обвинувачених інших, більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою.

Обвинувачений ОСОБА_7 та його захисник ОСОБА_4 заперечували проти задоволення клопотання прокурора та продовження стосовно обвинуваченого ОСОБА_7 строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Обвинувачений пояснив, що приїжджали в м. Миргород на два дні, з ними був ще третій друг, у якого стався конфлікт з потерпілим. Він не хотів цієї бійки, намагався припинити її, були крики, він забрав свого друга і пішли звідти, щоб надалі не провокувати конфлікт. З Рамізом вони не тікали, а поїхали додому, бо приїжджали всього на 2 дні. Зазначив, що майже рік проживає в орендованій квартирі в м. Дніпро зі своєю дівчиною. Просив застосувати до нього запобіжний захід у вигляді застави або домашнього арешту.

Захисник ОСОБА_4 вважав, що ризики, зазначені прокурором не доведені, є перебільшеними. Крім того, просив врахувати, що обвинуваченому лише 22 роки, він проживає в м. Дніпро, раніше не притягувався до відповідальності. Просив застосувати більш м`який запобіжний захід у вигляді домашнього арешту з електронним засобом контролю або за місцем проживання в м. Дніпро, або за місцем реєстрації обвинуваченого в м. Добропілля Донецької області, або визначити заставу, оскільки хоч правопорушенням і була завдана шкода здоров`ю потерпілого, але обвинувачений раніше не притягувався до кримінальної відповідальності.

Обвинувачений ОСОБА_8 та його захисник ОСОБА_5 заперечували проти задоволення клопотання прокурора та продовження стосовно обвинуваченого ОСОБА_8 строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Обвинувачений пояснив, що зареєстрований та проживає зі своїм дідом в м. Добропілля Донецької області, просив застосувати до нього запобіжний захід у вигляді домашнього арешту або застави.

Захисник ОСОБА_5 зазначив, що стороною обвинувачення достатньо не доведено наявність ризиків. Просив застосувати до обвинуваченого ОСОБА_8 більш м`який запобіжний захід у вигляді домашнього арешту за місцем проживання або заставу.

Представник потерпілого - адвокат ОСОБА_6 клопотання прокурора підтримав та просив їх задовольнити. Просив провести судове засідання без участі потерпілого, оскільки останній перебуває на лікуванні.

Суд, вислухавши думку учасників судового провадження, вивчивши обвинувальний акт та долучений до нього реєстр матеріалів досудового розслідування, клопотання прокурора, приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст. 177 КПК України метою запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватись від суду, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснити дії, передбачені ч. 1 цієї статті.

Частиною 1 статті 183 КПК України визначено, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Згідно зі ст. ст. 7-9 КПК України кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини. У рішенні по справі «W проти Швейцарії» від 26.01.1993 року Європейський суд з прав людини вказав, що врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки він свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє «прогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що підозрюваний може ухилитись від слідства».

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі Москаленко проти України» від 20.08.2010 року ЄСПЛ вказував, що необхідність забезпечити належний хід провадження (зокрема, для отримання показань свідків) також є достатньою підставою для первісного тримання заявника під вартою. Суворість покарання, яке може бути призначено, є належним елементом при оцінці ризику переховування від суду чи скоєння іншого злочину.

Отже, обвинувачення особи у скоєнні тяжкого злочину та очікуване покарання, яке можливо призначити за вказаний злочин, є однім з факторів, який має враховувати суд при обранні запобіжного заходу, хоча такий фактор сам по собі без оцінки усіх інших обставин у сукупності не може слугувати єдиною підставою для тримання особи під вартою.

У справі «Ілійков проти Болгарії» від 26.07.2001 ЄСПЛ зазначив, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів.

Встановлено, що ухвалою слідчого судді Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 13.03.2023р. до ОСОБА_7 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою терміном на 60 днів з моменту фактичного затримання з 11 березня 2023 року по 09 травня 2023 року включно, без застосування застави.

Під час досудового розслідування слідчим суддею встановлено наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч.1 ст. 177 КПК України, а саме те, що ОСОБА_7 , перебуваючи на волі, може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на потерпілих та свідків у кримінальному провадженні, а також продовжити злочинну діяльність, що перешкоджатиме проведенню всебічного, повного та об`єктивного досудового розслідування та на переконання суду унеможливлює застосування йому більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою.

Вирішуючи питання про продовження строку дії запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_7 , суд оцінює в сукупності всі обставини, у тому числі обґрунтованість підозри, суспільну небезпечність тяжкого злочину, який інкримінується обвинуваченому, дані про його особу, наявність ризиків, передбачених п.п.1,3 ст. 177 КПК України, які суд вважає доведеними, виходячи з обставин інкримінованого обвинуваченому кримінального правопорушення.

Враховуючи особу обвинуваченого ОСОБА_7 , який раніше не судимий, не одружений, не працює, утриманців не має, проживає не за місцем реєстрації, та доведення, що ризики, передбачені п.п.1,3 ст. 177 КПК України, зокрема, ризики переховування від суду, незаконно впливати на потерпілих та свідків у кримінальному провадженні, які існували на час обрання запобіжного заходу, не відпали і продовжують існувати на час розгляду вказаного кримінального провадження судом, оскільки ОСОБА_7 обвинувачується у скоєнні умисного тяжкого кримінального правопорушення проти життя та здоров`я особи, вчиненому групою осіб, за яке передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від семи до десяти років, тому відчуваючи незворотність покарання у разі визнання його вини, може переховуватися від суду, незаконно впливати на потерпілих та свідків у кримінальному провадженні, які ще не буди допитані під час судового розгляду.

Щодо ризику, передбаченого п. 5 ст. 177 КПК України, а саме: можливість вчинити інше кримінальне правопорушення, суд вважає на даний час недоведеним існування такого ризику, а лише припущенням.

Щодо клопотання обвинуваченого ОСОБА_7 та захисника ОСОБА_4 про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, суд виходить з того, що обвинувачений проживає не за місцем реєстрації, при цьому доказів, підтверджуючих його постійне проживання в м. Дніпро та інші характеризуючи матеріали, які б могли свідчити про належне запобігання настанню вказаних ризиків в разі застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, на час розгляду клопотання суду не надано.

Відповідно до п.1 ч.4 ст.183 КПК України, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 КПК України, суд не визначає розмір застави, оскільки ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні злочину із застосуванням насильства.

За таких обставин суд вважає, що застосування інших більш м`яких запобіжних заходів не забезпечить належного запобігання настанню вказаних ризиків, отже необхідно клопотання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно обвинуваченого ОСОБА_7 задовольнити, оскільки, в даному випадку запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, як захід процесуального примусу, є виправданим.

Крім того, судом встановлено, що ухвалою слідчого судді Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 14.03.2023р. до ОСОБА_8 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою терміном на 60 (шістдесят) днів з моменту взяття під варту 14 березня 2023 року по 09 травня 2023 року включно, врахувавши строк перебування під вартою з 11 березня 2023р. по 14 березня 2023р., без застосування застави.

Під час досудового розслідування слідчим суддею встановлено наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч.1 ст. 177 КПК України, а саме те, що ОСОБА_8 , перебуваючи на волі, може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на потерпілих та свідків у кримінальному провадженні, а також продовжити злочинну діяльність, що перешкоджатиме проведенню всебічного, повного та об`єктивного досудового розслідування та на переконання суду унеможливлює застосування йому більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою.

Вирішуючи питання про продовження строку дії запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_8 , суд оцінює в сукупності всі обставини, у тому числі обґрунтованість підозри, суспільну небезпечність тяжкого злочину, який інкримінується обвинуваченому, дані про його особу, наявність ризиків, передбачених п.п.1,3 ст. 177 КПК України, які суд вважає доведеними, виходячи з обставин інкримінованого обвинуваченому кримінального правопорушення.

Враховуючи особу обвинуваченого ОСОБА_8 , який раніше не судимий, не одружений, не працює,утриманців не має, та доведення, що ризики, передбачені п.п.1,3 ст. 177 КПК України, зокрема, ризики переховування від суду, незаконно впливати на потерпілих та свідків у кримінальному провадженні, які існували на час обрання запобіжного заходу, не відпали і продовжують існувати на час розгляду вказаного кримінального провадження судом, оскільки ОСОБА_8 обвинувачується у скоєнні умисного тяжкого кримінального правопорушення проти життя та здоров`я особи, вчиненому групою осіб, за яке передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від семи до десяти років, тому відчуваючи незворотність покарання у разі визнання його вини, може переховуватися від суду, незаконно впливати на потерпілих та свідків у кримінальному провадженні, які ще не буди допитані під час судового розгляду.

Щодо ризику, передбаченого п. 5 ст. 177 КПК України, а саме: можливість вчинити інше кримінальне правопорушення, суд вважає на даний час недоведеним існування такого ризику, а лише припущенням.

Щодо клопотання обвинуваченого ОСОБА_8 та захисника ОСОБА_5 про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, суд виходить з того, що доказів, підтверджуючих його проживання за місцем постійної реєстрації, та інші характеризуючи матеріали, які б могли свідчити про належне запобігання настанню вказаних ризиків в разі застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, на час розгляду клопотання суду не надано.

Відповідно до п.1 ч.4 ст.183 КПК України, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 КПК України, суд не визначає розмір застави, оскільки ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні злочину із застосуванням насильства.

За таких обставин суд вважає, що застосування інших більш м`яких запобіжних заходів не забезпечить належного запобігання настанню вказаних ризиків, отже необхідно клопотання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно обвинуваченого ОСОБА_8 задовольнити, оскільки, в даному випадку запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, як захід процесуального примусу, є виправданим.

З урахуванням наведеного та керуючись ст. ст. 314-317 КПК України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою - задовольнити.

Продовжити ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на шістдесят днів, тобто до 02 липня 2023 року включно.

Продовжити ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на шістдесят днів, тобто до 02 липня 2023 року включно

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Полтавського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

СуддяОСОБА_1