Провадження № 1-кп/466/356/23
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 червня 2023року м. Львів

Шевченківський районний суд м. Львова

в складі: головуючого судді ОСОБА_1

секретаря с/з ОСОБА_2

з участю прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

справа №466/10259/22, 1-кп/466/356/23

розглянувши в судовому засіданні в залі суду м.Львова кримінальне провадження за № 0000432 від 26.05. 2022 про обвинувачення

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Рясне Яворівського району Львівської області, українця, громадянина України, з середньо-спеціальної освітою, раніше неодноразово судимого, останній раз вироком Галицького районного суду м. Львова від 10.09.2021 за ч.1 ст.185 КК України до 240 годин громадських робіт, покарання не відбув, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , -

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 389 КК України,-

встановив:

26.10.2021 до Шевченківського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» у Львівській області надійшов вирок Галицького районного суду м. Львова від 10.09.2021, згідно з яким за вчинення кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.185 КК України, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , засуджено до покарання у виді 240 годин громадських робіт.

28 березня 2022року ОСОБА_4 , у відповідності до п.7 глави 2 розділу IV Наказу №272/5 від 29.01.2019 «Про затвердження порядку здійснення нагляду та проведення соціально-виховної роботи із засудженими до покарань не пов`язаних з позбавленням волі», відповідальною посадовою особою Шевченківського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» у Львівській області було ознайомлено з порядком та умовами відбування призначеного йому покарання у виді громадських робіт, а також письмово попереджено про кримінальну відповідальність за ст.389 КК України за ухилення від відбування цього покарання.

У територіальному органі пробації 28.03.2022 ОСОБА_4 отримав направлення у ЛКП «Рясне-402» для відбування покарання з 29 березня 2022року, на підставі якого директором ЛКП «Рясне-402» було внесено наказ №019 від 29.03.2022 про прийняття його на відбування покарання у виді громадських робіт терміном 240годин з 29.03.2022.

Однак, ОСОБА_4 маючи умисел на ухилення від відбування покарання у виді громадських робіт та в порушення обов`язків визначених ст.37 КВК України, ухилявся від виконання призначеного судом покарання у виді 228 годин громадських робіт та продовжує ухилятись від відбування вказаного покарання по даний час.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 повністю визнав свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.389 КК України, підтвердив вказані в обвинувальному акті обставини. Розкаявся у скоєному, просить його суворо не карати.

На підставі ч.3 ст.349 КПК України суд при визначенні обсягу доказів, що підлягають дослідженню щодо тих обставин, які ніким із учасників кримінального провадження не оспорюються, і немає сумнівів у добровільності їх позиції, обмежився допитом обвинуваченого.

Оцінюючи показання обвинуваченого, суд приходить до висновку, що винуватість ОСОБА_4 у вчиненні злочину повністю і об`єктивно доведена.

Дії обвинуваченого ОСОБА_4 слід вірно кваліфікувати за ч.2 ст.389 КК України, оскільки він ухиляється від відбування покарання у виді громадських робіт.

Відповідно до ст.65 КК України, особі яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Це покарання має відповідати принципам справедливості, співмірності, індивідуалізації. Для вибору такого покарання суд повинен врахувати ступінь тяжкості злочину, конкретні обставини його скоєння, форму вини, наслідки цього діяння, дані про особу, обставини, що впливають на покарання, ставлення до своїх дій, інші особливості справи, які впливають на забезпечення відповідності покарання характеру та тяжкості скоєного злочину.

У відповідності до п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2004р. «Про практику призначення судами кримінального покарання» при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, суди мають суворо додержуватися вимог ст.65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання. Призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.

Згідно з п.3 вищезазначеної Постанови, визначаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, суди повинні виходити з класифікації злочинів (ст. 12 КК України), а також із особливостей конкретного злочину й обставин його вчинення (форма вини, мотив і мета, спосіб, стадія вчинення, кількість епізодів злочинної діяльності, роль кожного зі співучасників, якщо злочин вчинено групою осіб, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали, тощо).

Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_4 міру покарання, у відповідності до ст.65 КК України, суд враховує характер і ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, його наслідки, особу обвинуваченого, який раніше неодноразово судимий, обставин, які пом`якшують та обтяжують покарання судом не встановлено та приходить до висновку, що йому слід призначити покарання в межах санкції частини другої статті 389 КК України у виді арешту.

На підставі ч.1 ст.71, п.п." г" п.1 ч.1 ст.72 КК України, за сукупністю вироків, до призначеного покарання за даним вироком частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Галицького районного суду м. Львова від 10.09.2021 та остаточно призначити ОСОБА_4 покарання у виді арешту.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_4 не обирався у даному кримінальному провадженні.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст. ст. 370, 373, 374 КПК України, суд,-

ухвалив:

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.389 КК України, та призначити йому покарання у виді арешту строком на 1 (один) місяць 10 (десять) днів.

На підставі ч.1 ст.71, п.п." г" п.1 ч.1 ст.72 КК України, за сукупністю вироків, до призначеного покарання за даним вироком частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Галицького районного суду м. Львова від 10.09.2021 та остаточно призначити ОСОБА_4 покарання у виді арешту строком на 2 (два) місяці.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_4 у даному кримінальному провадженні не обирався.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_4 рахувати з дати проголошення вироку.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення через Шевченківський районний суд м. Львова.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги встановленого ст.395 КПК України, якщо таку скаргу не було подано.

Суддя ОСОБА_1