Справа № 466/857/23
Провадження № 1-кп/466/451/23
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 червня 2023 року Шевченківський районний суд м. Львова в складі:

головуючої судді ОСОБА_1

учасники справи

секретар ОСОБА_2

прокурор ОСОБА_3

захисник ОСОБА_4

обвинувачена ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові кримінальне провадження №0001436 від 01.12.2022р. про обвинувачення

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Львів, українки, громадянки України, з середньою технічною освітою, не працюючої, розлученої, яка має на утриманні малолітню дитину 2015р.н., раніше неодноразово судженої :

25.06.2020 року Франківським районним судом м. Львова за ч. 2 ст. 185, ч. 4 ст. 70 КК України до 3 років 3 місяців позбавлення волі,

06.12.2022 року Залізничним районним судом м.Львова за ч.4 ст.185, ч.4 ст.71 КК України до 5 років 1 місяця позбавлення волі,

31.01.2023 року Галицьким районним судом м. Львова за ч.2 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі,

зареєстрованої та проживаючої до затримання за адресою: АДРЕСА_1 , до якої застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою,

у вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст. 185 КК України,-

в с т а н о в и в:

ОСОБА_5 30.11.2022 в період часу з 17.20 год. до 17.35 год. перебуваючи у приміщенні торгового залу магазину «Дніпро-М» ТОВ «Мережа магазинів «Дніпро-М» за адресою: м.Львів, вул. Богдана Хмельницького, 223, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна (крадіжку), діючи повторно, в умовах воєнного стану, який введено в Україні згідно Указу Президента України від 24.02.2022 №64 «Про введення воєнного стану в Україні», керуючись корисливим мотивом, з метою власного протиправного збагачення, переконавшись, що за її діями ніхто із сторонніх осіб не спостерігає, шляхом вільного доступу викрала акумуляторну батарею марки «Dnipro-M ВР-260», що знаходилася на стелажі у вищевказаному магазині, а саме, підійшовши до стелажу, на якому знаходились три однотипні акумуляторні батареї марки «Dnipro-M ВР-260», взяла одну з них та відразу ж сховала її під полу куртки, в яку ОСОБА_5 була одягнута. Після чого ОСОБА_5 пройшла повз касу, не розрахувавшись за вказаний товар та покинула приміщення магазину «Дніпро-М». Викраденим майном розпорядилась на власний розсуд, спричинивши ТОВ «Мережі магазинів «Дніпро-М» матеріальну шкоду на суму 3549 грн. 00 коп. (без врахування ПДВ).

В судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_5 визнала свою винуватість у вчиненні інкримінованого злочину та дала суду показання про те, що дійсно 30.11.2022 року, перебуваючи в магазині «Дніпро-М» за адресою: м.Львів, вул. Богдана Хмельницького, 223, вона викрала із стелажа акумуляторну батарею марки «Дніпро-М», заховавши її під куртку, в яку була одягнена, та вийшла з магазину не розрахувавшись за товар. Викраденим розпорядилася на власний розсуд. У скоєному ОСОБА_5 щиро розкаялася. Просила її суворо не карати. Цивільний позов визнала.

Крім визнання обвинуваченою ОСОБА_5 своєї вини у вчиненні інкримінованого злочину, передбаченого ч.4 ст.185 КК України, її винуватість повністю та об`єктивно підтверджується зібраними та дослідженими в ході судового слідства письмовими доказами.

При проведенні під час досудового розслідування 18.01.2023 року слідчого експерименту з відеофіксацією, за участю обвинуваченої ОСОБА_5 , остання продемонструвала яким чином нею було скоєно цей злочин. В судовому засіданні досліджено протокол слідчого експерименту від 18.01.2023 року та переглянуто долучений до нього відеозапис.

Відповідно до запису з камери відео спостереження магазину « ІНФОРМАЦІЯ_2 » за адресою: АДРЕСА_2 , зафіксовано момент вчинення обвинуваченою крадіжки батареї марки «Дніпро-М» та її вихід з магазину. Запис зроблений на СD-R диск, який оглянуто, визнано речовим доказом та долучено до матеріалів кримінального провадження (а.с.66,80-81).

Також було проведено огляд одягу, що його добровільно видала ОСОБА_5 , в якому вона була на момент вчинення крадіжки (а.с.74,75-79).

Вартість викраденої акумуляторної батареї підтверджується актом інвентаризації та довідкою, складеними ТОВ «Мережа магазинів «Дніпро-М» (а.с.72,73).

Оцінюючи здобуті у справі та досліджені в судовому засіданні докази, суд визнає їх належними і допустимими для використання в процесі доказування, оскільки ці докази містять у собі фактичні дані, які логічно пов`язані з тими обставинами, які підлягають доказуванню в справі та становлять предмет доказування, є узгодженими між собою та іншими доказами у справі, передбачені як джерела доказування у КПК України, зібрані у відповідності з чинним кримінально-процесуальним законодавством.

Відповідно до ст.22 КПК України судом були створені всі умови для реалізації принципу змагальності сторін в судовому засіданні, які передбачають самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими КПК України; рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів.

Суд вважає доведеним, що обвинувачена ОСОБА_5 скоїла повторне таємне викрадення чужого майна (крадіжку) в умовах воєнного стану. Її дії правильно кваліфіковані за ч.4 ст.185 КК України.

Згідно з п.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003р. «Про практику призначення судами кримінального покарання», визначаючи ступінь тяжкості вчинених злочинів, суди повинні виходити з класифікації злочинів згідно з ст.12 КК України, а також із особливостей конкретного злочину і обставин його вчинення.

За ч.2 ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Згідно ч.2 ст.65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинений злочин призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових злочинів.

При обранні виду та строку покарання обвинуваченій ОСОБА_5 суд виходить з принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, бере до уваги ступінь тяжкості вчиненого злочину, враховує наслідки та обставини його вчинення,особу винуватої, яка не працевлаштована, має на утриманні малолітню дитину 2015р.н. Крім цього ОСОБА_5 раніше неодноразово притягувалась до кримінальної відповідальності за злочини проти власності, останній раз 31.01.2023 року Галицьким районним судом м. Львова за ч.2 ст.185 КК України до покарання у виді 3 років позбавлення волі.

Обставиною, що пом`якшує покарання суд визнає щире каяття.

Суд не визнає обставиною, що обтяжує покарання, вказаний у обвинувальному акті рецидив злочину. Так, згідно абзацу 2 п. 19 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 04 червня 2010 року "Про практику застосування судами кримінального законодавства про повторність, сукупність, і рецидив злочинів та їх правові наслідки", якщо рецидив злочинів утворює одночасно і їх повторність, яка передбачена у статті чи частині статті Особливої частини КК України як ознака злочину, що впливає на його кваліфікацію.

Відповідно до пред`явленого звинувачення за ч.4 ст.185 КК України ОСОБА_5 інкриміновано дві кваліфікуючі ознаки - повторність і вчинення злочину в умовах воєнного стану. Тому рецидив злочинів, який одночасно утворює повторність, суд не може враховувати при призначенні покарання як обставину, що його обтяжує. Дана обставина підлягає виключенню з числа таких, що обтяжують покарання ОСОБА_5 .

Злочин, кваліфікований за ч.4 ст. 185 КК України відповідно до ст. 12 КК України є тяжким умисним злочином.

Суд вважає, що виправлення обвинуваченої можливе лише в умовах ізоляції від суспільства. Обвинуваченій слід призначити покарання в межах санкції ч.4 ст.185 КК України у виді позбавлення волі.

При призначенні покарання суд враховує те, що ОСОБА_5 засуджена 31.01.2023 року вироком Галицького районного суду м. Львова за ч.2 ст.185 КК України до покарання у виді 3 років позбавлення волі. Вирок набрав законної сили 03.03.2023 року. Покарання у виді позбавлення волі за вказаним вироком ОСОБА_5 не відбула.

Інкримінований ОСОБА_5 у даному кримінальному провадженні злочин вчинений до постановлення вказаного вище вироку.

Тому застосуванню підлягає ч.4 ст.70 КК України згідно якої правилами, передбаченими в частинах першій - третій цієї статті, призначається покарання, якщо після постановлення вироку в справі буде встановлено, що засуджений винен ще і в іншому злочині, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку. У цьому випадку в строк покарання, остаточно призначеного за сукупністю злочинів, зараховується покарання, відбуте повністю або частково за попереднім вироком, за правилами, передбаченими в статті 72 цього Кодексу.

Оскільки ОСОБА_5 засуджена 31.01.2023 року вироком Галицького районного суду м. Львова за ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у виді 3 років позбавлення волі, утримується під вартою по даній справі, злочин, щодо якого розглядається дана справа, скоїла до постановлення вказаного вироку, то остаточне покарання їй слід визначити на підставі ст.ст.70,72 КК України за сукупністю злочинів шляхом часткового приєднання невідбутого покарання за вироком Галицького районного суду м.Львова від 31.01.2023 року.

При призначенні остаточного покарання суд не враховує вирок Залізничного районного суду м.Львова від 06.12.2022р., яким ОСОБА_5 засуджена за ч.4 ст.185 КК України до покарання у виді 5 років позбавлення волі і якій до цього покарання на підставі ч.1 ст.71 КК України приєднано покарання за вироком Шевченківського районного суду м.Львова від 03.08.2022р. за ч.2 ст.186 КК України, остаточно визначено покарання у виді 5 років 1 місяця позбавлення волі.

Суд приймає до уваги те, що ухвалою Львівського апеляційного суду від 23.01.2023 року вирок Шевченківського районного суду м.Львова від 03.08.2022р. щодо ОСОБА_6 за ч.2 ст.186 КК України скасовано. Справа передана на новий судовий розгляд, який триває.

У даному кримінальному провадженні представником потерпілої особи ТОВ «Мережа магазинів «Дніпро-М» заявлено цивільний позов про стягнення 3549 грн. 00 коп. у відшкодування матеріальної шкоди. Цей позов ОСОБА_5 визнала.

Враховуючи обґрунтованість позовних вимог та визнання позову обвинуваченою, суд вважає, що даний цивільний позов підлягає до задоволення.

Запобіжний захід обвинуваченій ОСОБА_5 у виді тримання під вартою, обраний з 14.12.2022 року, та продовжений судом, залишити без змін до набрання вироком законної сили, але не довше ніж на 60 діб.

Процесуальних витрат немає.

Питання речових доказів вирішити відповідно до ст.100 КПК України.

Керуючись ст.ст. 370, 373, 374 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

ОСОБА_5 визнати винуватою у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України та призначити покарання у виді 5 років позбавлення волі.

На підставі ч.4 ст.70 КК України визначити ОСОБА_5 за сукупністю злочинів шляхом часткового складання покарань за цим вироком та вироком Галицького районного суду м.Львова від 30.01.2023 року, остаточне покарання 5 (п`ять) років 2 (два) місяці позбавлення волі.

Строк відбування покарання ОСОБА_5 рахувати з 14 грудня 2022 року.

Цивільний позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Мережа магазинів «Дніпро-М» (ЄДРПОУ 4160973) 3549 грн. 00 коп. у відшкодування матеріальної шкоди.

Речовий доказ: СD-R диск, на якому зафіксована як ОСОБА_5 здійснила крадіжку в магазині «Дніпро-М» за адресою: АДРЕСА_2 - залишити при матеріалах кримінального провадження.

Речовий доказ: куртку, яку видала ОСОБА_5 і яка передана їй на зберігання повернути власниці ОСОБА_5 .

На вирок може бути подана апеляція до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення, засудженою з дня отримання копії вироку.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити засудженій та прокуророві.

Вирок складено в одному примірнику в нарадчій кімнаті.

Суддя ОСОБА_7 -Шумська