Справа №463/7426/23
Провадження №1-кс/463/6167/23
У Х В А Л А

30 серпня 2023 року Личаківський районний суд м. Львова

Слідчий суддя - ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , особи, яка подала скаргу адвоката ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові скаргу адвоката ОСОБА_3 подану в інтересах ОСОБА_5 на постанову про відмову у визнанні потерпілим, -

ВСТАНОВИВ:

адвокат ОСОБА_3 звернувся в інтересах ОСОБА_5 до слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова зі скаргою від 21 серпня 2023 року на постанову слідчого другого слідчого відділу (з дислокацією у місті Львові) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Львові ОСОБА_4 від 3 серпня 2023 року про відмову у визнанні потерпілим в кримінальному провадженні №0000038 від 30 січня 2023 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 191 КК України. Просить скасувати вказану постанову та зобов`язати визнати ОСОБА_5 потерпілим в кримінальному провадженні №0000038 від 30 січня 2023 року.

В обґрунтування заявленої скарги покликається на те, що в даному кримінальному провадженні вважає, що ОСОБА_5 є потерпілим так як внаслідок вчинення кримінального правопорушення йому спричинено шкоду. Вважає постанову слідчого незаконною, необґрунтованою та такою, що суперечить вимогам ст. 55 КПК України. Факти, викладені у постанові слідчого не відповідають дійсним обставинам справи, постанова не є вмотивованою та не містить жодної підстави вважати ОСОБА_5 особою, якій не завдано шкоди.

В судовому засіданні скаржник скаргу підтримав з мотивів викладених в ній, просив вимоги такої задовольнити.

Слідчий в судовому засіданні відносно задоволення скарги заперечив і поясни, що на даному етапі досудового розслідування не встановлено фактів заподіяння ОСОБА_5 шкоди, а тому відсутні підстави для визнання його потерпілим у даному кримінальному провадженні. Просив в задоволенні скарги відмовити.

Крім того, слідчий подав письмові заперечення на скаргу відповідно до яких вказує, що транспортні засоби, про які вказує ОСОБА_5 у своїй заяві про вчинення кримінального правопорушення, були примусово відчуженні, про що було повідомлено останнього, місцезнаходження таких встановлюється. Окрім цього, вважає, що у відповідності до положень ч. 1 ст. 55 КПК України визнання особи потерпілою у кримінальному провадженні є правом органу досудового розслідування, а не обов`язком.

На запитання слідчого судді чому в оскаржуваній постанові не вказано про примусове відчуження транспортних засобів, про які йдеться в заяві про вчинення кримінального правопорушення, слідчий повідомив, що це зроблено з метою забезпечення таємниці слідства.

Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали скарги, приходжу до наступного.

Вичерпний перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого або прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування, визначений ч. 1 ст. 303 КПК України. Зокрема, у відповідності до п. 5 ч. 1 ст. 303 КПК України, на досудовому провадженні можуть бути оскаржені рішення прокурора, слідчого про відмову у визнанні потерпілим - особою, якій відмовлено у визнанні потерпілою.

З матеріалів скарги вбачається, що постановою від 3 серпня 2023 року слідчий другого слідчого відділу (з дислокацією у місті Львові) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові ОСОБА_4 відмовив у визнанні ОСОБА_5 потерпілим в кримінальному провадженні №0000038 від 30 січня 2023 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 191 КК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 55 КПК України потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди.

У частині 2 статті 55 КПК України визначається момент виникнення в особи статусу потерпілого як учасника кримінального провадження: права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого.

Частина 5 ст. 55 КПК України передбачає, що за наявності очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеної у частині першій цієї статті, слідчий або прокурор виносить вмотивовану постанову про відмову у визнанні потерпілим, яка може бути оскаржена слідчому судді.

Пункт 2 ч. 5 ст. 110 КПК України визначає, що мотивувальна частина постанови слідчого повинна містити відомості про зміст обставин, які є підставами для прийняття постанови; мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування та посилання на положення цього Кодексу.

Таким чином, слідчий виносячи оскаржувану постанову повинен був надати аналіз та вказати мотиви прийняття оскаржуваної постанови виходячи з дослідження всіх наявних в матеріалах кримінального провадження даних щодо можливого спричинення скаржнику шкоди.

В оскаржуваній постанові слідчий вказує, що проводяться першочергові слідчі та процесуальні дії, та у разі підтвердження доводів заявника щодо вчинення відносно нього кримінального правопорушення, буде прийнято рішення про вирішення питання про визнання ОСОБА_5 потерпілим в зазначеному кримінальному провадженні. Крім того, з урахуванням зібраних у ході досудового розслідування матеріалів кримінального провадження, на даний момент не встановлено очевидних, достатніх і наявних підстав вважати, що заява про кримінальне правопорушення подана особою, якій завдано моральної, фізичної або майнової шкоди.

З оскаржуваної постанови не можливо встановити чи вживав слідчий заходів у відповідності до положень п. 6 ч. 2 ст. 242 КПК України для встановлення розміру матеріальних збитків, якщо потерпілий не може їх визначити та не надав документ, що підтверджує розмір такої шкоди, розміру шкоди немайнового характеру заподіяного кримінальним правопорушенням, а також чи вживав слідчий будь-яких процесуальних дій щодо допиту заявника з приводу обставин вчинення кримінального правопорушення та заподіяння йому будь-якої шкоди. Також оскаржувана постанова не містить будь-яких відомостей, що слідчим вчинено хоч якісь дії для встановлення обставин можливого заподіяння заявнику шкоди, або ж не заподіяння такої. Крім того, слідчий суддя звертає увагу, що процесуальними умовами появи потерпілого як учасника кримінального провадження є необхідність подання заяви про вчинення щодо нього кримінального правопорушення або подання заяви про залучення до провадження як потерпілого, однак чинна норма ст. 55 КПК України не наділяє слідчого правом, а не обов`язком, визнання особи потерпілою. Слідчий у відповідності до положень ч. 5 ст. 55 КПК України тільки за наявності очевидних та достатніх підстав вважати, що особі не заподіяно шкоду може відмовити у визнанні особи потерпілою. Однак оскаржувана постанова не містить будь-яких відомостей, які б свідчили на підставі яких конкретно очевидних та достатніх підстав слідчий прийшов до висновку про не заподіяння скаржнику шкоди.

Відповідно до ст. 307 КПК України, ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про: скасування рішення слідчого, дізнавача чи прокурора; скасування повідомлення про підозру; зобов`язання припинити дію; зобов`язання вчинити певну дію; відмову у задоволенні скарги.

Враховуючи наведене, а також беручи до уваги відсутність на день розгляду скарги даних про закриття кримінального провадження, слідчий суддя приходить до переконання, що постанову слідчого від 3 серпня 2023 року слід скасувати як передчасну.

При цьому слідчий суддя не бере до уваги письмові заперечення подані слідчим щодо додаткових мотивів відмови у визнанні ОСОБА_5 потерпілим в кримінальному провадженні, оскільки такі мотиви у відповідності до положень ст. 110 КПК України повинні бути викладені у самій постанові про відмову у визнанні потерпілим. Крім того, слідчий суддя не погоджується з доводами слідчого, що виклад таких обставин в постанові про відмову у визнанні потерплим порушить таємницю слідства, оскільки слідчим не надано будь-яких доказів, що отриманні ним відомості щодо примусового відчуження транспортних засобів про які йде мова в заяві про вчинення кримінального правопорушення містить будь-яку державну таємницю, розголошення якої потребує спеціальної процедури. Натомість слідчий суддя звертає увагу органу досудового розслідування, що постанова про відмову у визнанні потерпілим повинна бути належним чином мотивована, а оскаржувана постанова не відповідає вимогам ст. 110 КПК України з обставин описаних вище.

Крім того, слідчий суддя приходить до переконання, що в задоволенні вимог скарги про зобов`язання визнати потерпілим ОСОБА_5 в кримінальному провадженні №0000038 від 30 січня 2023 року слід відмовити з наступних підстав.

В силу вимог ст. 55 КПК України заявник є потерпілим з моменту подання ним заяви про вчинення кримінального правопорушення або з часу подання заяви про залучення особи до провадження як потерпілого до винесення слідчим постанови про відмову у визнанні його потерпілим. Після скасування постанови про відмову у визнанні потерпілим процесуальні права ОСОБА_5 як потерпілого у кримінальному провадженні жодним чином не обмежуються.

Керуючись вимогами ст.ст. 55, 110, 303, 304, 306, 307, 309 КПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

скаргу адвоката ОСОБА_3 подану в інтересах ОСОБА_5 на постанову про відмову у визнанні потерпілим - задовольнити частково.

Скасувати постанову слідчого другого слідчого відділу (з дислокацією у місті Львові) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Львові ОСОБА_4 від 3 серпня 2023 року про відмову у визнанні ОСОБА_5 потерпілим в кримінальному провадженні №0000038 від 30 січня 2023 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 191 КК України.

В задоволенні решти вимог - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1