Номер провадження: 11-сс/813/798/23
Справа № 946/2788/23 1-кс/946/863/23
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.05.2023 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого - судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

підозрюваного ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу прокурора Ізмаїльської окружної прокуратури ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 21.04.2023 року, якою відносно

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кілія Одеської області, громадянина України, українця, з середньою освітою, не одруженого, не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше неодноразово судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.186 КК України у кримінальному провадженні №0000501 від 20.04.2023 року,

установив

Зміст оскаржуваного судового рішення

Старший слідчий СВ Ізмаїльського РВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_9 , звернувся до слідчого судді з клопотанням про обрання відносно підозрюваного ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб, з підстав наявності обґрунтованої підозри у вчиненні ним кримінального правопорушення у якому він підозрюється, ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України та недоцільності застосування більш м`якого запобіжного заходу.

Оскаржуваною ухвалою слідчого судді Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 21.04.2023 року, у задоволенні вищевказаного клопотання слідчого відмовлено, обрано відносно підозрюваного ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту із забороною йому залишати своє місце постійного проживання за адресою: АДРЕСА_2 , строком до 19.06.2023 року.

Зміст вимог апеляційних скарг та узагальнені доводи осіб, які їх подали

Не погодившись з ухвалою слідчого судді прокурор подала на неї апеляційну скаргу в якій просить її скасувати та постановити нову ухвалу, якою обрати відносно підозрюваного ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Апеляційна скарга мотивована доводами про неповноту судового розгляду та істотним порушенням вимог КПК України.

Апелянт зазначає про те, що слідчим суддею не взято до уваги наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_8 кримінального правопорушення у вчиненні якого він підозрюється та ризиків, зазначених клопотання слідчого, що в свою чергу у вказує на неможливість застосування до підозрюваного більш якого запобіжного заходу.

Так, ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за вчинення якого, передбачене покарання у вигляді позбавлення волі на строк до 10 років, що вказує на наявність ризику його можливого переховування від органів досудового розслідування та суду; підозрюваний є особою, яка неодноразово раніше судима, що також вказує на існування ризику, що підозрюваний, перебуваючи на свободі вчинить інше кримінальне правопорушення.

Позиції учасників апеляційного розгляду

У судовому засіданні апеляційного суду прокурор підтримав апеляційну скаргу в повному обсязі та просив її задовольнити.

Підозрюваний та його захисник заперечували проти задоволення апеляційної скарги прокурора.

Заслухавши учасників судового розгляду, дослідивши матеріали провадження та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до таких висновків.

Мотиви апеляційного суду

Згідно з положеннями ч.1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до положень ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч.1 ст. 177 КПК України.

Відповідно до ч.1 ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Відповідно до ч.ч. 1,4 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 КПК України, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Зі змісту оскарженої ухвали слідчого судді вбачається, що вона відповідає приписам вищенаведених норм кримінального процесуального закону, оскільки в ній наведені положення кримінального процесуального закону, якими керувався слідчий суддя при постановленні ухвали, а також мотиви прийнятого рішення і його обґрунтування.

Слідчим відділенням Ізмаїльського РВП ГУНП в Одеській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000501, внесеному до ЄРДР 20.04.2023 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України.

Апеляційний суд вважає, що, розглядаючи питання доцільності обрання підозрюваному ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя виконав вимоги ст.ст. 177, 194 КПК, які регламентують підстави застосування до особи запобіжного заходу та дійшов обґрунтованого висновку про недоведеність стороною обвинувачення неможливості запобігання встановленим ризикам шляхом застосування цілодобового домашнього арешту.

Так, з огляду на зміст оскаржуваної ухвали, на переконання апеляційного суду, безпідставними є посилання прокурора на неврахування слідчим суддею тяжкості інкримінованого підозрюваному кримінального правопорушення, вчиненого під час воєнного стану, особи підозрюваного та відсутності у останнього міцних соціальних зв`язків.

Слідчим суддею при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, відповідно до вимог ст. 178 КПК України, було описано та враховано обґрунтованість повідомленої ОСОБА_8 підозри у вчиненні тяжкого злочину, його характер, обставини та наслідки, а також поведінку підозрюваного. Зокрема слідчим суддею враховано те, що ОСОБА_8 вину визнає, розкаюється, викрадене майно повернув, здійснює догляд за хворими батьками, одружений, проживає разом з батьками, на даний час лікується від наркозалежності, доказів, що підозрюваний не з`являвся на виклики до слідчого, прокурора або суду не має, в зв`язку з чим слідчий суддя прийшов до переконання про відсутність обґрунтованого ризику що підозрюваний може переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду.

У п. 80 рішення Європейського суду з прав людини від 10 лютого 2011 року у справі «Марченко проти України» зазначено: «Тримання особи під вартою буде свавільним, оскільки національні суди не обґрунтували необхідність такого тримання і не було розглянуто можливість застосування більш м`якого запобіжного заходу», про це ж вказується у п. 29 рішення Європейського суду з прав людини від 11.10.2010 року по справі «Хайреддінов проти України».

Вирішуючи питання, поставлене слідчим у клопотанні щодо застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою стосовно підозрюваного ОСОБА_8 , слідчий суддя дотримав вимоги ст.5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Враховуючи факти, встановлені у судовому засіданні та матеріали, на які посилався слідчий, слідчий суддя, постановляючи оскаржувану ухвалу, прийшов до висновку, що при розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу стосовно ОСОБА_8 , слідчий довів обставини, передбачені п.п.1,2 ч.1 ст.194 КПК України, тобто, що наявна обґрунтована підозра у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.186 КК України, однак не довів обставини, передбачені п.п. 2,3 ч.1 ст.194 КПК України.

Відтак, слідчий суддя дійшов висновку, який апеляційний суд вважає обґрунтованим, про те, що більш м`який запобіжний захід, ніж тримання під вартою, а саме цілодобовий домашній арешт, може забезпечити відповідну процесуальну поведінку підозрюваного в майбутньому з точки зору виконання покладених на нього процесуальних зобов`язань.

Так, ані слідчим у поданому слідчому судді клопотанні, ані прокурором у апеляційній скарзі, на переконання апеляційного суду, не було доведено неможливості запобігання встановленим ризикам, шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів.

Що стосується доводів прокурора, які зазначені в апеляційній скарзі, то вони в більшій мірі є аналогічними тим, які були зазначені в клопотанні слідчого. Слідчим суддею їм була дана належна оцінка, з якою фактично не погоджується прокурор. Натомість, апеляційний суд вважає, що висновки слідчого судді, на відміну від доводів прокурора, є правильними, вмотивованими і обґрунтованими.

Таким чином, відмовляючи у задоволенні клопотання слідчого та обираючи відносно підозрюваного запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту, слідчий суддя, з дотриманням вимог ст.ст.177, 178 КПК України, на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів, оцінив всі обставини, передбачені ст.ст.177, 178 КПК України, що враховуються при обранні запобіжного заходу і належним чином вмотивував своє рішення.

Окрім того, апеляційний суд приймає до уваги і те, що прокурором в судовому засіданні не надано жодних доказів вчинення ОСОБА_8 , з моменту обрання відносно нього запобіжного заходу у домашнього арешту, будь-яких спроб щодо переховування від органу досудового розслідування чи суду, незаконного впливу на свідків, спроб спотворити речі чи документи, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином, вчинення іншого кримінального правопорушення чи продовження кримінального правопорушення, у якому підозрюється.

За таких обставин, апеляційний суд вважає, що слідчий суддя дійшов до обґрунтованого висновку про те, що забезпечення належної процесуальної поведінки ОСОБА_8 можливо шляхом застосування до нього запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту.

Істотних порушень кримінального процесуального закону, які тягнуть безумовне скасування ухвали слідчого судді, при апеляційному розгляді не встановлено.

Приписами п. 1 ч. 3 ст. 407 КПК України передбачено, що за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвалу слідчого судді суд апеляційної інстанції має право залишити ухвалу без змін.

Отже, з урахуванням всього вищевикладеного, апеляційний суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування законної та обґрунтованої ухвали слідчого судді.

Керуючись ст.ст. 176, 177, 182, 183, 196, 403, 404, 405, 407, 419, 422, 532 КПК України, апеляційний суд, -

постановив

Апеляційну скаргу прокурора Ізмаїльської окружної прокуратури ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Ухвалу Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 21.04.2023 року, якою відносно ОСОБА_8 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.186 КК України у кримінальному провадженні №0000501 від 20.04.2023 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повний текст ухвали буде проголошено 22.05.2023 року о 09.00 годині в залі судових засідань Одеського апеляційного суду

Судді Одеського апеляційного суду

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4