Справа № 128/1743/20
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 липня 2023 року місто Вінниця

Вінницький районний суд Вінницької області в складі:

головуючого судді: ОСОБА_1 ,

при секретарі судових засідань: ОСОБА_2 ,

з участю сторін провадження:

прокурора: ОСОБА_3 ,

обвинуваченого: ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Вінниці кримінальне провадження, відомості по якому 23.04.2020 внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000314 відносно

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Криве Озеро Кривоозерського району Миколаївської області, громадянина України, зареєстрованого в АДРЕСА_1 , мешканця АДРЕСА_2 , неодруженого, маючого середню освіту, непрацюючого, раніше несудимого,

за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 369 КК України, -

в с т а н о в и в:

ОСОБА_4 , маючи умисел на надання неправомірної вигоди службовій особі, переслідуючи мету уникнути відповідальності за адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 122 КУпАП, 23.04.2020 у період часу з 10 год. 55 хв. по 10 год. 57 хв., перебуваючи за кермом транспортного засобу марки «Volkswagen Transporter», д.н.з. НОМЕР_1 , червоного кольору, що перебував на 377 км автомобільної дороги «М-12», сполученням «Стрий-Рогатин-Бережани-Тернопіль-Хмельницький-Вінниця-Кропивницький-Знам`янка», а саме в с. Якушинці Вінницького району Вінницької області, висловив пропозицію службовій особі - інспектору взводу №2 роти №1 БУПП у Вінницькій області ДПП ОСОБА_5 про надання останній неправомірної вигоди в сумі 100 гривень за непритягнення його до адміністративної відповідальності за наступних обставин та надав таку вигоду.

Так, інспектором взводу №2 роти №1 БУПП у Вінницькій області ДПП ОСОБА_5 , яка є службовою особою згідно п. 2 примітки до ст. 368 КК України, та посада якої згідно п. 3 ч. 1 ст. 6 Закону України «Про державну службу» відноситься до посад категорії «В», відповідно до Дислокації сил та засобів роти №1 БУПП у Вінницькій області в складі екіпажу №1010 на службовому автомобілі марки «Renault Duster», д.н.з. НОМЕР_2 , здійснювалася перевірка дотримання ПДР України учасниками дорожнього руху на 377 км автомобільної дороги «М-12», а саме в с. Якушинці Вінницького району Вінницької області.

В ході вказаної перевірки, 23.04.2020 біля 10-55 год. інспектором поліції ОСОБА_5 виявлено порушення ПДР, а саме: перевищення встановлених обмежень швидкості руху, вчинене водієм автомобіля «Volkswagen Transporter», д.н.з. НОМЕР_1 , ОСОБА_4 , у зв`язку із чим інспектором здійснено зупинку вказаного транспортного засобу.

У подальшому інспектором ОСОБА_5 повідомлено ОСОБА_4 про те, що ним було порушено ПДР України, а саме перевищено встановлені обмеження швидкості руху. У свою чергу, ОСОБА_4 , усвідомлюючи, що працівник поліції є службовою особою, яка згідно ст. 222 КУпАП уповноважена розглядати справи про адміністративні правопорушення, передбачені ч. 3 ст. 122 КУпАП, та накладати адміністративне стягнення шляхом винесення відповідної постанови, розуміючи незаконність свохї дій та достовірно знаючи про кримінальну відповідальність за надання неправомірної вигоди службовій особі, не звертаючи уваги на попередження інспектора поліції ОСОБА_5 про кримінальну відповідальність за висловлення пропозиції та надання неправомірної вигоди службовій особі, діючи умисно, запропонував інспектору поліції ОСОБА_5 грошові кошти в сумі 100 гривень у якості неправомірної вигоди за невинесення відносно нього постанови про притягнення до адміністративної відповідальності, передбаченої ч. 3 ст. 122 КУпАП, та надав таку вигоду у вказаній сумі, поклавши зазначені кошти до своїх документів та передав ці документи разом із купюрою інспектору ОСОБА_5 ..

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 369 КК України визнав повністю. В своїх показах повністю підтвердив обставини, що викладені в обвинувальному акті. Зокрема, вказав, що 23.04.2020 біля 10-55 год. він рухався на автомобілі марки «Volkswagen Transporter», д.н.з. НОМЕР_1 , в бік м. Хмельницького та в с. Якушинці Вінницького району Вінницької області, був зупинений працівниками поліції за перевищення швидкості руху в населеному пункті. Небажаючи бути притягненим до адміністративної відповідальності він, розуміючи незаконність свохї дій та достовірно знаючи про кримінальну відповідальність, вирішив дати працівникам поліції грошові кошти в розмірі 100 гривень, які поклав до документів та разом із документами передав працівнику поліції. У вчиненому розкаявся, просив суворо не карати.

Суд, враховуючи повне визнання вини обвинуваченим, думку учасників судового провадження, за відсутності заперечень та сумнівів у добровільності їх позицій, на підставі ч. 3 ст. 349 КПК України визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються та ухвалив обмежитись дослідженням характеризуючих даних на обвинуваченого. При цьому суд виходить з того, що злочин вчинений обвинуваченим є одноепізодним, обвинувачений не має будь-яких фізичних чи психічних вад, розуміє суть пред`явленого обвинувачення, розуміє зміст фактичних обставин справи, які не оспорює, усвідомлює неможливість у подальшому оспорити ці фактичні обставини в апеляційному порядку, про що заявив у судовому засіданні, а відтак у даному випадку у суду відсутні сумніви щодо добровільності і істинності позиції обвинуваченого з цього питання. Обвинувачений визнає свою вину повністю, цивільний позов по справі не заявлявся.

Прокурор не оспорив фактичні обставини справи, йому зрозуміло неможливість у подальшому оспорити ці фактичні обставини в апеляційному порядку.

Оцінивши сукупність доказів у справі та надавши юридичну оцінку діям ОСОБА_4 , суд кваліфікує дії обвинуваченого за ч. 1 ст. 369 КК України, як пропозиція службовій особі надати їй неправомірну вигоду та надання такої вигоди за невчинення службовою особою в інтересах того, хто пропонує та надає таку вигоду будь-якої дії з використанням наданої їй влади.

Щодо особи обвинуваченого ОСОБА_4 , судом встановлено наступне.

Обвинувачений ОСОБА_4 на час вчинення кримінального правопорушення був повнолітнім (а.с. 206), раніше не судимий (а.с. 210), на обліку у лікарів психіатра та нарколога не значиться (а.с. 207), за місцем проживання характеризується задовільно (а.с. 208), непрацюючий, неодружений, не є інвалідом першої-другої груп.

Відповідно до досудової доповіді Первомайського районного сектору №2 філії ДУ «Центр пробації» в Миколаївській, Донецькій, Луганській та Херсонській областях від 27.07.2023, орган пробації вважає, що виправлення ОСОБА_4 без обмеження волі на певний строк можливе та не становить високої небезпеки для суспільства (у т.ч. окремих осіб) (а.с. 203-205).

Обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_4 відповідно ст. 66 КК України суд визнає щире каяття.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 відповідно до ст. 67 КК України судом не встановлено.

Суд зазначає, що згідно положень частини 2 статті 50 Кримінального кодексу України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Частинами 1 та 2 статті 65 Кримінального кодексу України, зокрема встановлено, що суд при призначенні покарання повинен врахувати ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинене кримінальне правопорушення призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень.

При призначенні покарання суд, відповідно до вимог ст. ст. 50, 65-67, 68 Кримінального кодексу України щодо загальних засад призначення покарання, враховує ступінь тяжкості вчиненого ОСОБА_4 кримінального правопорушення, яке, згідно ст. 12 КК України, є нетяжким злочином, вчинення кримінального правопорушення у сфері службової діяльності та професійної діяльності, пов`язаної із наданням публічних послуг, особу обвинуваченого, а саме те, що обвинувачений щиро розкаявся у вчиненому, не перебуває на обліку у лікарів психіатра та нарколога, обставини, що пом`якшують покарання обвинуваченого, поведінку обвинуваченого до та після вчинення кримінального правопорушення, надання правдивих показів в суді.

Дискреційні повноваження суду визнаються і Європейським судом з прав людини (зокрема справа «Довженко проти України»), який в своїх рішеннях зазначає лише про необхідність визначення законності, обсягу, способів і меж застосування свободи оцінювання представниками судових органів, виходячи із відповідності таких повноважень суду принципу верховенства права. Це забезпечується, зокрема відповідним обґрунтуванням обраного рішення в процесуальному документі суду тощо.

При цьому суд використовує повноваження, надані йому державою, обирати між альтернативами при призначенні покарання, кожна з яких є законною, застосовує принцип індивідуалізації покарання - конкретизація виду і розміру міри державного примусу, який суд призначає особі, що вчинила злочин, залежно від особливостей цього злочину і його суб`єкта, та вважає, що обране покарання є достатнім для того, щоб засуджений довів своє виправлення.

З урахуванням наведеного, суд, керуючись принципами гуманності, необхідності і достатності покарання для виправлення обвинуваченого, вважає за можливе призначити обвинуваченому ОСОБА_4 покарання, що буде необхідним та достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових злочинів у виді штрафу в межах санкції частини інкримінуємої статті. Покарання, що пов`язане із реальним позбавленням волі, суд вважає недоцільним та таким що не відповідає важкості вчиненого злочину, виходячи із принципу індивідуалізації покарання та дискреційних повноважень суду.

Цивільний позов не заявлявся.

Заходи забезпечення кримінального провадження, застосовані ухвалою слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 28.04.2020 (а.с. 211-213) - скасувати.

Речовий доказ - купюру номіналом 100 гривень серії УС1425834 (а.с. 214), що передано на зберігання до сховища цінностей АБ «Укргазбанк» (а.с. 218) - конфіскувати в дохід держави Україна.

Речовий доказ - DVD-R диск, ємністю 4,7 GB, на який зафіксовано факт надання ОСОБА_4 працівнику поліції неправомірної вигоди (а.с. 216), залишити при матеріалах справи, згідно вимог ст. 100 КПК України.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_4 не обирався (а.с. 9).

Відповідно до ст. 65 КК України, керуючись ст.ст. 373, 374 КПК України, суд -

у х в а л и в:

Визнати винуватим ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 369 КК України та призначити йому покарання у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 17000 (сімнадцять тисяч) гривень.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_4 не обирався.

Скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, застосовані ухвалою слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 28.04.2020.

Речовий доказ - купюру номіналом 100 гривень, серії УС1425834, що передано на зберігання до сховища цінностей АБ «Укргазбанк» - конфіскувати в дохід держави Україна.

Речовий доказ - DVD-R диск, ємністю 4,7 GB - залишити при матеріалах кримінального провадження, відомості по якому 23.04.2020 внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000314.

Вирок може бути оскаржений шляхом подання апеляційної скарги до Вінницького апеляційного суду через Вінницький районний суд Вінницької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1