Закарпатський апеляційний суд
У Х В А Л А

І м е н е м У к р а ї н и

30.08.2023 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі :

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю секретарки судових засідань: ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали контрольного провадження у кримінальному провадженні № 11-кп/4806/471/23, за апеляційною скаргою захисника обвинуваченого ОСОБА_5 , адвоката ОСОБА_6 ,

ВСТАНОВИВ :

Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 04 серпня 2023 року відмовлено в задоволенні заявлених адвокатами ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , та ОСОБА_8 , клопотань про зміну запобіжних заходів щодо обвинувачених ОСОБА_9 , ОСОБА_5 та ОСОБА_10 і задоволено клопотання прокурора Ужгородської окружної прокуратури ОСОБА_11 та обрано відносно обвинувачених:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 60 днів, до 02 жовтня 2023 року включно, з визначенням застави у розмірі 60 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 161 040 (сто шістдесят одна тисяча сорок) гривень.

У разі внесення застави на підозрюваного ОСОБА_5 покладені такі процесуальні обов`язки: прибувати до суду на першу вимогу; не відлучатися із населеного пункту, в якому він фактично проживає, без дозволу суду; повідомляти суд про зміну свого місця проживання та місця роботи; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ,

запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк до 60 днів, до 02 жовтня 2023 року з визначенням застави, у розмірі 250 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 671000 (шістсот сімдесят одна тисяча) гривень.

У разі внесення застави на підозрюваного ОСОБА_9 покладені такі процесуальні обов`язки: прибувати до суду на першу вимогу; не відлучатися із населеного пункту, в якому він фактично проживає, без дозволу суду; повідомляти суд про зміну свого місця проживання та місця роботи; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ,

запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 60 днів, до 02 жовтня 2023 року включно, з визначенням застави у розмірі 447 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 1199748 (один мільйон сто дев`яносто дев`ять тисяч сімсот сорок вісім) гривень.

У разі внесення застави на підозрюваного ОСОБА_10 покладені такі процесуальні обов`язки: прибувати до суду на першу вимогу; не відлучатися із населеного пункту, в якому він фактично проживає, без дозволу суду; повідомляти суд про зміну свого місця проживання та місця роботи; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Ухвала суду оскаржується у частині обрання запобіжного заходу відносно обвинуваченого ОСОБА_5 .

З ухвали суду убачається, що 03.08.2023 прокурор звернувся до Ужгородського міськрайонного суду з клопотанням про обрання відносно обвинуваченого ОСОБА_5 , запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з визначенням застави у розмірі 60 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 161 040 (сто шістдесят одна тисяча сорок) гривень. В обґрунтування доводів прокурор зазначає, що ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України, а саме у незаконному придбанні, зберіганні з метою збуту психотропних речовин у особливо великих розмірах та особливо небезпечних наркотичних засобів, а також незаконному збуті особливо небезпечних наркотичних засобів та психотропних речовин, вчинених організованою групою. Так, відповідно до обвинувального акта, ОСОБА_5 , діючи як співорганізатор, здійснював зберігання наркотичних засобів і психотропних речовин, які йому надавав організатор обвинувачений ОСОБА_9 , розфасовував наркотичні засоби і психотропні речовини для подальшого їх збуту, надавав іншим виконавцям організованої групи розфасовані наркотичні засоби та психотропні речовини, вів облік отриманих від незаконної діяльності грошових коштів, після чого передавав їх організатору, а також безпосередньо здійснював збут психотропної речовини. Прокурор вказує на необхідність застосування відносно обвинуваченого ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з можливістю внесення застави, оскільки існують ризики, передбачені ст. 177 КПК України, зокрема ризик переховування обвинуваченого ОСОБА_5 від органів досудового розслідування та суду, незаконного впливу на свідків, перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином, продовження вчинення інших кримінальних правопорушень. У клопотанні прокурор також зазначає, що застосування більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, не забезпечить належної процесуальної поведінки обвинуваченого та не зможе запобігти вищевказаним ризикам. Просить клопотання задовольнити.

Судом встановлено, що стороною обвинувачення доведено наявність обставин, які свідчать про обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_5 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України. Підставами застосування запобіжного заходу є обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_5 кримінального правопорушення та наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: існує ймовірність того, що ОСОБА_5 , перебуваючи на волі, може незаконно впливати на свідків та інших учасників кримінального провадження, оскільки такі наразі судом не допитані, а їх покази, надані під час досудового розслідування, підлягають безпосередньому дослідженню судом. Також, на переконання суду, перебуваючи на волі, обвинувачений ОСОБА_5 може здійснити незаконний психологічний та/або фізичний тиск на учасників кримінального провадження з метою зміни даних ними під час досудового розслідування показів. Більш того, задля уникнення кримінальної відповідальності обвинувачений може вступати у позапроцесуальні контакти з іншими обвинуваченими для формування у суду викривленої позиції щодо фактичних обставин інкримінованих їм діянь, що породжує ризик перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином. Враховуючи те, що ОСОБА_5 відповідно до обвинувального акту діяв як співорганізатор у межах організованої злочинної групи, яким надавав на реалізацію наркотики й психотропи, а ті, в свою чергу, виконували його вказівки, а відтак можуть й надалі виконувати його вимоги, у тому числі щодо спотворення фактичних обставин справи. Також суд вважає реальним ризик можливого продовження обвинуваченим злочинної діяльності у сфері обігу наркотичних засобів та психотропних речовин, оскільки обвинувачений не працевлаштований, офіційних джерел до існування не має, був членом організованої злочинної групи як співорганізатор, надавав для збуту наркотичні засоби й психотропні речовини іншим учасникам групи, приймаючи участь у їх збуті. Водночас, судом встановлено, що у силу наявних в ОСОБА_5 захворювань, що потребують медичного супроводу, суд вважає ризик переховування обвинуваченого від суду не доведеним. Окрім цього, судом враховано, що ОСОБА_5 раніше судимий, дітей та утриманців не має, що свідчить про відсутність міцних соціальних зв`язків. Будь-яких даних про зменшення чи відсутність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, для застосування стосовно обвинуваченого ОСОБА_5 більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, судом не встановлено. Суду не надано достатньо доказів на підтвердження тих обставин, які би свідчили про наявність необґрунтованої підозри у вчиненні обвинуваченим злочину та наявність підстав вважати, що вищенаведені ризики не існують. Таким чином, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою є співмірним існуючим ризикам, відповідає особі обвинуваченого ОСОБА_5 та тяжкості пред`явленого йому обвинувачення, зможе забезпечити виконання обвинуваченим своїх процесуальних обов`язків, а відтак є необхідним за таких обставин та відповідає характеру кримінального провадження, тому, на переконання суду, обвинуваченому ОСОБА_5 необхідно обрати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою та визначити заставу в розмірі 60 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить суму 161040 (сто шістдесят одна тисяча сорок) гривень.

В апеляційній скарзі адвокат ОСОБА_6 вказує на необґрунтованість та незаконність ухвали суду, просить її скасувати. Вважає, що ризики, передбачені ст. 177 КПК України, на які посилається у клопотанні прокурор, відсутні, стороною обвинувачення існування таких не підтверджено належними та допустимими доказами. Звертає увагу на те, що його підзахисний не має наміру незаконно впливати на свідків та інших учасників кримінального провадження оскільки у нього відсутній такий мотив. Так, свідки вже допитані, експертизи проведені, обвинувачений не бажає підшуковувати осіб свідків для надання неправдивих свідчень. Вважає, що ризик вчинення іншого кримінального правопорушення також відсутній, оскільки у матеріалах кримінального провадження відсутні докази схильності обвинуваченого до вчинення кримінального правопорушення за ст. 307 КК України. Звертає увагу на те, що судом проігноровано те, що обвинувачений ОСОБА_5 має інвалідність, важко хворіє, потребує постійного посиленого дієтичного харчування та ліків, позитивно характеризується. Просить ухвалу скасувати, постановити нову, якою відносно обвинуваченого ОСОБА_5 застосувати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Заслухавши доповідь судді про суть ухвали, повідомлення про те, ким і в якому обсязі вона оскаржена, про основні доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали судового провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга адвоката ОСОБА_6 задоволенню не підлягає.

Апеляційна скарга розглядається у відсутності сторін обвинувачення та захисту, неявка яких, з огляду на положення ч. 4 ст. 422-1 КПК України, не перешкоджає її розгляду. З матеріалів контрольного провадження вбачається, що: сторони обвинувачення та захисту належним чином повідомлені про час та місце розгляду апеляційної скарги, однак заяв про відкладення розгляду апеляційної скарги на інший термін не подавали; в апеляційній скарзі не порушується питання про погіршення становища обвинуваченого, а тому його явка у судове засідання не визнавалась обов`язковою, і при цьому, стороною захисту не заявлено клопотання про бажання обвинуваченого брати участь у розгляді апеляційної скарги; від прокурора надійшла заява про розгляд апеляційної скарги без його участі.

Доводи апеляційної скарги про незаконність та необґрунтованість судового рішення відхиляються з таких підстав.

Так, відповідно до ст. 177 КПК України запобіжні заходи застосовуються з метою забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобіганню спробам: переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку з речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста в цьому ж кримінальному провадженні: перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою статті 177 КПК України. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності передбачених Кримінальним процесуальним кодексом України для цього підстав.

Відповідно до ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно в разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти передбаченим статтею 177 цього Кодексу ризикам, крім випадків, передбачених частиною п`ятою ст. 176 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 4 ст. 199 КПК України клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статі 184 цього Кодексу повинно містити: 1) виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явились нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою; 2) виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Відповідно до ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається у порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу. Незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та направляється уповноваженій службовій особі місця ув`язнення. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу. Ухвала суду про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою або про продовження строку тримання під вартою, постановлена під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, може бути оскаржена в апеляційному порядку. Подання апеляційної скарги на ухвалу суду про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою або про продовження строку тримання під вартою, постановлену під час судового провадження в суді першої інстанції, не зупиняє судовий розгляд у суді першої інстанції.

Висновок суду першої інстанції про необхідність застосування щодо обвинуваченого ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою колегія суддів вважає належним чином вмотивованим, викладені в судовому рішенні судження такими, що ґрунтуються на вимогах закону та узгоджуються з наявними в матеріалах контрольного провадження доказами та обставинами кримінального провадження.

Так, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано взяв до уваги те, що ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України кримінального правопорушення у сфері незаконного обігу наркотичних засобів та психотропних речовин.

Разом із тим, на переконання колегії суддів, суд першої інстанції при вирішенні питання про застосування щодо обвинуваченого ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обґрунтовано взяв до уваги тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_5 , у разі визнання його винуватим у скоєнні кримінального правопорушення, те, що вчинені діяння відносяться до категорії особливо тяжких злочинів, дані про особу обвинуваченого (раніше судимий, не працюючий, не має міцних соціальних зв`язків), його роль у вчиненні злочину, а також відсутність обставин, які б перешкоджали триманню обвинуваченого ОСОБА_5 під вартою та необхідність проведення судом необхідних процесуальних дій, у тому числі й допиту ряду свідків та дослідження доказів.

Тому, колегія суддів, з огляду на тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого ОСОБА_5 обвинувачується і за яке йому може бути призначено покарання у виді позбавлення волі на строк до 12 років із конфіскацією майна, а також наведених вище обставин, доходить висновку про те, що є обґрунтовані підстави вважати, що ОСОБА_5 , перебуваючи на волі, з метою уникнення кримінальної відповідальності, може незаконно впливати на свідків чи інших учасників кримінального провадження, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, продовжити злочинну діяльність, що в свою чергу свідчить і про обґрунтованість висновку суду першої інстанції і в цій частині.

Колегія суддів також вважає, що застосування щодо обвинуваченого ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є необхідним із метою забезпечення дієвості кримінального провадження та належної процесуальної поведінки обвинуваченого, у зв`язку з чим, обґрунтованим і належним чином умотивованим, вважає і висновок суду першої інстанції про те, що інші, більш м`які запобіжні заходи, ніж тримання під вартою, не будуть достатніми для запобігання встановленим у кримінальному провадженні ризикам та забезпечення належної процесуальної поведінки обвинуваченого, а також дієвості кримінального провадження.

З огляду на наведене вище, доводи апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції безпідставно застосував щодо обвинуваченого ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, оскільки ризики, передбачені ст. 177 КПК України, на які посилається у клопотанні прокурор, відсутні, стороною обвинувачення існування таких не підтверджено належними та допустимими доказами, - апеляційний суд відхиляє як такі, що не знайшли свого підтвердження та спростовуються наведеними вище судженнями.

Із цих підстав, доводи апеляційної скарги про те, що: ОСОБА_5 не має наміру незаконно впливати на свідків та інших учасників кримінального провадження, оскільки у нього відсутній такий мотив; свідки вже допитані, експертизи проведені, обвинувачений не бажає підшуковувати осіб свідків для надання неправдивих свідчень; ризик вчинення іншого кримінального правопорушення також відсутній, оскільки у матеріалах кримінального провадження відсутні докази схильності обвинуваченого до вчинення кримінального правопорушення за ст. 307 КК України; обвинувачений ОСОБА_5 має інвалідність, важко хворіє, потребує постійного посиленого дієтичного харчування та ліків, він позитивно характеризується, - апеляційний суд відхиляє як такі, що жодним чином не спростовують висновків суду першої інстанції про наявність передбачених п. п. 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України ризиків та неможливість їх запобігання шляхом застосування щодо обвинуваченого менш суворого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою.

При цьому, колегія суддів вважає, що обраний щодо ОСОБА_5 запобіжний захід, у тому числі й із урахуванням його тривалості, відповідає характеру та тяжкості інкримінованого ОСОБА_5 діяння, а також тяжкості можливого покарання та виправдовує такий ступінь втручання у права і свободи обвинуваченого.

У зв`язку з цим, апеляційний суд не бере до уваги і доводи апеляційної скарги про застосування щодо обвинуваченого ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, оскільки існують обґрунтовані підстави вважати, що у разі застосування щодо обвинуваченого більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою, він не буде належним чином виконувати покладені на нього як обвинуваченого процесуальні обов`язки, у тому числі може незаконно впливати на свідків чи інших учасників кримінального провадження, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчиняти інші кримінальні правопорушення.

Відхиляючи доводи апеляційної скарги, колегія суддів звертає увагу на те, що стороною захисту не надано доказів, зокрема висновків лікарів тощо, які б свідчили про наявність в ОСОБА_5 таких захворювань, які б унеможливлювали тримання його під вартою.

Відхиляючи доводи апеляційної скарги, колегія суддів враховує і те, що навіть якщо обвинувачений і не має на меті незаконно впливати на свідків чи інших учасників кримінального провадження, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчиняти інші кримінальні правопорушення чи порушувати процесуальні обов`язки іншим чином, однак, обставини, за яких він обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, його тяжкість та інші наведені вище обставини, у тому числі і дані про його особу, дають обґрунтовані підстави вважати, що такі ризики мають місце, і їх запобіганню буде достатнім лише запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Тому, на переконання апеляційного суду, суд першої інстанції обґрунтовано дійшов висновку про задоволення клопотання прокурора, відмовивши в задоволенні клопотання сторони захисту про зміну обвинуваченому ОСОБА_5 запобіжного заходу на більш м`який.

Крім того, колегія суддів вважає, що, ухвалюючи судове рішення про застосування щодо обвинуваченого ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, судом взято до уваги і положення ст. ст. 182, 183 КПК України, та обґрунтовано визначено розмір застави 60 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, який на переконання апеляційного суду є необхідним і достатнім, у разі його внесення, для забезпечення належної процесуальної поведінки обвинуваченого, у тому числі і запобігання встановленим ризикам.

Процесуальних порушень, які б могли слугувати підставами для зміни чи скасування ухвали суду першої інстанції, колегією суддів не встановлено.

Узагальнюючи наведене, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга, доводи якої не знайшли свого підтвердження і не впливають на висновки суду першої інстанції, не може бути задоволена, а ухвалу суду першої інстанції, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 407 КПК України, як законну та обґрунтовану, необхідно залишити без зміни.

Приймаючи рішення колегія суддів також бере до уваги положення ст. 26 КПК України, зокрема, те, що сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та в спосіб, передбачених цим Кодексом; положення ст. 404 цього Кодексу в частині перегляду судового рішення в межах апеляційної скарги; що під час апеляційного розгляду не встановлено фактів, які б могли істотно вплинути на висновки суду першої інстанції чи спростувати їх, і на такі в апеляційній скарзі не вказується.

Керуючись ст. ст. 177, 183, 199, 376, 404, 405, 407, 419, 422-1 КПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу, яку подав адвокат ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_5 , залишити без задоволення.

Ухвалу Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 04 серпня 2023 року, якою задоволено клопотання прокурора Ужгородської окружної прокуратури ОСОБА_11 та обрано відносно обвинуваченого ОСОБА_5 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 60 (шістдесят) днів, до 02 жовтня 2023 року включно, з визначенням застави у розмірі 60 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 161 040 (сто шістдесят одна тисяча сорок) гривень та з покладенням на обвинуваченого процесуальних обов`язків, - залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді: