Справа № 461/2390/23
Провадження № 1-кс/461/3677/23
13.07.2023 року м. Львів
в с т а н о в и в :
ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді з клопотанням, в якому просить скасувати арешт з транспортного засобу марки автомобіль марки «Smart MC 01», д.н.з. НОМЕР_1 , з ключем запалювання автомобіля. В обґрунтування поданого клопотання покликається на те, що вилучені в ході обшуку автомобіль марки «Smart MC 01», д.н.з. НОМЕР_1 з ключем запалювання, не були знаряддям вчинення злочину, не містять на собі його сліди чи інші відомості, що мають значення для кримінального провадження, немає інформації про визнання речовими доказами, не надано інформації з підтверджуючими документами про проведення будь яких слідчих дій з автомобілем марки «Smart MC 01», д.н.з. НОМЕР_1 . Вилучений. автомобіль не відповідає критеріям речових доказів, визначених у ст.98 КПК України. Крім того, представник заявника вказує, що ТзОВ «Продакшн студія «Реальна економіка» використовує вказаний транспортний засіб у власній господарській діяльності, а при накладеному арешті та вилученому транспортному засобі заявник позбавлений можливості вести господарську діяльністю. Оскільки, на теперішній час відсутні підстави для подальшого арешту автомобіля та такий не є знаряддям вчинення кримінального правопорушення, просить клопотання задовольнити та скасувати арешт з транспортного засобу марки «Smart MC 01», д.н.з. НОМЕР_1 , з ключем запалювання автомобіля.
В судовому засіданні заявник ОСОБА_3 клопотання про скасування арешту підтримав повністю, з підстав, викладених у такому, просили клопотання задовольнити.
Слідчий ОСОБА_7 у судовому засіданні проти клопотання заперечив. Зазначив, що транспортний засіб містить відомості про обставини вчинення кримінального правопорушення, винуватість особи у вчиненні кримінального правопорушення, форму, мотив, і мету вчинення кримінального правопорушення. Просив у клопотанні відмовити.
Заслухавши думку заявника, захисника, прокурора, вивчивши матеріали клопотання про скасування арешту майна та долучені до нього документи, слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання не підлягає до задоволення, виходячи з наступного.
Відповідно до положень ст. 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Згідно ч. 1 ст.22 КПК України, кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом.
Згідно до вимог ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.
Ухвалою слідчого судді Галицького районного суду м. Львова від 26.04.2023 року накладено арешт, шляхом тимчасового, до скасування у встановленому КПК України порядку, позбавлення права відчужувати, користуватись та розпоряджатись предметами вилученими 30.03.2023 року в ході обшуку автомобіля марки «Smart МС 01», д.н.з. НОМЕР_2 , який перебуває у користуванні ОСОБА_6 та знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (парковка поблизу житлового будинку), а саме: 1) товаро-транспорту накладну №113001971, згiдно якої перевізником виступає ТзОВ ТК «САТ», відправлення слiдувало з вiддiлення №3 м. Львів до відділення №1 м. Дніпро; 2) автомобіль марки «Smart MC 01», д.н.з. НОМЕР_1 ; 3) ключ вiд замка запалювання «Smart MC 01», д.н.з. НОМЕР_1 .
Ухвалою колегії суддів Львівського апеляційного суду від 18.05.2023 року ухвалу слідчого судді Галицького районного суду м. Львова від 26.04.2023 року про арешт майна залишено без змін, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_3 без задоволення.
Зі змісту вказаної ухвали колегії суддів Львівського апеляційного суду від 18.05.2023 року вбачається, що слідчим суддею враховано можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні, а також розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, що відповідає конституційним нормам.
Згідно зі ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Відповідно до ч. 1 ст.131 КПК України, заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.
Згідно з ч. 11 ст.170 КПК України, заборона або обмеження користування, розпорядженням майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.
У відповідності до ч.1 ст.174 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.
Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.
Із аналізу наведеної норми вбачається, що прийняття рішення про скасування арешту майна за клопотанням вищенаведених осіб можливе за таких умов: вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба; вони доведуть, що арешт накладено необґрунтовано.
Заявник посилається на те, що арешт належить скасувати через те, що у застосуванні цього заходу забезпечення кримінального провадження на цей час відпала потреба.
Разом з тим, представник заявник ОСОБА_3 фактично не довів, та не представив слідчому судді доказів, що арешт майна було накладено необґрунтовано, а також те, що потреба в дії заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна на даний час не відпала, з урахуванням принципу диспозитивності передбаченого ст. 26 КПК України.
Крім того, правові підстави арешту, накладеного ухвалою слідчого судді Галицького районного суду м. Львова від 26.04.2023 року були предметом розгляду колегії суддів Львівського апеляційного суду, та знайшли своє підтвердження у судовому засіданні під час розгляду апеляційного скарги. Також, з ухвали колегії суддів Львівського апеляційного суду вбачається, що арешт майна, був накладений ухвалою слідчого судді Галицького районного суду м. Львова від 26.04.2023 року з метою забезпечення завдань кримінального провадження щодо швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду.
Так, слідчим суддею встановлено, на теперішній час досудове розслідування у вищезазначеному кримінальному провадженні не завершене, власником майна ОСОБА_12 та заявником ОСОБА_3 до матеріалів клопотання не долучено жодного доказу, який би свідчив про проведення всіх слідчих дій по справі та що в подальшому застосуванні арешту відпала потреба, як того вимагають положення п. 2 ч. 1 ст. 174 КПК України.
Таким чином, оскільки арешт майна є тимчасовим заходом забезпечення, з метою збереження вказаного майна від подальшого його відчуження, знищення або втрати, крім того, вилучене майно зберегло на собі сліди кримінального правопорушення, з метою збереження речових доказів, також у кримінальному провадженні ще проводяться експертизи, тому відсутні підстави для скасування арешту, який слідчим суддею накладено обґрунтовано на майно, у зв`язку із чим, слід відмовити в задоволенні клопотання про скасування арешту на майно.
Керуючись статтями 100, 170, 174, 309, 372 КПК України, слідчий суддя,-
у х в а л и в :
Ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали виготовлений 14.07.2023 року.

Суддя ОСОБА_1