Справа № 645/2140/23
Провадження № 1-кп/645/183/23
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
14 червня 2023 року м. Харків
Фрунзенський районний суд м.Харкова у складі:
Головуючого судді ОСОБА_1
при секретарі судових засідань ОСОБА_2 ,
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Купянськ, Харківської області, громадянин України, з середньою спеціальною освітою, не одруженого, офіційно не працевлаштованого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимий, у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст. 125 КК України,
31.03.2023 року, близько 22 годин 30 хвилин, в квартирі АДРЕСА_3 між неповнолітнім ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , які знаходились в гостях у ОСОБА_6 , на грунті раптово виниклих неприязнених відносин трапився словесний конфлікт, в який втрутився ОСОБА_3 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння. В ході даного конфлікту ОСОБА_5 розпилив у зазначеній квартирі сльозоточивий газ зі струйного газового балончика, у зв`язку з чим у ОСОБА_3 виник протиправний намір, спрямований на умисне спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_5 .. Реалізуючи свій неправомірний намір, направлений на умисне спричинення тілесних ушкоджень потерпілому, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, передбачаючи та бажаючи настання суспільно-небезпечних наслідків, тобто діючи з прямим умислом, направленим на заподіяння шкоди здоров`ю потерпілого, ОСОБА_3 , знаходячись обличчям до ОСОБА_5 на відстані приблизно 50 см, умисно наніс потерпілому два удари кулаками обох рук почергово в область обличчя, від яких ОСОБА_5 впав на підлогу на спину. Між потерпілим та ОСОБА_3 почалась боротьба на підлозі, в ході якої ОСОБА_3 , продовжуючи реалізовувати свій злочинний намір, направлений на спричинення потерпілому тілесних ушкоджень, наніс ОСОБА_5 множинні (більше двох) удари обома руками почергово в область обличчя, та піднявшись з підлоги наніс ногою ще три удари потерпілому в область обличчя. В ході нанесення ударів ОСОБА_3 ногами і руками потерпілому, останній лежав на підлозі та прикривав руками обличчя. В процесі бійки ОСОБА_5 вдалося встати з підлоги, після чого ОСОБА_3 припинив свої протиправні дії відносно потерпілого. Внаслідок умисних протиправних дій ОСОБА_3 потерпілому ОСОБА_5 згідно висновку судово-медичної експертизи від 25.04.2023 № 09/-151-С/2023 були спричинені наступні тілесні ушкодження: синець, садно на голові, синці на правій руці, правій нозі, які по ступеню тяжкості відносяться до легких тілесних ушкоджень (відповідно до п.п.2.3.2. «Б», 2.3.5 Наказу МОЗ України від 17 січня 1995 року № 6 «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень»).
Всі вищенаведені обставини не оспорюються учасниками судового провадження.
Таким чином ОСОБА_3 вчинив кримінальний проступок, передбачений ч. 1 ст. 125 КК України, тобто умисне легке тілесне ушкодження.
Прокурор звернувся з клопотанням про розгляд кримінального проступку у порядку спрощеного провадження без проведення судового розгляду в судовому засіданні та без його участі.
До обвинувального акту відносно ОСОБА_3 долучена письмова заява обвинуваченого, що складена у присутності захисника ОСОБА_7 , відповідно до якої ОСОБА_3 беззаперечно визнає свою винуватість у вчиненні інкримінованому йому кримінальному проступку, передбаченому ч. 1 ст. 125 КК України, не оспорює встановлені досудовим розслідуванням обставини, згоден на розгляд обвинувального акту у спрощеному провадженні без проведення судового розгляду в судовому засіданні та без його участі також суд бере до уваги подані заяви від потерпілого ОСОБА_5 про погодження із встановленими досудовим розслідуванням обставинами.
Згідно ч. 2 ст. 381 КПК України, суд розглядає обвинувальний акт щодо вчинення кримінального проступку без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження, якщо обвинувачений не оспорює встановлені під час дізнання обставини і згоден з розглядом обвинувального акту.
Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до ч.4 ст.107 КПК України не здійснювалось.
Обставиною, що пом`якшує покарання ОСОБА_3 у відповідності до ст. 66 КК України суд визнає щире каяття.
Обставиною, що обтяжує покарання ОСОБА_3 у відповідності до ст. 67 КК України судом визнається вчинення кримінального правопорушення особою, що перебуває в стані алкогольного сп`яніння.
Вивченням в ході судового розгляду даних особи обвинуваченого ОСОБА_3 встановлено, що раніше не засуджений, як вбачається з повідомлення КЗОЗ «Обласний наркологічний диспансер», ОСОБА_3 на обліку в наркологічному диспансері не перебуває, згідно повідомлення КНП «Міський психоневрологічний диспансер», ОСОБА_3 впродовж останніх п`яти років за медичною допомогою до закладу не звертався.
Статтею 50 КК України встановлено, що покарання є заходом примусу, яке застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні злочину, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого.
Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.
Покарання не має на меті завдати фізичних страждань або принизити людську гідність.
Згідно до ст.17 Закону України від 23 лютого 2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що «при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права». У справі «Бакланов проти Росії» (рішення від 09 червня 2005 року), «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 року) Європейський суд з прав людини зазначив, що «досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним». У справі «Ізмайлов проти Росії» (п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 року) Європейський суд вказав, що «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи».
Згідно п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року № 7 « Про практику призначення судами кримінального покарання» при призначення покарання суди мають суворо додержувати вимог ст.65 КК стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.
Відповідно до ст. 65 КК України, пункту 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року „Про практику призначення судами кримінального покарання" з послідуючими її змінами, суд призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку має дотримуватись вимог кримінального закону й зобов`язаний враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Призначене покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого і попередження нових злочинів.
Судом, враховуються вимоги ч. 2 ст. 61 Конституції України про те, що юридична відповідальність особи має індивідуальний характер.
Призначаючи ОСОБА_3 покарання, суд виходить з положень ст. 65 КК України, а саме - принципів законності, справедливості, індивідуалізації, а також достатності покарання для подальшого виправлення та попередження вчинення нових правопорушень як самим обвинуваченим, так і іншими особами, враховує характер та ступінь тяжкості скоєного кримінального правопорушення, яке, за змістом ст. 12 КК України, є кримінальним проступком, наслідки вчиненого кримінального правопорушення, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, відсутність обставин, що обтяжують покарання, особу обвинуваченого, дані про його особу, зокрема, що він офіційно не працевлаштований, відношення обвинуваченого до скоєного кримінального правопорушення, а також вимоги ст. 50 КК України, що метою покарання є не тільки кара, а також виправлення засудженого, а також попередження вчинення нових правопорушень, суд вважає необхідним та достатнім для виправлення ОСОБА_3 та запобігання вчиненню ним нових кримінальних правопорушень призначити покарання у виді штрафу в межах санкції статті інкримінованого йому правопорушення.
Таке покарання на думку суду буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.
Призначення такого покарання відповідає принципу необхідності і достатності для виправлення обвинуваченого, випливає з дотримання судом принципів «рівних можливостей» та «справедливого судового розгляду», встановлених ст.6 Конвенції про захист прав людини і основних свобод 1950 року.
Речові докази, процесуальні витрати,, цивільний позов у справі відсутні.
Керуючись ст.ст. 368, 370, 374, 382 КПК України, суд
ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.125 КК України, та призначити йому покарання у виді штрафу у розмірі 50 (п`ятдесяти) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) грн.
Відповідно до ч. 4 ст.382 КПК України копію вироку не пізніше дня, наступного за днем його ухвалення, надіслати учасникам судового провадження.
На вирок учасниками кримінального провадження до Харківського апеляційного суду через Фрунзенський районний суд м.Харкова протягом тридцяти днів з дня отримання копії вироку, ухваленого за результатами спрощеного провадження, може бути подана апеляційна скарга з урахуванням особливостей, передбачених ст.394 КПК України.
Вирок суду, ухвалений за результатами спрощеного провадження в порядку, передбаченому статтями 381 та 382 КПК України, не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, не дослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Головуючий суддя