"24" травня 2023 р. Справа № 363/3926/22
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 травня 2023 року Вишгородський районний суд Київської області в складі

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання прокурора Вишгородської окружної прокуратури ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та матеріали кримінального провадження, внесені до ЄРДР 06.11.2022 року за №0003373, за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч.3 ст.15, ч.4 ст.185 КК України, за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Борозенське Великоолександрівського району Херсонської області, громадянина України, із середньою освітою, не одруженого, не працюючого, зареєстрованого та мешкаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

- 19.02.2019 року Вишгородським райнним судом Київської області за ч.1 ст.263 КК України до покарання у виді 3 років 6 місяців позбавлення волі, на основі ч.4 ст.70 КК України приєднано невідбуту частину покарання за вироком Вишгородського районного суду Київської області від 17.11.2017 року та остаточне призначено до відбуття 4 роки 3 місяці позбавлення волі. Звільнений на підставі ухвали Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 20.04.2022 року,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15, ч.4 ст.185 КК України,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 обвинувачується у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.15, ч.4 ст.185 КК України, а саме в тому, що він, будучи раніше неодноразово судимим, останній раз - 19.02.2019 Вишгородським районним судом Київської області за ч. 1 ст. 263, ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 309, ч. 4 ст. 70, 71 КК України КК України до покарання у виді 4 років 3 місяців позбавлення волі, на шлях виправлення не став, належних висновків для себе не зробив та обвинувачується у вчиненні нового умисного злочину проти власності за наступних обставин.

Встановлено, що 06.11.2022, приблизно о 0200 (точний час не встановлено), ОСОБА_4 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки у вигляді заподіяння майнової шкоди ТОВ «Комплекс Агромарс» та бажаючи їх настання, з метою особистого незаконного збагачення, з корисливих мотивів, в умовах воєнного стану, прибув до приміщення пташника № 2 бройлерної птахоферми АДРЕСА_2 .

Реалізуючи злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_4 , перебуваючи в тому ж місці та в той же час, переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, користуючись відсутністю власника та сторонніх осіб, не маючи згоди власника чи іншого законного користувача, через вентиляційний прохід, який не мав загороджень, проник до приміщення пташника № 2 бройлерної птахоферми № 17.

Далі, ОСОБА_4 , без відриву у часі, за допомогою заздалегідь заготовлених гострозубців марки «TOLSEN», перерізав двожильний мідний кабель марки ВВГНГ перетином 2,5 довжиною 39,5 м., вартістю 845,45 гривень, трижильний мідний кабель марки ВВГНГ перетином 2,5 довжиною 56,3 м., вартістю 1486,32 гривень, чотирижильний мідний кабель марки ВВГНГ перетином 2,5 довжиною 134,8 м., вартістю 5648,12 гривень, п`ятижильний мідний кабель марки ВВГНГ перетином 2,5 довжиною 23,1 м., вартістю 1335,18 гривень, які були закріплені під стелею.

З метою доведення злочинного умислу до кінця, ОСОБА_4 почав скручувати демонтований кабель у бухту, проте його протиправні дії були помічені охороною ТОВ «Комплекс Агромарс», які висунули усну вимогу припинити вчинення правопорушення.

Таким чином, ОСОБА_4 , з причин, що не залежали від його волі, не вчинив усіх дій, які вважав необхідними для доведення кримінального правопорушення до кінця.

Своїми злочинними діями, ОСОБА_4 намагався завдати ТОВ «Комплекс Агромарс» матеріальної шкоди на загальну суму 9315,07 грн.

Таким чином, ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 3 ст. 15, ч. 4 ст. 185 КК України - незакінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, поєднана із проникненням в інше приміщення, в умовах воєнного стану.

У зв`язку із повторною неявкою в судове засідання без поважних причин обвинуваченого ОСОБА_4 прокурором було подано клопотання про надання дозволу на його затримання та доставлення до суду для обрання запобіжного заходу. Крім того, прокурор надав клопотання про обрання ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. В обгрунтування клопотання зазначив, що існує ризик переховування обвинуваченого від суду.

24.05.2023 року ОСОБА_4 було доствлено до Вишгородського районного суду для обрання запобіжного заходу.

В судовому засіданні прокурор підтримав клопотання та доводи викладені в ньому, просив застосувати до обвинуваченого запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Обвинувачений ОСОБА_4 в судовому засіданні свою вину у вчиненні інкримінованого злочину визнав повністю, проти клопотання заперечував. Пояснив, що він не мав змоги з`явитися до суду, так як знаходився на амбулаторному лікуванні, про що надав відповідні довідки. Крім того, він знаходиться на підтримуючій терапії з приводу захворювання, постійно знаходиться за місцем проживання, працює неофіційно з 08.00 до 20.00 години, не має наміру укриватися від суду, а тому просить відмовити у задоволенні клопотання.

Дослідивши матеріали досудового розслідування та копії матеріалів, якими прокурор обґрунтовують доводи клопотання, суд прийшов до наступного.

Метою застосування запобіжних заходів відповідно до ч. 1 ст. 177 КПК України є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобіганню спробам:1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3)незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому він підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторони кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Згідно до ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст.177 цього Кодексу суд, на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалах, зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі вагомість наявних доказів вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення, наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні даного кримінального правопорушення, а також наявність доказів, яким обґрунтовуються відповідні обставини.

В судовому засіданні встановлено, що подане клопотання відповідає вимогам ст. ст. 183, 184 КПК України, а вручення копії клопотання і матеріалів, якими обґрунтовується необхідність застосування запобіжного заходу здійснено з дотриманням строків, передбачених ч. 2 ст. 278 КПК України та ч. 2 ст. 184 КПК України відповідно.

Як зазначено у п.1 статті 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 01.11.1950 року, ратифікованою Україною 17.07.1997 року, нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом, як:

b) законний арешт або затримання особи за невиконання законного припису суду або для забезпечення виконання будь-якого обов`язку, встановленого законом;

c) законний арешт або затримання особи, здійснене з метою допровадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.

Відповідно до ст.17 Закону України № 3477-ІV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди при розгляді справ застосовують Конвенцію та практику Суду, як джерело права, а статтею 18 цього Закону встановлено порядок посилання на Конвенцію та практику Суду.

Згідно до ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст.177 цього Кодексу суд, на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалах, зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі вагомість наявних доказів вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення, наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні даного кримінального правопорушення, а також наявність доказів, яким обґрунтовуються відповідні обставини.

Як роз`яснив Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ в п. 17 листа №511-550/0/4-13від 04.04.2013, розумність тримання під вартою не може оцінюватись абстрактно. Вона має оцінюватись в кожному окремому випадку в залежності від особливостей конкретної справи та причин, про які йдеться у рішеннях національних судів. Тримання під вартою може бути виправдано тільки за наявності конкретного суспільного інтересу, який, не зважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом поваги до свободи особистості (п. 79 рішення ЄСПЛ у справі Харченко проти України від 10.02.2011).

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року, передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, наявність підстав для тримання особи під вартою та доцільність подовження строку тримання під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи.

Згідно ч.4 ст.194 КПК України, якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Щодо доводів сторони обвинувачення в частині наявності ризику у вигляді переховування від органів досудового розслідування та суду, суд приймає до уваги, що ОСОБА_4 обвинувачується у скоєні тяжкого злочину, за вчинення якого передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 5 до 8 років, відсутність соціальних зв`язків, відсутність на утриманні малолітніх, неповнолітніх дітей та інших осіб.

Суд, на підставі наданих матеріалів, оцінивши в сукупності всі обставини, зазначені у ч. 1 ст. 178 КПК України, також враховує вагомість наявних доказів про вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення, визнання ним вини, а також те, що обвинувачений має родинні зв`язки, знаходиться під адміністративним наглядом і під час перевірки перебуває за місцем проживання, не з`являється до суду за викликом, наявність у нього судимостей, а також те, що він має захворювання, знаходиться на підтримуючій терапії, працює неофіційно.

Таким чином, з урахуванням викладеного в сукупності, суд приходить до переконання, що для забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного необхідно застосувати відносно нього запобіжний захід у вигляді домашнього арешту у певний час доби і з покладенням на підозрюваного відповідних обов`язків.

Так, згідно ч.1 ст.182 КПК України, домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби.

Крім того, як вбачається з правової позиції ЄСПЛ у справі Манчіні проти Італії, за наслідками та способами застосування як тримання під вартою, так і домашній арешт прирівнюються до позбавлення волі для цілей статті 5 Конвенції.

В свою чергу вказана міра запобіжного заходу в повній мірі відповідатиме загальним засадам кримінального провадження та національному законодавству України, зокрема практиці ЄСПЛ як його частині.

Керуючись ст.ст.110,131,132,176-178,181,183,186,193,194,196,197,369-372 КПК України, суд -

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання прокурора Вишгородської окружної прокуратури ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у виді у кримінальному провадженні №0003373 від 06.11.2022 року відмовити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді домашнього арешту у певний час доби, який полягає в забороні підозрюваному залишати житло за адресою: АДРЕСА_1 , у період часу з 21 години 00 хвилин до 07 години 00 хвилин наступної доби, за виключенням випадків необхідності отримання медичної допомоги.

Покласти на ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , наступні обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України, а саме:

- прибувати до суду за першою вимогою;

- не відлучатися за межі Київської області без дозволу суду;

- повідомляти суд про зміну місця свого проживання.

Роз`яснити обвинуваченому наслідки невиконання вказаних обов`язків, а саме: у разі, якщо обвинувачений, будучи належним чином повідомлений, не з`явиться за викликом до суду, без поважних причин не повідомивши про причину своєї неявки, або якщо порушить інші покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, до нього може бути застосований більш суворий запобіжний захід. Відповідно до ст. 181 КПК України працівники органу внутрішніх справ з метою контролю за його поведінкою мають право з`являтися в житло, під арештом в якому він перебуває, вимагати надання усних чи письмових пояснень з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього обов`язків.

Ухвала суду підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Строк дії ухвали визначити до 24 липня 2023 року включно.

На ухвалу може бути подана апеляція безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Якщо ухвалу суду було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Повний текст ухвали буде проголошено 25.05.2023 року о 17 годині 00 хвилин.

Суддя ОСОБА_1