Справа №758/8476/22 Головуючий в суді 1-ї інстанції - ОСОБА_1
Провадження №11-кп/824/4435/2022 Доповідач у суді 2-ї інстанції - ОСОБА_2
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 червня 2023року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду в складі:

головуючого судді - ОСОБА_2

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі - ОСОБА_5 ,

за участю:

прокурора - ОСОБА_6 ,

обвинуваченого - ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду матеріали провадження за апеляційною скаргою прокурора на вирок Подільського районного суду м. Києва від 04 жовтня 2022 року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, громадянина України, з середньо-спеціальною освітою, неодруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , в силу ст. 89 КК України раніше не судимий,

визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 309 КК України та призначено покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

На підставі ст.ст. 75, 76 КК України звільнено ОСОБА_7 від відбування покарання з випробуванням строком 3 роки.

Цим же вироком вирішено питання речових доказів, процесуальних витрат,

В С Т А Н О В И Л А:

Згідно вироку суду І-ї інстанції, у невстановлений час та місці у ОСОБА_7 виник злочинний умисел, спрямований на придбання психотропної речовини, обіг якої заборонено, - PVP (1-феніл-2-піролідин-1-іл-пентон-1-он), у особливо великих розмірах, для власного вживання, без мети збуту.

Реалізуючи свій злочинний умисел, у невстановленому місці, за невстановлених обставин та часу, у невстановленої особи ОСОБА_7 незаконно придбав психотропну речовину, обіг якої заборонено, - PVP (1-феніл-2-піролідин-1-іл-пентон-1-он) у особливо великих розмірах, для власного вживання, без мети збуту та розпочав її незаконно зберігати до 21 серпня 2019 року.

В подальшому 21 серпня 2019 року о 13 годині 40 хвилин, за адресою: м. Київ, вулиця Кирилівська, 103, ОСОБА_7 був зупинений працівниками поліції. Після цього 21 серпня 2019 року о 14 годині 40 хвилин, під час проведення особистого обшуку у ОСОБА_7 було виявлено та в подальшому вилучено: пакет з прозорого безбарвного полімерного матеріалу з пазовою застібкою, частково обмотаний липкою стрічкою з полімерного матеріалу білого кольору, в середині якої міститься кристалоподібна речовина світло-бежевого кольору, пакет з прозорого безбарвного полімерного матеріалу з пазовою застібкою, обмотаний липкою стрічкою з полімерного матеріалу жовтого кольору, в середині якої міститься кристалоподібна речовина світло-бежевого кольору та 23 (двадцять три) пакети з прозорого безбарвного полімерного матеріалу з пазовою застібкою, обмотані липкою стрічкою з полімерного матеріалу білого кольору, в середині яких міститься кристалоподібна речовина світло-бежевого кольору.

Згідно з висновком експерта №11-2/5089 від 11 вересня 2019 року надані на дослідження порошкоподібні речовини бежевого кольору містять у своєму складі особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено, - PVP (1-феніл-2-піролідин-1-іл-пентон-1-он). Загальна маса PVP (1-феніл-2-піролідин-1-іл-пентон-1-он) в речовинах становить 19,383 г.

PVP (1-феніл-2-піролідин-1-іл-пентон-1-он) згідно з Постановою Кабінету Міністрів України від 06 травня 2000 року №770 «Про затвердження Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин та прекурсорів», «Список №2 наркотичні засоби, обіг яких обмежено», «Таблиця І», є особливо небезпечною психотропною речовиною, обіг якої заборонено.

Згідно з Наказом №280 від 15 травня 2015 року Міністерства охорони здоров`я України, «Про внесення змін до Наказу МОЗ від 01 серпня 2008 року №188» PVP (1-феніл-2-піролідин-1-іл-пентон-1-он) вагою 15,0 г і більше, є особливо великим розміром.

Таким чином, ОСОБА_7 обвинувачується у незаконному придбані та зберіганні психотропних речовин, без мети збуту, у особливо великих розмірах, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 309 КК України.

Не погоджуючись з вироком суду, прокурором подано апеляційну скаргу, в якій просить вирок суду щодо ОСОБА_7 скасувати в частині призначеного покарання та ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_7 покарання за ч. 3 ст. 309 КК України у виді позбавлення волі строком на 5 років.

Не оспорюючи фактичних обставин кримінального провадження, прокурор вказує на невідповідність призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок м`якості.

Прокурор зазначає, що судом не надано належної оцінки обставинам кримінального провадження, зокрема особливо великої кількості психотропної речовини, а також способу фасування психотропної речовини.

Також прокурор вказує, що судом належним чином не враховано дані про особу обвинуваченого, зокрема про те, що ОСОБА_7 раніше неодноразово судимий та йому було надано можливість виправитися без відбування покарання, проте належних висновків для себе він не зробив, не працевлаштований та не має законного заробітку, перебуває на обліку у лікаря нарколога.

Заслухавши доповідь судді, думку прокурора, який підтримав подану апеляційну скаргу, пояснення обвинуваченого, який заперечували проти поданої апеляційної скарги, вивчивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, із наступних підстав.

Відповідно до ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 КПК України.

Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, відповідає фактичним обставинам справи і є обґрунтованим.

Наведеним у вироку доказам суд першої інстанції дав належну правову оцінку, вірно кваліфікував дії обвинуваченого ОСОБА_7 за ч. 3 ст. 309 КК України.

Оскільки фактичні обставини кримінального провадження ніким не оспорюються, відповідно до ч.1 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Колегія суддів вважає непереконливими доводи апеляційної скарги прокурора про невідповідність призначеного ОСОБА_7 покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та його особі внаслідок м`якості.

Згідно ч.1 та ч.2 ст. 50 КК України, покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні злочину, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого.

Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

У відповідності до ст. 65 КК України, суд призначає покарання у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Так, при призначенні ОСОБА_7 покарання суд першої інстанції, врахував ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до ст.12 КК України відноситься до тяжких злочинів, а також дані про особу обвинуваченого, який в силу ст. 89 КК України не судимий, офіційно не працевлаштований, має постійне місця проживання та реєстрації, на обліку у лікаря психіатра не перебуває, перебуває на обліку у лікаря нарколога. Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого, відповідно до ст. 66 КК України, суд визнав його щире каяття, обставин, що обтяжують покарання, відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.

На підставі вищенаведеного, суд першої інстанції визнав за необхідне призначити ОСОБА_7 покарання в межах санкції ч. 3 ст. 309 КК України у виді позбавлення волі, але з урахуванням обставин кримінального провадження, наявності пом`якшуючої обставини, даних про особу обвинуваченого, його щирого каяття, суд дійшов висновку, що виправлення та перевиховання обвинуваченого можливе без ізоляції від суспільства, а тому визнав за доцільне застосувати до ОСОБА_7 положення ст. 75 КК України та звільнити його від відбування покарання з випробуванням, з покладенням обов`язків, визначених ст. 76 КК України.

З такими висновками суду першої інстанції погоджується колегія суддів, оскільки, в даному випадку звільнення обвинуваченого ОСОБА_7 від відбування покарання з випробуванням є обґрунтованим, а встановлений іспитовий строк буде необхідним і достатнім для його виправлення та попередження скоєння ним нових кримінальних правопорушень.

Відтак, доводи апеляційної скарги прокурора про невідповідність призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінальних правопорушень та особі обвинуваченого через м`якість - є безпідставними.

Обставини, на які вказує в поданій апеляційній скарзі прокурор, зокрема щодо розміру вилученої у ОСОБА_7 психотропної речовини та способу її фасування, були належним чином враховані судом першої інстанції, що знайшло свої відображення при кваліфікації дій обвинуваченого та призначенні покарання в межах, встановлених санкцією інкримінованого кримінального правопорушення.

Твердження апеляційної скарги прокурора щодо неврахування даних про те, що ОСОБА_7 раніше неодноразово судимий, колегія суддів вважає неспроможними, оскільки суд надав оцінку всім даним про особу обвинуваченого в сукупності, зокрема і тому, що обвинувачений раніше притягувався до кримінальної відповідальності, останній раз 2006 року.

Доказів на спростування висновків місцевого суду прокурором в апеляційній скарзі не наведено, матеріалами провадження не встановлено, і в ході судового засідання апеляційної інстанції не здобуто.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити суду першої інстанції ухвалити законний та обґрунтований вирок, перевіркою кримінального провадження в апеляційному порядку колегією суддів не виявлено.

Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до переконання, що підстави для скасування вироку суду першої інстанції відсутні, а тому в задоволенні апеляційної скарги слід відмовити, а вирок суду залишити без змін.

Керуючись ст.ст.376, 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу прокурора залишити без задоволення, а вирок Подільського районного суду м. Києва від 04 жовтня 2022 року щодо ОСОБА_7 за ч. 3 ст. 309 КК України - без змін.

Ухвала суду може бути оскаржена в касаційному порядку протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Головуючий:

Судді: