Справа № 642/1852/23
Провадження № 1-кп-/642/234/23
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 липня 2023 року Ленінський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000204 від 01.02.2023 року за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,уродженця м. Харкова, із вищою освітою, не одруженого, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України,

встановив:

Так, у період часу з липня 2022 р. по жовтень 2022 р. більш точного часу та дати під час досудового розслідування не встановлено, ОСОБА_4 , будучи достеменно обізнаним про введення військового стану починаючи з 05 год. 30 хв. 24.02.2022 р., строк дії якого у подальшому продовжувався, у зв`язку з військовою агресією РФ проти України, на підставі пропозиції ради національної безпеки і оборони України, відповідно до п.20 ч.1 ст. 106 Конституції України , ЗУ «Про правовий режим воєнного стану» від 12.05.2015р. під час проживання у домоволодінні за адресою: АДРЕСА_2 , яке належить на праві власності ОСОБА_6 , де на першому поверсі у приміщенні домоволодіння побачив двохкамерний холодильник марки «Веко», з штрих кодом 1, мобільний телефон марки «Леново» моделі S820, мобільний телефон марки Самсунг, моделі SM-J700H/DS, а також у приміщенні гаражу, який розташований на території зазначеного домоволодіння велосипед «PHOENIX CAT», які належать ОСОБА_6 , та у нього раптово виник прямий умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, в умовах воєнного стану.

Далі ОСОБА_4 , у період часу з липня 2022 р. по жовтень 2022 р. більш точного часу та дати під час досудового розслідування не встановлено, реалізуючи свій злочинний намір, розуміючи протиправність своїх умисних дій, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, діючи з корисливих мотивів, з метою незаконного збагачення, упевнившись та скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає, та не зможе йому завадити, проживаючи у домоволодінні та за адресою: АДРЕСА_2 , та вільно пересуваючись по зазначеному домоволодінню, з першого поверху якого, шляхом вільного доступу, викрав двохкамерний холодильник марки «Веко», з штрих кодом 1, вартістю згідно висновку судово-товарознавчої експертизи №228М від 24.02.2023 р. становить 10166, 67 гривень, мобільний телефон марки «Леново» моделі S820, вартістю згідно висновку судово-товарознавчої експертизи №228М від 24.02.2023 р. становить 750,00 грн., мобільний телефон марки Самсунг, моделі SM-J700H/DS вартістю згідно висновку судово-товарознавчої експертизи №228М від 24.02.2023 р. становить 1383,33 грн., та знаходячись на території цього домоволодіння, зайшов до приміщення гаражу, де шляхом вільного доступу викрав велосипед«PHOENIX CAT» вартістю згідно висновку судово-товарознавчої експертизи №228М від 24.02.2023 р. становить 3593,33 грн., які у подальшому перевіз до свого домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 , яке належить ОСОБА_4 на праві власності, тим самим викравши їх, та розпорядившись викраденим майном на власний розсуд.

Дії обвинуваченого ОСОБА_4 кваліфіковані за ст. 185 ч. 4 КК України тобто таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена в умовах воєнного стану.

12.04.2023 р. між обвинуваченим ОСОБА_4 та прокурором ОСОБА_3 укладена угода про визнання винуватості у відповідності до вимог ст. 473 КПК України. Згідно даної угоди прокурор та обвинувачений дійшли згоди щодо правової кваліфікації дій обвинуваченого. Обвинувачений ОСОБА_4 добровільно, без примусу та тиску в повному обсязі визнав свою винуватість у вчиненні ним кримінального правопорушення,(злочину) передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, тобто таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена в умовах воєнного стану. Сторони погодили, що підписанням даної Угоди обвинувачений ОСОБА_4 надає свою згоду на призначення покарання, вид покарання та його розмір. Так, сторони дійшли згоди щодо покарання, яке має понести обвинувачений, а саме відповідно за ч.4 ст. 185 КК України у вигляді позбавлення волі строком 5 років із застосуванням ст.ст. 75, 76 КК України.

Крім цього даною угодою встановлені відомості щодо розуміння сторонами угоди наслідків її укладання та затвердження зазначеної угоди.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 повністю визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення та пояснив, що саме він скоїв вказане правопорушення, у вчиненому щиро розкаюється. Також пояснив суду, що угоду він укладав добровільно і наслідки укладання і затвердження зазначеної угоди для нього зрозумілі. Просив затвердити зазначену угоду. Захисник обвинуваченого також вважав можливим затвердити угоду.

Прокурор просив затвердити угоду.

Суд, заслухавши думку прокурора, обвинуваченого та його захисника приходить до наступного:

Відповідно до ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та обвинуваченим про визнання винуватості.

Згідно ч. 4 ст. 469 КПК України, угода про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам. Укладання угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні, в якому бере участь потерпілий, не допускається, крім випадків надання всіма потерпілими письмової згоди прокурору на укладання ними угоди.

Потерпілою ОСОБА_6 надана заява про згоду на укладання угоди між обвинуваченим та прокурором.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 обвинувачується та визнає вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України який згідно зі ст. 12 КК України є тяжким злочином.

Міра покарання, погоджена сторонами угоди, відповідає санкції інкримінованої статті, а саме ч.4 ст. 185 КК України.

При цьому, судом з`ясовано, що обвинувачений ОСОБА_4 цілком розуміє права визначені абзацами 1, 4 п. 1 ч. 4 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені п. 1 ч. 1 та ч. 2 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.

В судовому засіданні встановлено, що дана угода відповідає вимогам Кримінального процесуального кодексу України та може бути затверджена і на підставі цієї угоди може бути ухвалений вирок, оскільки умови угоди не суперечать його вимогам, правова кваліфікація кримінального правопорушення вірна, умови угоди відповідають інтересам суспільства, не порушують права, свободи та інтереси сторін, укладення угоди було добровільним, очевидна можливість виконання підозрюваним взятих на себе зобов`язань, не відсутні фактичні підстави для визнання винуватості. Крім того судом береться до уваги те, що узгоджені сторонами вид і міра покарання є такими, що відповідають ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.

Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Також судом встановлено, що зміст, умови та порядок укладення угоди про визнання винуватості відповідають вимогам ст.ст. 469, 472 КПК України, міра покарання, узгоджена обвинуваченим та прокурором, визначена у межах санкції ч.4 ст.185 КК України, а тому не суперечить інтересам суспільства. Підстав для відмови в затвердженні угоди про визнання винуватості, передбачених ч.7 ст.474 КПК України, не встановлено.

За таких обставин, виходячи з позиції обвинуваченого та його захисника, висловленої в судовому засіданні щодо погодження із призначенням узгодженої сторонами міри покарання, позиції прокурора, суд дійшов до висновку про наявність підстав для затвердження угоди про визнання винуватості від 12.04.2023 року, укладеної між обвинуваченим та прокурором по справі.

Відповідно до ч. 1 ст. 475 КПК України якщо суд переконається, що угода може бути затверджена, він ухвалює вирок, яким затверджує угоду і призначає узгоджену сторонами міру покарання.

Строк дії запобіжного заходу відносно ОСОБА_4 сплив.

Долю речових доказів суд вирішує згідно зі ст. 100 КПК України.

Керуючись ст. ст. 373, 374 КПК України, суд, -

ухвалив:

затвердити угоду про визнання винуватості, укладену між обвинуваченим ОСОБА_4 та прокурором Новобаварської окружної прокуратури міста Харкова ОСОБА_3 , від 12.04.2023 року.

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України, та призначити узгоджене сторонами покарання у вигляді позбавлення волі строком 5 (п`ять) років,

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням із встановленням іспитового строку тривалістю 2 (два) роки.

Відповідно до ст.76 КК України покласти на ОСОБА_4 обов`язки протягом іспитового строку:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;

- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Накладений арешт відповідно до ухвали слідчого судді від 10.02.2023 р. на речові докази: двокамерний холодильник марки «Beko» за штрих кодом 01; велосипед «PHOENIX»CAT»; мобільний телефон «Lenovo», моделі S 820: IMEI 1 НОМЕР_1 ; мобільний телефон марки «SAMSUNG», моделі SM-J700H/DS IMEI 1 НОМЕР_2 , IMEI 2 НОМЕР_3 скасувати.

Речові докази у справі: двокамерний холодильник марки «Beko» за штрих кодом 01; велосипед «PHOENIX»CAT»; мобільний телефон «Lenovo», моделі S 820: IMEI 1 НОМЕР_1 ; мобільний телефон марки «SAMSUNG», моделі SM-J700H/DS IMEI 1 НОМЕР_2 , IMEI 2 НОМЕР_3 , що передані на відповідальне зберігання представнику потерпілої ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з покладенням на нього обов`язку забезпечити зберігання вказаного майна за адресою: АДРЕСА_2 повернути потерпілій ОСОБА_6 . Мобільний телефон «Lenovo» та мобільний телефон «Samsung», які згідно постанови слідчого про визнання речовими доказами, що знаходяться на зберіганні в кімнаті речових доказів ВП №2 ХРУП №№ ГУНП в Харківській області повернути потерпілій.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави на відшкодування процесуальних витрат на залучення експерта в розмірі 566 (п`ятсот шістдесят шість) гривень.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити засудженому та прокурору.

Вирок може бути оскаржений в порядку ст.394 КПК України до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги на вирок через Ленінський районний суд м. Харкова протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок суду, якщо інше не передбачено цим Кодексом, набирає законної сили після спливу тридцяти денного строку, встановленого ст. 395 КПК України, для його оскарження, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Подання апеляційної скарги на вирок суду зупиняє набрання ним законної сили та його виконання. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Копія вироку в порядку ст. 376 КПК України негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору і не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учасникам судового провадження, які не були присутніми в судовому засіданні.

Головуючий: