1 УХВАЛА ІМЕНЕМ УКРАЇНИСправа № 335/7696/23 1-кс/335/2134/2023
21 серпня 2023 року м. Запоріжжя
17.08.2023 старший слідчий СВ ВП № 1 ЗРУП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_3 (надалі - слідчий) звернувся з клопотанням, погодженим з прокурором Вознесенівської окружної прокуратури м. Запоріжжя ОСОБА_4 , про накладення арешту на квартиру, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , власником якої є ОСОБА_5 , шляхом заборони фізичним чи юридичним особам відчужувати, розпоряджатися зазначеним об`єктом нерухомості.
Клопотання обґрунтоване тим, що 09.08.2023 до ВП №1 ЗРУП ГУНП в Запорізькій області, надійшла заява від ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про те, що її цивільний чоловік ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який мешкав за адресом: АДРЕСА_1 , безвісті зник, останній раз виходив на зв`язок в осені 2020 року.
Під час досудового розслідування в якості потерпілої допитана ОСОБА_6 , яка повідомила, що з 2005 року знайома з ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з яким проживала цивільним шлюбом до 2012 року. За час спільного проживання народилася спільна донька ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Після розставання Сергій проживав за адресою: АДРЕСА_1 , в квартирі яку він купив у кредит у 2008 році. Кредит було оформлено у «Надробанку». Зареєстрований ОСОБА_9 за адресою: АДРЕСА_2 .
У 2022 році, у ОСОБА_9 , померли батьки наступного року померла рідна сестра. З родичів у нього залишилися два племінники: ОСОБА_10 , 2008 року та ОСОБА_11 , 1995 року народження, який зараз проходить службу у ЗСУ.
Во станій раз, потерпіла бачила Сергія восени 2022 року, на даний час, його місце знаходження не відомо. З кінця 2022 року, перестав дзвонити. За адресою не мешкає, за місцем прописки не мешкає. У квартирі ОСОБА_5 , мешкають сторонні люди. За життя. ОСОБА_9 , зловживав алкогольними напоями, іноді бував у запої, пропивав своє майно.
На виконання доручення в порядку ст. ст. 40, 41 КПК України, в якості свідка допитана ОСОБА_12 , яка повідомила, що адресою: АДРЕСА_2 , адреса реєстрації безвісті зниклого, мешкає з березня 2023 року. Квартиру орендує у ОСОБА_11 . ОСОБА_13 , ніколи не бачила, але від мешканців будинку де розташована квартира, свідку стало відомо, що за вказаною адресою чоловік на ім`я ОСОБА_9 , колись мешкав.
Крім того свідок додати, що приблизно три місяці тому попросив свого знайомого, ОСОБА_15 , аби той періодично прибирався у вказаній квартирі, для цього дав йому ключі від вказаної квартири.
В якості свідка допитаний ОСОБА_16 , який повідомив, що протягом трьох місяців прибирає приміщення квартири, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , ключі отримав від ОСОБА_14 . Власника квартири бачив близько трьох місяців потому, де знаходиться безвісті зниклий - ОСОБА_5 , свідку не відомо.
Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна квартира, об`єкт нерухомості, загальною площею 41,39 кв.м, житлова площа 23,7 кв.м., розташовано за адресою: АДРЕСА_1 , форма власності приватна, частка власності 1/1, та належить ОСОБА_5 .
В ході досудового розслідування слідчим було винесено постанову про визнання речовим доказом приміщення квартири, яка розташована за адресою:
АДРЕСА_1 , у зв`язку з чим вона підлягає арешту.
В судове засідання слідчий не з`явився, подавши заяву про розгляд клопотання без його участі.
Інші заінтересовані особи не викликались на підставі ч. 2 ст. 172 КПК України.
Фіксування судового процесу технічними засобами звукозапису не здійснювалось в порядку ч. 4 ст. 107 КПК України.
Розглянувши матеріали клопотання, слідчий суддя вважає за необхідне у задоволенні клопотання відмовити з таких підстав.
Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.
Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України метою накладення арешту на майно може бути забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Частина третя статті 173 КПК України передбачає, що застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, дізнавач, прокурор не доведе, що:
1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження;
2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, дізнавача, прокурора;
3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, дізнавач, прокурор звертається із клопотанням.
Відповідно до ч. 1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Крім того, відповідно до ч. 11 ст. 170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.
Водночас ані клопотання, ані додані до нього документи не містять жодних відомостей про те, за якою ознакою, в розумінні ст. 98 КПК України, вказану у клопотанні квартиру слід вважати речовим доказом у кримінальному провадженні, предметом розслідування у якому є кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 115 КК України.
Постанова слідчого про визнання цієї квартири речовим доказом, на яку посилається слідчий, до клопотання також не додана.

Наявність ризиків, зазначених у ч. 11 ст. 170 КПК України, також жодним доданим до клопотання доказом не підтверджується. Навпаки, до клопотання додана інформаційна довідка з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, з якої випливає, що спірна квартира є предметом іпотеки, у зв`язку з чим ризик заволодіння нею недобросовісним володільцем є вкрай низьким.

Враховуючи вищенаведене, керуючись ст. ст. 170-173, 372, 376 КПК України, слідчий суддя

У Х В А Л И В :

У задоволенні клопотання старшого слідчого СВ ВП № 1 ЗРУП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_3 про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні № 0001284 від 09.08.2023, внесеному до ЄРДР за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, а саме на квартиру, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , власником якої є ОСОБА_5 , - відмовити.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження

Ухвала може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду протягом п`яти днів з дня отримання копії повного тексту ухвали.

Слідчий суддя ОСОБА_1