Справа № 404/4899/23
Номер провадження 1-кп/404/280/23
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 червня 2023 року Кіровський районний суд м. Кіровограда у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницькому кримінальне провадження №0001559 про обвинувачення

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 уродженця м.Кіровограда, українця, громадянина України, не одруженого, не працюючого, проживаючого по АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.186 КК України,

за участю учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_3

ВСТАНОВИВ :

01.06.2023 року в період часу з 13 годин 07 хвилин по 13 годин 19 хвилин, більш точного часу досудовим розслідуванням не встановлено, ОСОБА_3 будучи обізнаним про введення та продовження на території України воєнного стану відповідно до указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» № 254/2023 від 19.05.2023, затвердженого Законом № 3057-IX від 02.05.2023, знаходився на вулиці Академіка Тамма в м. Кропивницькому, де побачив потерпілого ОСОБА_6 , в якого в руках знаходився полімерний пакет та в цей час у ОСОБА_3 виник злочинний умисел спрямований на відкрите викрадення чужого майна.

Реалізовуючи свій злочинний умисел, діючи із застосуванням насильства, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, ОСОБА_3 , перебуваючи в під`їзді № 2 будинку АДРЕСА_2 , наблизився з переду до потерпілого та здійснив поштовх руками в область грудної клітки, після чого, діючи умисно, цілеспрямовано, відкрито, шляхом ривка, вирвав з рук потерпілого ОСОБА_6 полімерний пакет в якому знаходились грошові кошти в сумі 2 600 гривень та продукти харчування.

У подальшому, з місця вчинення злочину ОСОБА_3 зник, розпорядившись майном потерпілого ОСОБА_6 на власний розсуд, чим спричинив потерпілому матеріального збитку на суму 2600 гривень.

Вказаними діями ОСОБА_3 скоїв відкрите викрадення чужого майна (грабіж), в умовах воєнного стану, вчинений із застосуванням насильства, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, тобто кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 186 КК України.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 вину у вчиненні кримінального правопорушення визнав повністю та показав, що 01.06.2023 року близько 13 год. 07 хв. перебував в під`їзді №2 будинку АДРЕСА_2 , де шляхом ривка, вихопив з рук потерпілого ОСОБА_6 пакет, в якому були грошові кошти в сумі 2600 грн. Він повністю підтверджує всі обставини вчинення злочину, вказані у висунутому йому обвинуваченні, вказує, що розкаюється у вчиненому та просить суворо не карати. Також зазначив, що відшкодував потерпілому 7500 грн. та примирився з ним.

Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_3 у повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення при обставинах, викладених у обвинувальному акті та вироку суду, та приймаючи до уваги, що інші учасники, також не оспорюють фактичні обставини провадження, і судом встановлено, що учасники судового провадження, в тому числі обвинувачений та інші учасники правильно розуміють зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності їх позиції, роз`яснивши положення ч.3 ст.349 КПК України, вислухавши думку учасників судового провадження, які не заперечували проти розгляду кримінального провадження, в порядку, передбаченому ч.3 ст.349 КПК України, суд визнає недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким не оспорюються.

Таким чином, проводячи судовий розгляд в межах висунутого обвинувачення відповідного до вимог ст.337 КПК України, обвинувачення, висунуте ОСОБА_3 відповідно до обвинувального акта, визнається судом доведеним, воно ніким не оспорюється, а тому суд кваліфікує дії ОСОБА_3 за ч.4 ст.186 КК України як відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинений в умовах воєнного стану, вчинений із застосування насильства, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого.

Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_3 покарання, суд відповідно до ст.ст.50, 65 КК України враховує ступень тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до ст.12 КК України є умисними закінченим тяжким злочином, особу винного, який характеризується позитивно, осудний, не одружений, має на утриманні малолітню доньку, не перебуває на обліках в КНП «Обласна клінічна психіатрична лікарня КОР» та КНП «Кіровоградський обласний наркологічний диспансер», раніше не судимий.

До визначених ч.1 ст.66 КК України обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченому, суд відносить щире каяття, відшкодування збитки потерпілому.

До визначених ч.1 ст.67 КК України обставин, що обтяжують покарання обвинуваченому, судом відносить вчинення злочину щодо особи похилого віку.

Крім того, при призначенні покарання суд враховую практику Європейського суду з прав людини (далі - Суд). Так, у справі «Ізмайлов проти Росії» Суд вказав, що «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий, надмірний тягар для особи» (п.38 рішення від 16.10.2008).

Відповідно до ч.1 ст. 69 КК України за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, кримінальне правопорушення, пов`язане з корупцією, призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за це кримінальне правопорушення.

З урахуванням наведеного, вищевказаних даних про особу обвинуваченого ОСОБА_3 який в силу ст.89 КК України вважається таким, що не має судимостей, не працюючого, характеризується виключно з позитивного боку, а також встановлених судом обставин, які істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину та пом`якшують покарання, а саме: щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення обвинуваченого ОСОБА_3 , часткове відшкодування збитків потерпілому, його ставлення до наслідків своїх протиправних дій, поведінка після вчинення злочину в тому числі в ході судового розгляду кримінального провадження, на переконання суду вказує на його бажання виправитися та бути корисним для суспільства, суд вважає можливим призначити обвинуваченому ОСОБА_3 покарання за ч.4 ст.186 КК України у мінімальних межах санкції вказаної статті нижче від найнижчої межі, встановленої санкцією зазначеної статті, у виді п`яти років позбавлення волі. Крім того, враховуючи вищезазначені обставини, суд приходить до висновку про можливість виправлення обвинуваченого без відбування покарання, та вважає можливим на підставі ст.75 КК України звільнити його від відбуття покарання з випробуванням, якщо обвинувачений протягом зазначеного строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки, передбачені ст. 76 КК України.

У підсумку дане покарання, на переконання суду, відповідатиме його меті, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між охоронюваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягується до кримінальної відповідальності через призму того, що втручання держави в приватне життя особи повинно спрямовуватись на досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та потребою захисту основоположних прав особи, - воно має бути законним (несвавільним), пропорційним (не становити надмірного тягаря для особи).

Головним є можливість у кожній конкретній справі оцінити основну мету застосування певного заходу та характер впливу на особу, які можуть істотно відрізнятися, навіть, за зовнішньої подібності відповідних примусових заходів, бо суд стоїть на тій позиції, що незалежно від того, що вчинили злочинці, визнання їх людської гідності передбачає надання їм можливості ресоціалізувати себе за час відбування покарання з перспективою колись стати відповідальним членом вільного суспільства, що, у цій ситуації, при застосуванні саме такого покарання, є можливим.

Таке покарання обвинуваченому ОСОБА_3 перебуває у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного та особою винного, адже справедливість розглядається як властивість права, виражена, зокрема, в рівному юридичному масштабі поведінки й у пропорційності юридичної відповідальності вчиненому порушенню.

Справедливе застосування норм права означає не тільки те, що передбачений законом склад злочину та рамки покарання відповідатимуть один одному, а й те що покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного. Вимога додержуватися справедливості при застосуванні кримінального покарання закріплена в міжнародних документах з прав людини, зокрема у статті 10 Загальної декларації прав людини 1948 року, статті 14 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права 1966 року, статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року.

Крім того, у кримінальному провадженні заявлений цивільний позов потерпілого ОСОБА_6 до обвинуваченого ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої злочином.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.127 КПК України підозрюваний, обвинувачений, а також за його згодою будь-яка інша фізична чи юридична особа має право на будь-якій стадії кримінального провадження відшкодувати шкоду, завдану потерпілому, територіальній громаді, державі внаслідок кримінального правопорушення. Шкода, завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами.

Вимоги, вказані в цивільному позові ОСОБА_6 про стягнення із обвинуваченого 3134 грн. на відшкодування майнової шкоди, завданої злочином, відповідно до ч.1 ст.1166, ч.1 ст.1195 ЦК України підлягають задоволенню у повному обсязі, оскільки повністю визнані обвинуваченим, вина обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення і заподіянні матеріальної шкоди доведена. Крім того, потрібно врахувати відшкодовані ОСОБА_3 2500 грн. матеріальної шкоди, на підтвердження чого у матеріалах справи є відповідна розписка.

Вирішуючи позовні вимоги потерпілого до обвинуваченого про стягнення з останнього 5000 грн. на відшкодування моральної шкоди, завданої злочином, визначення розміру якої обвинувачений ОСОБА_3 визнав повністю, суд враховує таке.

Згідно із ч.1 ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Відповідного до ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода, крім іншого, полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї та близьких родичів.

Суд вважає необхідним цивільний позов в цій частині задовольнити повністю, оскільки потерпілому ОСОБА_6 діями ОСОБА_3 дійсно була завдана моральна шкода, яка виразилась у моральних стражданнях із-за вчиненого відносно нього злочину, повністю визнана обвинуваченим, ґрунтуючись на принципах розумності та справедливості, суд вважає необхідним стягнути її у сумі 5000 грн. та яка була сплачена обвинуваченим, про що у справі є відповідна розписка.

Суд не вбачає підстав для зміни запобіжного заходу до набрання вироком законної сили, оскільки обвинувачений ОСОБА_3 умови запобіжного заходу не порушував.

Процесуальні витрати на залучення експертів відповідно до ст.124 КПК України необхідно стягнути з обвинуваченого на користь держави, а долю речових доказів вирішити відповідно до ст.100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 370, 371, 373, 374, 376 КПК України, суд,

УХВАЛИВ :

ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.186 КК України та призначити йому покарання із застосуванням ст.69 КК України у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять ) років.

На підставі ст.75 КК України ОСОБА_3 звільнити від відбування призначеного покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк тривалістю 3 (три) роки.

Згідно зі ст.76 КК України протягом іспитового строку покласти на ОСОБА_3 обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи.

Запобіжним заходом обвинуваченому ОСОБА_3 до набрання вироком законної сили залишити домашній арешт.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_6 до обвинуваченого ОСОБА_3 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_6 634 грн. в рахунок відшкодування матеріальної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням.

Речові докази: кросівки чоловічі залишити ОСОБА_3 ; диски зберігати в матеріалах кримінального провадження; сонцезахисні окуляри, полімерні ручки від пакетів, ключ металевий знищити.

Відповідно до ст.532 КПК України вирок суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок суду згідно зі ст.ст. 395, 396 КПК України, з особливостями визначеними ч.2 ст.394 КПК України може бути оскаржений до Кропивницького апеляційного суду через Кіровський районний суд м. Кіровограда протягом 30 діб з моменту його проголошення.

Згідно зі ст.376 КПК України копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору. Учасники судового провадження мають право отримати в Кіровському районному суді м. Кіровограда копію цього вироку, подавши відповідну заяву.

Суддя ОСОБА_1

Суддя Кіровського районного суду м.Кіровограда ОСОБА_1