Справа № 643/4964/23
Провадження № 1-кп/643/408/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.07.2023 Московський районний суд м.Харкова у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні у залі суду в м.Харкові клопотання прокурора Салтівської окружної прокуратури м.Харкова ОСОБА_3 про закриття кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за № 0001855 від 06.04.2020 за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.190 КК України на підставі п.3-1 ч.1 ст.284 КПК України,-

ВСТАНОВИВ:

Прокурор Салтівської окружної прокуратури м.Харкова ОСОБА_3 звернулася до суду із клопотанням про закриття кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001855 від 06.04.2020 за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.190 КК України на підставі п.3-1 ч.1 ст.284 КПК України у зв`язку з не встановленням особи, яка вчинила кримінальне правопорушення та закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності. Клопотання мотивоване тим, що 06.04.2020 до Московського ВП ГУНП в Харківській області надійшла заява від ОСОБА_4 , про те, що в період часу з 01.04.2020 по 03.04.2020 невстановлена особа, під приводом продажу транспортного засобу марки Фольксваген Мультивен, 2008 року, шахрайським шляхом заволодів грошовими коштами у сумі 100 000,00грн., чим спричинив останньому матеріальну шкоду на вказану суму. За даним фактом слідчим відділом Московського ВП ГУНП в Харківській області відомості про вказане кримінальне правопорушення внесені до ЄРДР за № 0001855 від 06.04.2020 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.190 КК України, тобто заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою. Під час досудового розслідування у вказаному кримінальному провадженні встановити особу, яка вчинила вказане кримінальне правопорушення, не вдалось, підозра жодній особі вручена не була, строк давності притягнення до кримінальної відповідальності закінчився, вказане кримінальне правопорушення не є особливо тяжким злочином проти життя чи здоров`я особи та не є злочином, за який згідно із законом може бути призначено покарання у виді довічного позбавлення волі, тому на цей час існують підстави для закриття вказаного кримінального провадження на підставі п.3-1 ч.1 ст.284 КПК України.

Прокурор ОСОБА_3 у підготовче судове засідання не з`явилась, подала до суду заяву з проханням провести розгляд клопотання про закриття кримінального провадження без її участі, клопотання підтримує та просить його задовольнити.

Потерпілий ОСОБА_4 у підготовче судове засідання не з`явився, про місце, день та час розгляду справи повідомлявся у встановлений законом порядок.

Вивчивши матеріали кримінального провадження, суд приходить до наступних висновків.

З матеріалів досудового розслідування вбачається що 06.04.2020 гр. ОСОБА_4 звернувся до Московського ВП ГУНП в Харківській області з заявою про вжиття заходів до гр. ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який шахрайським шляхом заволодів його грошовими коштами на суму 100 000 грн. під приводом продажу автомобіля Фольксваген Мультивен, 2008 року випуску на іноземній реєстрації, чим завдав йому матеріальних збитків.

06.04.2020 Московським ВП ГУНП в Харківській області внесені відомості до ЄРДР за № 0001855 про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.190 КК України, за заявою ОСОБА_4

06.04.2020, 01.02.2021 ОСОБА_4 був допитаний як потерпілий.

Ухвалами Московського районного суду м.Харкова від 27.04.2020, 20.05.2020, 08.02.2021, 09.02.2021 були задоволені клопотання про тимчасовий доступ до речей і документів.

Слідчим та дізнавачем по вказаному кримінальному провадженню надавались відповідні запити та доручення.

За дорученням дізнавача СД Харківського РУП №2 ГУНП в Харківській області, 16.08.2021 о/у СКП №2 Черкаського РУП ГУНП в Черкаській області у якості свідка був допитаний ОСОБА_5 .

Відповідно до п. 3-1 частини першої статті 284 КПК України кримінальне провадження закривається у разі, якщо не встановлено особу, яка вчинила кримінальне правопорушення, у разі закінчення строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, крім випадків вчинення особливо тяжкого злочину проти життя чи здоров`я особи або злочину, за який згідно із законом може бути призначено покарання у виді довічного позбавлення волі.

За п.1-1 частини другої вказаної статті кримінальне провадження закривається судом з підстави, передбаченої пунктом 3-1 частини першої цієї статті.

Санкцією ч.1 ст.190 КК України, якою визначені ознаки складу кримінального правопорушення, що розслідується в межах кримінального провадження № 0001855 від 06.04.2020, передбачене покарання у вигляді обмеження волі на строк до трьох років.

Відповідно до положень частини першої статті 49 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минули такі строки:

1) два роки - у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачене покарання менш суворе, ніж обмеження волі;

2) три роки - у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачено покарання у виді обмеження волі, чи у разі вчинення нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк не більше двох років;

3) п`ять років - у разі вчинення нетяжкого злочину, крім випадку, передбаченого у пункті 2 цієї частини;

4) десять років - у разі вчинення тяжкого злочину;

5) п`ятнадцять років - у разі вчинення особливо тяжкого злочину.

За таких обставин розслідуване кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.190 КК України, згідно з положеннями статті 12 КК України, є кримінальним проступком, а отже, законодавством встановлено строк давності притягнення до кримінальної відповідальності у три роки.

Згідно абз. 3 частини 4 статті 284 КПК України закриття кримінального провадження з підстави, передбаченої пунктом 3-1 частини першої цієї статті, здійснюється судом за клопотанням прокурора.

В той же час, згідно статті 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Статтею 7 КПК України передбачено, що зміст та форма кримінального провадження за відсутності підозрюваного або обвинуваченого (in absentia) повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, зазначеним у частині першій цієї статті, з урахуванням особливостей, встановлених законом.

Законність відповідно до частини другої статті 9 КПК України полягає у тому, що прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Публічність, згідно статті 25 КПК України, передбачає, що прокурор, слідчий зобов`язані в межах своєї компетенції розпочати досудове розслідування в кожному випадку в разі надходження заяви (повідомлення) про вчинення кримінального правопорушення, а також вжити всіх передбачених законом заходів для встановлення події кримінального правопорушення та особи, яка його вчинила.

Відповідно частини четвертої статті 40 КПК України слідчий зобов`язаний виконувати доручення та вказівки прокурора, які надаються у письмовій формі. Невиконання слідчим законних вказівок та доручень прокурора, наданих у порядку, передбаченому цим Кодексом, тягне за собою передбачену законом відповідальність.

Закриття кримінального провадження є одним із способів його остаточного вирішення, а тому провадження має закриватися після всебічного повного та об`єктивного дослідження всіх обставин справи та оцінки слідчим всіх зібраних та перевірених доказів.

Відповідно до ч.1 ст.40-1 КПК України, дізнавач при здійсненні дізнання наділяється повноваженнями слідчого. Дізнавач несе відповідальність за законність та своєчасність здійснення дізнання.

Відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» № 3477-IV від 23.02.2006 р., суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Частиною 5 статті 9 КПК України передбачено: кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Як зазначив Європейський суд з прав людини по справі «Євген Петренко проти України» (заява № 55749/08 від 29.01.2015 року, п. 65) для того, щоб розслідування могло вважатися «ефективним», воно має в принципі призвести до встановлення фактів у справі та встановлення і покарання винних. Державні органи повинні вживати усіх розумних і доступних їм заходів для збереження доказів, що стосуються події, включаючи показання свідків, висновки судових експертиз тощо. Будь-які недоліки розслідування, які підривають його здатність до встановлення причин заподіяння ушкоджень або винних осіб, ставлять під сумнів дотримання цього стандарту та вимог оперативності й розумної швидкості.

В п. 40 рішення Європейського суду з прав людини «Юрій Іларіонович Щокін проти України» від 03.10.2013 року, зазначено, що державні органи мають вживати усіх заходів, які було б розумно від них очікувати, для зібрання доказів щодо ходу подій. Якщо розслідування містить недоліки, які не дозволяють встановити причину смерті або визначити винних осіб, які є безпосередніми виконавцями злочину або особами, які його фінансували чи організовували, то таке розслідування може не відповідати вимозі ефективності.

З огляду на досудове розслідування кримінального провадження, суд вважає, що його розслідування не може відповідати вимозі ефективності.

Таким чином, проаналізувавши матеріали справи, суд вважає, що на даний час відсутні підстави для закриття вказаного кримінального провадження, оскільки не в повному обсязі проведені всі слідчі (розшукові) дії для встановлення винної особи, з урахуванням того, що ані дізнавачем, ані прокурором не виконано всього обсягу необхідних процесуальних дій.

Також суд звертає увагу, що в провадженні, де потерпілий вказує на конкретну особу як на таку, що вчинила кримінальне правопорушення щодо нього, орган досудового розслідування за результатами всебічного, повного і неупередженого дослідження усіх обставин кримінального провадження, має вирішити питання про наявність чи відсутність події кримінального правопорушення, а за її встановлення - про наявність або відсутність ознак кримінального правопорушення в діянні конкретної особи, про достатність доказів для доведення винуватості особи в суді, про наявність/відсутність підстав до звільнення від кримінальної відповідальності конкретної особи.

За таких обставин, досудове розслідування не може вважатися повним, а закриття кримінального провадження буде суперечити зазначеним вище завданням та засадам кримінального провадження.

Крім того, внесення змін до КПК України і, зокрема, доповнення частини першої статті 284 КПК України пунктом 3-1 не звільняє дізнавача та прокурора від виконання завдань кримінального провадження та виконання обов`язків, визначених загальними засадами ст. 9, 25 КПК України.

В даному випадку, вказаних обов`язків органи досудового розслідування не виконали та порушують перед судом питання закриття кримінального провадження на підставі п. 3-1 частини першої статті 284 КПК України, який набрав чинності 17 жовтня 2019 року.

Суд вважає, що таке використання органами досудового розслідування норми, що була запроваджена Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення окремих положень кримінального процесуального законодавства», як можливості закінчити досудове розслідування кримінального провадження, суперечить завданням та загальним засадам, встановленим чинним КПК України.

Враховуючи дані обставини, суд доходить висновку, що органом досудового розслідування не було вжито належних заходів для встановлення особи, причетної до вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.190 КК України, а тому є передчасним твердження про те, що у кримінальному провадженні не встановлено особу, яка вчинила кримінальне правопорушення.

Враховуючи, що прийняття рішення про закриття кримінального провадження можливе лише після всебічного, повного та об`єктивного дослідження всіх обставин кримінального провадження, безпосереднього дослідження та оцінки доказів, які стосуються цього провадження в сукупності, у задоволенні клопотання прокурора слід відмовити.

Керуючись статтями 12, 49 КК України, п. 3-1 частини першої, частиною четвертою статті 284, 369, 372, 392 КПК України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні клопотання прокурора Салтівської окружної прокуратури м.Харкова ОСОБА_3 про закриття кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за № 0001855 від 06.04.2020 за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.190 КК України на підставі п.3-1 ч.1 ст.284 КПК України - відмовити.

Кримінальне провадження 0001855 від 06.04.2020, за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.190 КК України повернути прокурору для продовження досудового розслідування.

Ухвала набирає законної сили негайно після проголошення і оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1