Справа № 357/9711/23
У Х В А Л А

17.08.2023 Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2

провівши у відкритому судовому засіданні в залі суду підготовче судове засідання у кримінальному провадженні, яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000478, внесеному до ЄРДР 25.06.2023 року, за обвинуваченням

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Біла Церква, Київської області, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286-1 КК України,

сторони кримінального провадження та інші учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_4 , ,

захисник ОСОБА_5 ,

обвинувачений ОСОБА_3 ,

У С Т А Н О В И В :

Обвинувальний акт у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286-1 КК України, надійшов до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області.

Прокурор у підготовчому судовому засіданні просить постановити ухвалу про призначення судового розгляду на підставі обвинувального акту у відкритому судовому засіданні.

Також, заявив клопотання про продовження ОСОБА_3 запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Клопотання вмотивоване тим, що ОСОБА_3 обвинувачуються у вчиненні тяжкого злочину, ризики, які були враховані судом при обрані ОСОБА_3 запобіжного заходу, відповідно до вимог ст. 177 КПК України, а саме: переховуватись від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків та потерпілих, перешкоджати кримінальному провадженню не зменшилися. Посилаючись на вказане, прокурор вважає, що інші запобіжні заходи не здатні забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого ОСОБА_3 . Посилаючись на вказане, просить продовжити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_3 .

Захисник ОСОБА_5 вважалав за доцільне призначити обвинувальний акт до судового розгляду. Щодо клопотання прокурора про продовження ОСОБА_3 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, зазначила, що воно є безпідставним. Ризики, на які посилається прокурор голослівні та нічим необгрунтовані. Наголосила, що її підзахисний визнає винуватість, співпрацював зі слідством, ніяким чином не перешкоджав розслідуванню справи, жодним чином не буде впливати на свідків та потерпілих, переховуватися від суду. Зазначила, що підзахисний раніше не судимий, отримав вищу освіту, за місцем роботи має позитивні характеристики. Вважає, що запобіжний захід у виді цілодобового домашньго арешту із застосуванням електронних засобів контролю цілком зможе забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого.

Обвинувачений ОСОБА_3 підтримав думку свого захисника.

Заслухавши думки учасників кримінального провадження, вивчивши обвинувальний акт та долучений до нього реєстр матеріалів досудового розслідування, дослідивши клопотання та матеріали наявні в розпорядженні суду, суд дійшов наступного висновку.

Кримінальне провадження підсудне Білоцерківському міськрайонному суду Київської області, обвинувальний акт та реєстр матеріалів досудового розслідування складено у відповідності до положень ст. ст. 291, 292 КПК України, підстав для закриття кримінального провадження судом під час підготовчого судового засідання не встановлено, суттєвих порушень вимог КПК України при складанні обвинувального акту та реєстру матеріалів досудового розслідування, які б перешкоджали призначенню даного обвинувального акту до судового розгляду не виявлено, а тому суд дійшов висновку про необхідність призначення судового розгляду на підставі обвинувального акту у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286-1 КК України.

В силу вимог ч. 5 ст. 314 КПК України суд дійшов до висновку про недоцільність складання досудової доповіді органом пробації.

Судове засідання у даному кримінальному провадженні з урахуванням принципу гласності та відкритості судового провадження необхідно проводити відкрито.

У судове засідання необхідно викликати прокурора, потерпілих, захисників, обвинуваченого.

Відповідно до ст. 315 КПК України під час підготовчого судового засідання, суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого.

З матеріалів судового провадження вбачається, що ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 27.06.2023 року ОСОБА_3 було обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою ОСОБА_3 закінчується 23.08.2023 року і розглянути вказане кримінальне провадження до закінчення вказаних строків не вбачається можливим, тому враховуючи вимоги ст. 315 КПК України, суд зобов`язаний розглянути клопортання прокурора про продовження строків запобіжного заходу.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини доцільність продовження строку тримання під вартою ґрунтується на презумпції, що з перебігом ефективного розслідування справи зменшуються ризики, які стали підставою для взяття особи під варту на початковій стадії розслідування. Кожне наступне продовження строку тримання під вартою має містити детальне обґрунтування ризиків, що залишаються та їх аналіз, як підстава для втручання в право особи на свободу. Наявність підстав для тримання особи під вартою та доцільність продовження строку тримання під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Згідно рішення Європейського суду з прав людини «Тейс проти Румунії», автоматичне продовження строків тримання під вартою суперечить Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а тому при вирішенні питання про продовження строку тримання під вартою, суд виходить не з принципу автоматичного продовження строку тримання під вартою, а з необхідності уникнення ризиків, визначених ст. 177 КПК України.

Клопотання прокурора про продовження обвинуваченому ОСОБА_3 строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою обґрунтоване та підлягає задоволенню оскільки на даний час ризики та обставини, передбачені п. п. 1, 3, 4 ч. 1 ст. 177 КПК України, які були підставою для застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо обвинуваченого не змінилися та продовжують існувати.

Будь-яких даних про зменшення чи відсутність ризиків для застосування обвинуваченому більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою, в судовому засіданні не встановлено.

У рішенні по справі «W проти Швейцарії» від 26.01.1993 року Європейський суд з прав людини зазначив, що врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що підозрюваний може ухилятись від слідства.

Враховуючи характер інкримінованого обвинуваченому кримінального правопорушення, дані про його особу, а також, що відповідно до ч. 3 ст. 95 КПК України суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показах, які він безпосередньо отримав під час судового засідання, суд дійшов висновку, що ризики та обставини, які були враховані при обранні запобіжного заходу ОСОБА_3 вигляді тримання під вартою, на сьогодні не зменшилися та продовжують існувати.

Таким чином, жоден із більш м`яких запобіжних заходів, в тому числі і домашній арешт, як про це зазначає захисник, не зможе запобігти ризикам протиправної поведінки обвинуваченого ОСОБА_3 .

Зважаючи на суспільний інтерес, який, з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи та не суперечить практиці Європейського суду з прав людини і вимогам Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, зокрема, правовим позиціям, викладеним в п. 35 рішення ЄСПЛ «Летельє проти Франції», суд вважає необхідним продовжити щодо обвинуваченого ОСОБА_3 винятковий вид запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Суд також враховує те, що будь-які дані, які б свідчили про неможливість тримання ОСОБА_3 під вартою, сторонами кримінального провадження не надавалися.

Відповідно до ч. 1 ст. 316 КПК України після завершення підготовки до судового розгляду суд постановляє ухвалу про призначення судового розгляду.

Керуючись статтями 131-132, 176-178, 182, 183, 193, 194, 196, 199, 314-316, КПК України, суд,

П О С Т А Н О В И В :

Призначити судовий розгляд на підставі обвинувального акту по кримінальному провадженню №0000478, внесеному до ЄРДР 25.06.2023 року, за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286-1 КК України у відкритому судовому засіданні в приміщенні Білоцерківського міськрайонного суду Київської області на 11 год. 00 хв. 28 серпня 2023 року.

В судове засідання викликати прокурора, потерпілих, захисників, обвинуваченого.

Кримінальне провадження розглядати одноособово.

Клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_3 задовольнити.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вигляді тримання під вартою в Державній установі «Київський СІЗО» Міністерство юстиції України продовжити на 60 днів, тобто до 15 жовтня 2023 року включно.

Ухвала в частині продовження строку запобіжного заходу може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

СуддяОСОБА_6