ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 534/1602/21 Номер провадження 11-кп/814/1908/23Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 липня 2023 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду в складі:

головуючого суддіОСОБА_2 ,
суддівОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
з секретарем з участю прокурора захисника обвинуваченогоОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Полтава в режимі відеоконференції кримінальне провадження №0000406за апеляційною скаргою прокурора Горішньоплавнівського відділу Кременчуцької окружної прокуратури ОСОБА_9 на вирок Комсомольського міського суду Полтавської області від 11квітня 2023 року,

ВСТАНОВИЛА:

Цим вироком ОСОБА_8 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець смт. Оржиця Полтавської області, мешканець АДРЕСА_1 , громадянин України, з середньою освітою, одружений, маючий неповнолітню дитину, непрацюючий, судимий, останній раз:

26 липня 2022 року вироком Комсомольського міського суду Полтавської області за ч.2 ст.15 та ч.2 ст.185, ч.2 ст.185, ст.70, ст.71 КК України на 1 рік 3 місяці позбавлення волі,

визнаний винуватим та засуджений за ч.2 ст.185 КК України на 1 рік позбавлення волі.

На підставі ч.4 ст.70 КК України призначене покарання у виді 1 року 2 місяців позбавлення волі.

Вирішене питання про речові докази.

Згідно з вироком, ОСОБА_8 визнаний винуватим у тому, що він 30 липня 2021 року близько 05 год., перебуваючи на даху прибудови до будинку АДРЕСА_2 , таємно, повторно, шляхом деформації кріплень викрав належний ПАТ «Укртелеком» кабель довжиною 25 метрів вартістю 864, 88 грн.

Кримінальне провадження розглянуте в порядку, передбаченому ч.3 ст.349 КПК України.

В апеляційній скарзі прокурор просить скасувати вирок суду першої інстанції та ухвалити новий вирок, яким засудити ОСОБА_8 за ч.2 ст.185 КК України до покарання, обраного судом, тобто на 1 рік позбавлення волі.

На підставі ч.4 ст.70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання за цим вироком, більш суворим за вироком Комсомольського міського суду Полтавської області від 26 липня 2022 року, призначити ОСОБА_8 остаточне покарання у виді 1 року 3 місяців позбавлення волі.

При цьому зазначає про неправильне застосування судом першої інстанції вимог ч.4 ст.70 КК України.

Крім того, вважає помилковою вказівку суду в мотивувальній частині вироку про те, що ОСОБА_8 «обвинувачується» у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України, оскільки він визнаний винуватий у цьому злочині.

В запереченнях на апеляційну скаргу прокурора захисник просить залишити її без задоволення.

Заслухавши доповідь судді, думку прокурора на підтримання доводів апеляційної скарги, пояснення обвинуваченого та його захисника, які покладалися на розсуд суду при вирішенні апеляційної скарги прокурора, дослідивши матеріали провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до такого.

Висновки суду про винуватість ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення за наведених у вироку обставин та кваліфікація його дій за ч.2 ст.185 КК України в апеляційній скарзі не спростовуються.

Згідно з п.4 ч.1 ст.409 КПК України підставою для скасування судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Приписами ст.413 КПК України визначені форми неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність, серед яких, зокрема, неправильне тлумачення закону, яке суперечить його точному змісту, що може проявлятися у помилках при застосуванні закону при призначенні покарання.

Відповідно до ч.1 ст.420 КПК України суд апеляційної інстанції скасовує вирок суду першої інстанції і ухвалює свій вирок у разі необхідності застосування більш суворого покарання.

Як вбачається з матеріалів провадження і ніким не оспорюється та обставина, що ОСОБА_8 до ухвалення стосовно нього вироку Комсомольського міського суду Полтавської області від 26 липня 2022 року вчинив кримінальне правопорушення, за яке засуджений оскаржуваним вироком.

Приписами ч.4 ст.70 КК України встановлено, що за правилами, передбаченими в частинах першій - третій цієї статті, призначається покарання, якщо після постановлення вироку в справі буде встановлено, що засуджений винен ще і в іншому кримінальному правопорушенні, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку. У цьому випадку в строк покарання, остаточно призначеного за сукупністю кримінальних правопорушень, зараховується покарання, відбуте повністю або частково за попереднім вироком, за правилами, передбаченими в статті 72 цього Кодексу.

Згідно з частиною 1 цієї статті Кодексу, при сукупності кримінальних правопорушень суд, призначивши покарання (основне і додаткове) за кожне кримінальне правопорушення окремо, визначає остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим або шляхом повного чи часткового складання призначених покарань.

Призначення остаточного покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим може здійснюватися щодо покарань як одного, так і різних їх видів (п.21 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання») і припускає, що суд, призначивши за окремі злочини різні за ступенем суворості покарання, одним з них (більш суворим) поглинає інше (менш суворе).

Таким чином, поглинення менш суворого покарання більш суворим означає, що остаточне покарання за сукупністю злочинів визначається судом у межах більш суворого покарання, призначеного за один із злочинів, що входить у сукупність.

Принцип повного або часткового складання покарань може застосовуватись у випадках призначення за окремі злочини, що входять до сукупності, як однакових, так і різних за видом покарань.

При частковому складанні розмір остаточного покарання в усякому разі має бути більшим за розмір кожного з покарань, призначених за окремі злочини (п.22 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання»).

Вироком Комсомольського міського суду Полтавської області від 26 липня 2022 року ОСОБА_8 засуджений за ч.2 ст.15 та ч.2 ст.185, ч.2 ст.185, ст.70, ст.71 КК України на 1 рік 3 місяці позбавлення волі.

Однак суд першої інстанції наведених вимог закону не врахував та призначив ОСОБА_8 остаточне покарання у даному провадженні на підставі ч.4 ст.70 КК України у меншому розмірі, ніж більш суворе покарання за вирокомКомсомольського міського суду Полтавської області від 26 липня 2022 року.

Крім того, суд не зазначив який із передбачених ст.70 КК України принципів він застосував при призначенні покарання за сукупністю злочинів (поглинення менш суворого покарання більш суворим або повного чи часткового складання покарань, призначених за окремі злочини).

Отже, вирок суду в частині призначення покарання підлягає скасуванню з ухваленням нового вироку в зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність.

При призначенні обвинуваченому покарання колегія суддів враховує таке.

Відповідно до ч.2 ст.65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень, а згідно з ч.2 ст.50 цього Кодексу покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених.

Призначаючи ОСОБА_8 покарання за ч.2 ст.185 КК України суд першої інстанції дотримався вимог ст.65 КК України та належним чином врахував ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного, обставини, що пом`якшують покарання та відсутність обставин, що його обтяжують.

При визначенні остаточного покарання на підставі ч.4 ст.70 КК України апеляційний суд приходить до висновку про необхідність поглинення менш суворого покарання більш суворим, врахувавши крім даних про особу винного й обставин, що пом`якшують покарання, також кількість злочинів, що входять до сукупності, форму вини й мотиви вчинення кожного з них, а також їх наслідків.

Таке покарання, на думку колегії суддів, буде достатнім та співмірним із вчиненим кримінальним правопорушенням і справедливим та правильно вплине на перевиховання обвинуваченого.

Тому доводи прокурора в цій частині апеляційної скарги є слушними.

Твердження прокурора про необхідність зазначення в мотивувальній частині вироку додаткової вказівки щодо винуватості ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого злочину є непереконливими, оскільки суд дотримався приписів п.2 ч.3 ст.374 КПК України та, з огляду на визнання особи винуватою, сформулював обвинувачення, визнане доведеним, із зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків кримінального правопорушення, форми вини і мотивів кримінального правопорушення, а також вказав частину статті закону України про кримінальну відповідальність, що передбачає відповідальність за кримінальне правопорушення, винним у вчиненні якого визнаний обвинувачений.

Отже, апеляційна скарга прокурора підлягає до часткового задоволення.

Керуючись статтями 404, 405, 407, 409 та 420 КПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу прокурора Горішньоплавнівського відділу Кременчуцької окружної прокуратури ОСОБА_9 задовольнити частково.

Вирок Комсомольського міського суду Полтавської області від 11квітня 2023 року щодо ОСОБА_8 в частині призначення покарання скасувати.

Ухвалити в цій частині новий вирок, яким засудити ОСОБА_8 за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України, на 1 (один) рік позбавлення волі.

На підставі ч.4 ст.70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання за цим вироком більш суворим за вироком Комсомольського міського суду Полтавської області від 26 липня 2022 року, призначити ОСОБА_8 остаточне покарання у виді 1 (одного) року 3 (трьох) місяців позбавлення волі.

В іншій частині вирок залишити без змін.

Вирок апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення.

Касаційна скарга на судове рішення може бути подана безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4