Провадження № 1-кп/127/953/22
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 травня 2023 року місто Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області у складі:

головуючого судді: ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання: ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000080 від 02.07.2021 за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчинені злочинів, передбачених ч. 2 ст. 190, ч. 3 ст. 190, ч. 4 ст. 190 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора: ОСОБА_4 ,

потерпілих: ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 ,

представників потерпілих: захисників: ОСОБА_17 , ОСОБА_18 ,

захисника: ОСОБА_19 ,

обвинуваченої: ОСОБА_3 ,

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Вінницького міського суду Вінницької області перебуває на розгляді кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчинені злочинів, передбачених ч. 2 ст. 190, ч. 3 ст. 190, ч. 4 ст. 190 КК України.

У ході судового провадження прокурор ОСОБА_4 заявив клопотання про продовження застосованого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченій ОСОБА_3 строком на 60 днів із визначенням суми застави у розмірі 11 425 630,40 грн.

Вказане клопотання прокурора мотивовано тим, обвинувачена ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, дії останньої свідчать про підвищену суспільну небезпеку, а тому на думку прокурора встановлені ризики передбачені ч. 1, ч. 2, ч. 3, ч. 4, ч. 5 ст. 177 КПК України.

Крім того, прокурор вважає, що розмір застави, який визначений ухвалою Вінницького апеляційного суду відповідає сумі завданих збитків, оскільки завдана потерпілим шкода не відшкодована.

Щодо клопотання сторони захисту про зменшення альтернативного запобіжного заходу - застави, заперечував.

Потерпілі ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 підтримали клопотання прокурора.

Представники потерпілих: захисники ОСОБА_17 та ОСОБА_18 підтримали клопотання прокурора.

Захисник ОСОБА_19 не заперечувала щодо продовження обвинуваченій ОСОБА_3 застосованого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, однак просила суд зменшити суму альтернативного запобіжного заходу, а саме суму застави та визначити її у розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб.

Вказане клопотання захисник ОСОБА_19 мотивувала тим, що обвинувачена ОСОБА_3 вину в інкримінованих їй злочинах визнає у повному обсязі, не заперечує фактичних обставин справи, цивільні позови потерпілих також визнає повністю, щиро кається, має намір відшкодовувати завдану потерпілим шкоду, однак не має можливості у зв`язку із перебуванням під вартою. Внесена сума застави в подальшому буде спрямована на погашення суми цивільних позовів у даному кримінальному провадженні. На даний час родиною обвинуваченої внесені грошові кошти на депозитний рахунок суду для відшкодування у подальшому цивільних позовів.

Крім того, захисник ОСОБА_19 зазначила, що ОСОБА_3 майже рік перебуває під вартою, раніше не судима, наміру переховуватись від суду не має, наміру чинити тиск на потерпілих та свідків у вказаному кримінальному провадженні не має, оскільки визнає свою вину в інкримінованих їй злочинах.

Обвинувачена ОСОБА_3 підтримала думку захисника, зазначила, що вину в інкримінованих злочинах визнає у повному обсязі, щиро кається, має намір відшкодовувати завдану потерпілим шкоду, а тому просила суд зменшити розмір застави до суми, яка була б співмірна доходу її сім`ї.

Суд вислухавши думки учасників судового провадження, дослідивши клопотання прокурора, клопотання захисника та додані до нього матеріали, матеріали кримінального провадження, приходить до наступного висновку.

Так, відповідно до ч. 3 ст. 331 КПК України за наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та надсилається уповноваженій службовій особі до місця ув`язнення

Глава 18 КПК України визначає мету та підстави застосування запобіжних заходів, роз`яснює загальні положення, визначає обставини, що враховуються при обранні, продовженні запобіжного заходу.

Відповідно до ч. 1 ст. 176 КПК України тримання під вартою є найбільш суворішим запобіжним заходом.

При вирішенні клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченій ОСОБА_3 суд враховує вимоги ст. 29 Конституції України, статті 9 Загальної Декларації прав людини, ст. 5 Конвенції «Про захист прав людини та основоположних свобод», ст. 12 КПК України, за змістом яких обмеження права особи на свободу й особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках, за встановленою процедурою, а також той факт, що взяття під варту є найбільш суворим запобіжним заходом.

Наявність підстав для залишення обвинуваченого під вартою слід розглядати у кожній справі окремо з урахуванням її особливостей (Рішення ЄСПЛ «Jecius проти Литви» заява №34578/97 від 31.07.2000).

Продовження тримання під вартою може бути виправданим заходом, але за наявності чітких ознак, що цього вимагає справжній суспільний інтерес, який не зважаючи на наявність презумпції невинуватості переважає інтереси забезпечення права на свободу.

З вказаного слідує, що рішення суду про продовження строку тримання під вартою буде обґрунтованим не лише, якщо воно відповідає вимогам КПК України, але й постановлено з урахуванням положень Конвенції та рішень Європейського суду.

При вирішенні клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченій ОСОБА_3 суд враховує вимоги ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме те, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від суду, незаконно впливати на потерпілого, свідків у цьому кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою злочину, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений, може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

Крім того, при вирішенні клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченій ОСОБА_3 суд, крім наявності ризиків зазначених у ч. 1 ст. 177 КПК України на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити у сукупності всі обставини у тому числі зазначені у ч. 1 ст. 178 КПК України.

Судом встановлено, що прокурором неодноразово подавалось клопотання про продовження ОСОБА_3 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Разом із тим, із вказаних клопотань вбачається, що основна підстава для тримання під вартою обвинуваченої є тяжкість вчинених нею злочинів та розмір завданої шкоди.

Разом з тим, суд вважає, що клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою обвинуваченій ОСОБА_3 підлягає задоволенню, оскільки остання обвинувачується у вчинені ряду тяжких та особливо тяжких злочинів, до затримання не працювала та не мала офіційного джерела доходу.

Суд вважає, що прокурором доведені ризики передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

Дослідивши матеріали кримінального провадження та вислухавши думки учасників судового провадження, суд приходить до висновку, що обраний обвинуваченій ОСОБА_3 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою необхідно продовжити, оскільки будь-яких даних про зменшення чи відсутність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, які існували на момент застосування відносно обвинуваченої ОСОБА_3 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, відповідно до ухвали суду не перестали існувати та не зменшились, а тому підстав для застосування відносно обвинуваченої ОСОБА_3 більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, у судовому засіданні встановлено не було.

При цьому, судом враховано вимоги ст. 5 Конвенції «Про захист прав людини та основоположних свобод», фактичні обставини справи, особу обвинуваченої ОСОБА_3 та характер висунутого обвинувачення, тяжкість покарання у їх взаємозв`язку з можливими ризиками по справі, а тому суд не вбачає ґрунтовних підстав для можливості застосування іншого запобіжного заходу, альтернативного триманню під вартою, як такого, що недостатній для запобіганню ризиків та забезпеченню виконання обвинуваченою покладених на неї процесуальних обов`язків.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою та продовження строку тримання під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин.

Враховуючи викладене, суд вважає за доцільне клопотання прокурора задовольнити та продовжити застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою обвинуваченій ОСОБА_3 на 60 днів.

Поряд з тим, розглядаючи клопотання захисника ОСОБА_19 та обвинуваченої ОСОБА_3 про визначення розміру застави суд виходить із наступного.

Так, в рамках вказаного кримінального провадження, ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 21.07.2022 відносно обвинуваченої ОСОБА_3 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на 60 днів, одночасно визначено суму застави в розмірі 780 000 грн. В подальшому, ухвалою Вінницького апеляційного суду від 03.08.2022 ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 21.07.2022 було скасовано та застосовано відносно обвинуваченої ОСОБА_3 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів та одночасно визначено суму застави в розмірі 10 524 429,05 грн.

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 16.09.2022 продовжено обвинуваченій ОСОБА_3 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, одночасно розмір попередньої застави залишено в тому ж розмірі та на тих же підставах.

В подальшому, ухвалами Вінницького міського суду Вінницької області від 10.11.2022, від 14.12.2022, від 08.02.2023 та від 31.03.2023 продовжено обвинуваченій ОСОБА_3 застосований запобіжний захід виключно у вигляді тримання під вартою.

Таким чином, станом на день проведення підготовчого судового засідання та судового розгляду, відносно обвинуваченої ОСОБА_3 діє запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення суми застави.

Згідно ч. 3 ст. 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених ч. 4 цієї статті.

В ухвалі слідчого судді, суду зазначаються, які обов`язки з передбачених ст. 194 КПК України будуть покладені на підозрюваного, обвинуваченого у разі внесення застави, наслідки їх невиконання, обґрунтовується обраний розмір застави, а також можливість її застосування.

Відповідно до ч. 3 ст. 182 КПК України при застосуванні запобіжного заходу у вигляді застави підозрюваному, обвинуваченому роз`яснюються його обов`язки і наслідки їх невиконання, а заставодавцю - у вчиненні якого кримінального правопорушення підозрюється чи обвинувачується особа, передбачене законом покарання за його вчинення, обов`язки із забезпечення належної поведінки підозрюваного, обвинуваченого та його явки за викликом, а також наслідки невиконання цих обов`язків. У разі внесення застави згідно з ухвалою слідчого судді, суду щодо особи, стосовно якої раніше було обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, передбачені цією частиною роз`яснення здійснюються уповноваженою службовою особою місця ув`язнення.

Вказані норми закону вказують на те, що суд при продовжені запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави достатньої для забезпечення виконання обвинуваченим обов`язків.

Частиною 4 ст. 182 КПК України передбачено, що розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Згідно п. 3 ч. 5 ст. 182 КПК України розмір застави визначається у таких межах, зокрема щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчинені особливо тяжкого злочину - від вісімдесяти до трьохсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо неправомірним для нього. Відповідно до рішень Європейського суду з прав людини сума застави повинна бути належним чином обґрунтована в рішенні суду, а також повинно бути враховано наявність грошових засобів у обвинуваченого.

У той же час слід не допускати встановлення такого розміру застави, що є завідомо непомірним для цієї особи. Та призводить до неможливості виконання застави.

Таким чином, з одного боку, розмір застави повинен бути таким, щоб загроза її втрати утримувала б обвинуваченого від намірів та спроб порушити покладені на нього обов`язки, а з іншого не має бути таким, щоб через очевидну неможливість виконання умов цього запобіжного заходу це фактично призвело б до подальшого ув`язнення, яке в останньому випадку перетворилося б на безальтернативне.

Суд звертає увагу на те, що положення КПК України та практика ЄСПЛ орієнтують на такі критерії, які слід враховувати при визначенні розміру застави: обставини кримінального правопорушення; особливий характер справи; майновий стан обвинуваченого; його сімейний стан; даних про особу обвинуваченого; встановлені ризики передбачені ст. 177 КПК України; помірність обраного розміру застави та можливість її виконання, а також за певних обставин шкода, завдана кримінальним правопорушенням.

Таким чином, при визначенні розміру застави, суд враховує те, що обвинувачена ОСОБА_3 , раніше не судима, вину у вчиненні інкримінованих їй злочинах визнає у повному обсязі, не працююча, не судима, її матеріальний стан та стан її родини те, що її батько служить у Збройних Силах України, а мати працює оператором, що вказує на те, що сплатити раніше визначений розмір застави останні не спроможні.

З урахуванням вказаного та те, що на момент розгляду вказаного клопотання, відносно обвинуваченої ОСОБА_3 діє запобіжний захід виключно у вигляді тримання під вартою, суд приходить до висновку про доцільність одночасно із продовження строку тримання під вартою обвинуваченої ОСОБА_3 визначити суму застави, передбаченої п. 3 ч. 5 ст. 182 КПК України, а саме в розмірі ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, оскільки саме вказаний розмір є помірним для майнового та сімейного стану обвинуваченої і буде достатньою мірою гарантувати виконання обвинуваченою покладених на неї обов`язків.

Вказані висновки суду узгоджуються із рішенням Європейського суду з прав людини «Істоміна проти України», де зазначено, що застава має на меті не забезпечення відшкодування шкоди, завданої у справі, а передусім - забезпечення явки особи на судове засідання. Розмір застави повинен оцінюватись залежно від особи, про яку йде мова, із урахуванням її матеріального стану та інших релевантних критеріїв, що свідчить на користь чи проти особи до суду.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Мангурас проти Іспанії» вказано, що органи влади повинні приділити визначенню суми застави стільки ж уваги, скільки і вирішенню питання про необхідність подальшого тримання обвинуваченого під вартою.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 177, 178, 182, 331, 370, 372 КПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора ОСОБА_4 про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченій ОСОБА_3 - задовольнити частково.

Продовжити ОСОБА_3 застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів до 12.07.2023 включно.

Клопотання захисника ОСОБА_19 та обвинуваченої ОСОБА_3 щодо визначення суми застави - задовольнити частково.

Визначити обвинуваченій ОСОБА_3 заставу в розмірі 100 (ста) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 268 400 (двісті шістдесят вісім тисяч чотириста) грн., які необхідно внести на спеціальний рахунок, визначений у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Обвинувачений або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою протягом дії ухвали, тобто 60 днів.

Відповідно до ч. 5 ст. 194 КПК України покласти на обвинувачену ОСОБА_3 у разі внесення застави, наступні обов`язки:

?прибувати за кожною вимогою до суду;

?не відлучатись із населеного пункту в якому проживає, без дозволу суду;

?повідомляти суд про зміну місця проживання;

?утримуватись від спілкування зі свідками, потерпілими у даному кримінальному провадженні;

?здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Термін дії обов`язків покладених судом, у разі внесення застави визначити на час дії ухвали суду.

Ухвала може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення в частині продовження строку тримання під вартою.

Подання апеляційної скарги на ухвалу суду не зупиняє її виконання.

Копію ухвали суду вручити прокурору та направити начальнику Державної установи «Вінницька установа виконання покарань (№ 1)» для виконання та вручення обвинуваченій ОСОБА_3 .

Суддя: