Справа № 444/826/16-к
Провадження № 1-кп/452/107/2023
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 червня 2023 року м.Самбір

Самбірський міськрайонний суд Львівської області

у складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 ,

секретаря ОСОБА_4 ,

з участю прокурора ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

його захисника адвоката ОСОБА_7 ,

потерпілого ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Самборі Львівської області кримінальне провадження №0000083 про обвинувачення

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Львова, жителя АДРЕСА_1 , непрацюючого, із середньою спеціальною освітою, одруженого, несудимого, -

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України,

встановив:

ОСОБА_6 25 січня 2016 року о 19 год. 50 хв. у приміщенні коридору житлового будинку ОСОБА_8 , розташованого по АДРЕСА_1 , під час бійки, яка виникла між ним та невстановленою особою на ім`я ОСОБА_9 , з одного боку, і ОСОБА_8 , з другого боку, умисно наніс ОСОБА_8 удари руками та ногами у різні частини тіла, спричинивши струс головного мозку, синець на повіках лівого ока та два синці на зовнішній поверхні лівого стегна, які відносяться до легкого тілесного ушкодження з короткочасним розладом здоров`я, тобто заподіяв потерпілому умисне легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я, чим вчинив злочин, передбачений ч. 2 ст. 125 КК України.

Під час судового розгляду обвинувачений ОСОБА_6 винуватим себе визнав частково та показав, що 25 січня 2016 року у нього вдома перебував його знайомий ОСОБА_10 , котрий мав намір встановити в себе вдома камін. Він порадив йому звернутися до ОСОБА_8 , так як той раніше надавав йому таку послугу. ОСОБА_11 зателефонував до ОСОБА_8 і домовився про зустріч у нього вдома, на що ОСОБА_8 погодився. Приблизно через пів години він та ОСОБА_11 автомобілем ОСОБА_12 , яким керував його товариш, приїхали до будинку ОСОБА_8 . Вийшли з автомобіля і направилися до будинку. Коли підходили до будинку, то зустріли ОСОБА_13 , з котрим він привітався і той пішов з подвір`я. Двері в будинок були відчинені, а тому вони зайшли та почали розмову з ОСОБА_8 . Проте, потерпілий зразу накинувся на них, звинувачуючи, чому прийшли. Схватив його за виворіт, наніс удар кулаком в груди і між ними почалася бійка, але їх розірвав ОСОБА_10 . Син потерпілого, ОСОБА_14 намагався зайти до них через двері, але ті були прикриті ними, коли вони шарпались. У ході бійки він, ОСОБА_6 , наніс ОСОБА_8 всього два удари руками. ОСОБА_11 також наносив удари ОСОБА_8 . В цей час син ОСОБА_8 відкрив двері, але в коридор не заходив, а кудись пішов. ОСОБА_8 вирвався від них і побіг на другий поверх, а він та ОСОБА_11 вийшли з будинку, сіли в автомобіль і поїхали. Жодних речей з будинку ОСОБА_8 він не брав і вимоги заволодіти його майном не висловлював.

Ствердив, що раніше між ними були дружні відносини. Він часто бував вдома у потерпілого.

Просить його суворо не карати.

Незважаючи на те, що ОСОБА_6 частково визнав свою вину у заподіянні ОСОБА_8 умисного легкого тілесного ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я, його винуватість підтверджується такими доказами.

Заявою ОСОБА_8 про те, що він просить притягнути до відповідальності ОСОБА_6 , котрий 25.01.2016 р., приблизно о 19 год. 50 хв. наніс йому тілесні ушкодження (том. 1 а.с. 178).

Показаннями потерпілого ОСОБА_8 , з яких убачається, що 25.01.2016 року, близько 19 год. 50 хв., до нього зайшов ОСОБА_6 з іще однією особою. В ході розмови між ними зав`язалася бійка. Його побили. Припускав, що забрали ноутбук, хоча вимоги передати будь яке майно ніхто з них не висловлював. На той час у своєму житловому будинку він проводив ремонт, а тому деякі речі поскладав в коробки, в одній з яких згодом виявив ноутбук. Деякі деталі від нього були відсутні.

Звідки і хто саме викрав у нього ноутбук, сказати не може, так як не бачив.

Показав, що ОСОБА_6 заподіяв йому легкі тілесні ушкодження з короткочасним розладом здоров`я, а тому не прощає йому і просить притягнути його до кримінальної відповідальності. Причиною конфлікту між ними вважає скоєння обвинуваченим ДТП, із за чого між ними виникли неприязні відносини.

На даний час до обвинуваченого з приводу заподіяння йому легких тілесних ушкоджень з короткочасним розладом здоров`я має претензії, від обвинувачення не відмовляється.

Показаннями свідка ОСОБА_15 про те, що 25 січня 2016 року він був вдома в

с. Малехів і знаходився в приміщенні спальні на першому поверсі, а його батько з ОСОБА_13 проводили ремонт на другому поверсі будинку. Приблизно о 19 год. 30 хв. він почув як батько спускався сходами і розмовляв по телефону та відкривав вхідні двері, а також пролунав сильний батьків крик. Вибіг з кімнати і пішов на другий поверх. Вони всі троє, залишились на першому поверсі. Через скло дверей побачив, як у приміщенні коридору хтось вдарив батька. У батька була розбита голова. Двері йому прикрили і зайти в коридор він не міг.

Після чого батько вибіг на горище.

Бачив, що перед від`їздом додому на вулиці ОСОБА_11 тримав в руках лом.

Згодом батько сповістив, що вони забрали ноутбук, хоча він сам не бачив, як і хто виносив цей ноутбук

Письмовими показаннями свідка ОСОБА_13 , з яких убачається, що він бачив, як до будинку ОСОБА_16 йдуть дві особи. На вулиці впізнав ОСОБА_6 , з яким привітався. Жодних предметів в їхніх руках він не бачив.

Проведеним слідчим експериментом з участю ОСОБА_8 від 27. 01. 2016 року, з якого убачається, що 25 січня 2016 року на мобільний телефон зателефонувала незнайома йому особа, назвавшись на ім`я ОСОБА_9 , і заявила, що зараз до нього прийде. Він, ОСОБА_16 , подумав, що це телефонував його двоюрідний брат ОСОБА_9 . Приблизно, о 19 год. 50 хв. хтось загримав у вхідні двері і він відчинив їх та побачив перед собою двох незнайомих йому осіб, котрі відразу почали наносити йому удари у різні частини тіла, один з них вдарив його металевою трубою в голову, та заштовхали його у коридор. Там він впізнав, що це був ОСОБА_6 та ОСОБА_11 , котрий продовжував наносити йому удари трубоподібним предметом, а ОСОБА_6 наносив удари руками, в основному в голову. Він став звати на допомогу свого сина ОСОБА_17 і той привідкрив двері у коридор, але ОСОБА_6 не дав йому змоги зайти у коридор. Тоді він відштовхнув ОСОБА_6 і ОСОБА_12 та вибіг на горище, захопивши за собою драбину. Через деякий час спустився на перший поверх, де ні ОСОБА_6 , ні ОСОБА_12 вже не було (т. 1 а.с. 203 207).

Наступним протоколом слідчого експерименту з потерпілим ОСОБА_8 та додатком до нього від 25.03.2016 р., під час якого потерпілий зазначив, що віднайшов ноутбук в одному з ящиків з одягом та такий розташовувався практично зверху ящика під декількома футболками. з цього слідує, що розташування ноутбука посеред одягу унеможливлює виникнення таких механічних пошкоджень, про які вказано вище, навіть при моделюванні ситуації, за якої ноутбук було туди кинуто (том. 1 а.с. 234-238).

Протоколами проведення слідчого експерименту зі свідком ОСОБА_15 від 27.01.2016 р. з додатками до нього, з яких убачається, що він бачив через матове скло дверей коридору як рухаються образи людей. (том. 1 а.с. 208 2011, 239-242).

Протоколом проведення слідчого експерименту з участю ОСОБА_6 від 18.04.2016 р. з додатками до нього, з якого убачається, що він разом із ОСОБА_18 , на авто чорного кольору приїхали до будинку потерпілого. Після чого увійшли до будинку через незачинені двері, де зустріли потерпілого, який виглядав роздратованим та запитав чому вони так пізно прийшли, що підтверджує версію потерпілого про те, що він помилково вважав, буцім то йому телефонував двоюрідний брат ОСОБА_9 , на що ОСОБА_6 відповів, що вони тільки-що домовлялися про зустріч з питань ремонту п`єца ОСОБА_12 , незважаючи на це потерпілий штовхнув ОСОБА_6 у груди руками, у зв`язку з чим між ними виникла шарпанина та вони тримали одне одного руками, на що ОСОБА_11 також втрутився у цю шарпанину та почав шарпати ОСОБА_8 . Через деякий час потерпілий вибіг з коридору, а обвинувачений уразрм із ОСОБА_11 пішли до авто та поїхали додому (том. 1 а.с. 248-251).

Протоколом огляду місця події від 25.01.2016, з якого відомо, що під час огляду території та будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , у приміщенні ванни виявлено рушник, що містить сліди рідини бурого кольору, який вилучено (том. 1 а. с. 179-189).

Із висновку експерта № 242/2016-ім видно, що при огляді рушника зі слідом рідини бурого кольору знайдена кров людини, яка може походити за рахунок крові будь-якої особи з групою крові В з ізогемаглютиніном анти-А, в тому числі, і від потерпілого ОСОБА_8 (том 2 а.с. 1-4).

Згідно висновку судово-медичної експертизи від 26 01.2016 № 31/2016 убачається, що у ОСОБА_8 були наступні тілесні ушкодження: струс головного мозку, дві рани тім`яної та потиличної ділянок голови зліва, синець на повіках лівого ока, два синці на зовнішній поверхні лівого стегна, які утворилися від дії тупих твердих предметів з обмеженою поверхнею, могли бути причинені 25.01.2016 року від ударів тупими предметами, не характерні для вільного одноразового падіння на площину з висоти власного зросту та відносяться: струс головного мозку - до легкого тілесного ушкодження з короткочасним розладом здоров`я, а рани, синці - до легкого тілесного ушкодження (том. 1 а.с. 191-192).

Протоколом огляду предмету та додатком до нього від 21.03.2016 року, зі змісту якого убачається, що ноутбук марки «Apple», сірого кольору, прямокутної форми, загальними розмірами 35х27 см, шириною 2,5 см, спереду на передній панелі зображено малюнок яблука білого кольору, праворуч від якого видно невелику увігнутість, ззаду (знизу)відсутня батарея до вказаного ноутбука, а в прийомі до батареї містяться serial W874328XXAH, internet id: 001В63АС2СFА, а також надписи латинськими літерами. При відкритті ноутбука наявний екран діагоналлю 40 см, під яким міститься надпис MacBooK Pro, клавіші з латинськими літерами, цифрами. Ноутбук закривається на защіпку. Верхній шар корпусу зроблений по типу металу (том. 1 а.с. 232-233).

Висновком судової експертизи комп`ютерної техніки №1701 від 13.04.2016 р., з якої убачається, що представлений на дослідження ноутбук марки «Apple MacBooK Pro» моделі А1226 серійний номер W874328XXAH знаходиться у несправному стані. Несправність полягає у механічному пошкодженні матриці дисплея, обірваному шлейфі до системної плати, відсутності акумуляторної батареї та адаптеру живлення (том. 1 а.с. 244-245).

Протоколом пред`явлення особи для впізнання та фотознімками до нього від 09.02.2016 р., з якого убачається, що ОСОБА_8 впізнав ОСОБА_12 , який 25 січня 2016 року разом з ОСОБА_19 вчинив на нього розбійний напад (том. 1 а.с. 226-229).

Аналізуючи всі зібрані та перевірені в судовому засіданні докази, суд не враховує показання обвинуваченого ОСОБА_6 про відсутність у нього умислу на спричинення ОСОБА_8 тілесних ушкоджень та заперечення ним нанесення ударів в голову потерпілого, так як спростовуються сукупністю наведених доказів, зокрема, показаннями потерпілого ОСОБА_20 , свідка ОСОБА_15 , протоколами слідчих дій і вважає, що ці показання обвинуваченого дані з метою уникнути відповідальності.

ОСОБА_6 висунуте обвинувачення у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України, а саме, він обвинувачується у тому, що 25 січня 2016 року, приблизно о 19 год. 50 хв. за попередньою змовою в групі з невстановленою особою на ім`я ОСОБА_9 через відчинені вхідні двері, проникли в житловий будинок ОСОБА_8 , що розташований по АДРЕСА_1 , де застосувавши до ОСОБА_8 фізичне насильство, яке є небезпечним для здоров`я, що виражалося у нанесенні в голову та інші частини тіла ОСОБА_8 множинних ударів руками і ногами ОСОБА_6 та металевим предметом схожим на «фомку» невстановленою особою на ім`я ОСОБА_9 , в результаті чого потерпілому заподіянні множинні тілесні ушкодження, після чого ОСОБА_6 та невстановлена особа на ім`я ОСОБА_9 відкрито заволоділи майном потерпілого ОСОБА_8 , а саме ноутбуком марки «Apple», вартістю 12 750 грн., та зникли з місця події на автомобілі, тобто вчинив напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із насильством, небезпечним для життя та здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбій), вчинений за попередньою змовою групою осіб, поєднаний з проникненням в житло.

Однак, дане обвинувачення є необгрунованим, так як воно не доведено під час судового розгляду, виходячи з такого.

Статтею 8 Конституції України гарантовано, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Положення статтей 62 та 129 Конституції України, ст. 17 КПК України визначають, що особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.

Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом.

Основними засадами судочинства є, зокрема: рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом; забезпечення доведеності вини; змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ст. 91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню:

1) подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення);

2) винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення;

3) вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також розмір процесуальних витрат;

4) обставини, які впливають на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, характеризують особу обвинуваченого, обтяжують чи пом`якшують покарання, які виключають кримінальну відповідальність або є підставою закриття кримінального провадження;

5) обставини, що є підставою для звільнення від кримінальної відповідальності або покарання;

Доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження.

За правилами ч. 1 ст. 92 КПК України обов`язок доказування обставин, передбачених статтею 91 цього Кодексу, за винятком випадків, передбачених частиною другою цієї статті, покладається на слідчого, прокурора та, в установлених цим Кодексом випадках, - на потерпілого.

В обґрунтування висунутого ОСОБА_6 обвинувачення стороною обвинувачення надано такі докази.

Показання потерпілого ОСОБА_8 про те, що ОСОБА_6 та ОСОБА_11 раптово напали на нього, побили його та під час відходу з будинку заволоділи його ноутбуком.

Показаннями свідка ОСОБА_15 про те, що ОСОБА_6 та ОСОБА_11 раптово напали на його батька, хоча він не був свідком початку конфлікту між ними, а також про те, що ОСОБА_6 після побиття його батька перед тим як вийти з будинку, зайшов у приміщення кухні і зі стола відкрито викрав ноутбук, який був у робочому стані, так як батько у цей день працював на ньому, та зарядний пристрій до ноутбука.

Однак зазначені показання суперечать доказам, які зібрані у даному кримінальному провадженні.

Так, із протоколу проведення слідчого експерименту від 25 березня 2016 року за участю потерпілого ОСОБА_8 убачається, що він розповів та показав як він 8 березня 2016 року, точної години він не пам`ятає, в своєму будинку, розташованому за адресою: АДРЕСА_2 , вирішив перенести свої речі, які знаходилися в коробках в кімнаті, яка є прохідною між першим та другим поверхом, та в одному з ящиків поміж літнього одягу, які він привіз з Канади і ці речі не були першої необхідності, виявив свій ноутбук «Apple», який вважав викраденим ОСОБА_6 . Про виявлення ноутбука він раніше не заявив у правоохоронні органи, так як був зайнятий ремонтом і не міг виїхати з будинку (том 1 а. с. 234-238).

Із протоколу огляду предметів від 21 березня 2016 року відомо, що під час огляду предмета, який добровільно надав потерпілиий ОСОБА_8 , а саме одного ноутбука марки «Apple» , сірого кольору, прямокутної форми встановлено, що ззаду (знизу) відсутня батарея до вказаного ноутбука (том 1 а.с. 232).

Із висновку судової експертизи комп`ютерної техніки та програмних продуктів по кримінальному провадженні № 0000083 від 13 квітня 2016 року відомо, що представлений на дослідження ноутбук «Apple МасВоок Pro» моделі А 1226 серійний № W874328XXXAH знаходиться у несправному стані. Несправність полягає у механічному пошкодженні матриці дисплея, обірваному шлейфі до системної плати, відсутності акумуляторної батареї та адаптера живлення (том. 1 а.с. 244).

Суд вважає, що шляхом проведення експертного дослідження не встановлювався рік випуску даного ноутбука. Експерту для встановлення його технічної справності не надано для дослідження батарею та шнур, які взагалі не вилучалися.

Крім того, доказів про те, ким викрадався даний ноутбук, хто його забирав, стороною обвинувачення не представлено, а відтак встановлення його технічної справності експертним шляхом не служило б належним та допустимим доказом для підтвердження вини обвинуваченого ОСОБА_6 до інкримінованого йому кримінального правопорушення, ураховуючи ту обставину, що сам потерпілий віднайшов цей ноутбук в одній з коробок, куди він складав перед проведенням ремонту речі, і на ньому (ноутбуці) не виявлено відпечатків слідів пальців рук, як і слідів підошви в житловому будинку ОСОБА_8 , що підтверджується висновком есперта № 886 та № 885 від 21.03.2016 року

Потерпілий ОСОБА_8 під час написання заяви про вчинення злочину зазначив, що у нього викрали ноутбук марки «МАК» (том. 1 а.с 178).

Проте, в судовому засіданні він показав, що не бачив, хто викрадав ноутбук.

А його син, ОСОБА_15 ,, про викрадення цього технічного пристрою взнав зі слів батька.

Під час проведення слідчого експерименту потерпілий ОСОБА_8 показав, що ноутбук знаходився на кріслі в приміщенні кухні (т. 1 а.с. 207), а свідок ОСОБА_15 показав, що ОСОБА_6 викрав ноутбук зі стола і вийшов з ним з будинку.

Як убачається з протоколів обшуку від 19 01.2016 року, проведеного по АДРЕСА_3 та від 29 01.2016 року, проведеного у АДРЕСА_4 , не знайдено речей чи предметів, що були викрадені з будинку ОСОБА_8 25.01.2016 року (т.1 а.с 212 215, 216 219, 220 - 224).

Також судом ураховується те, що з потерпілим ОСОБА_8 особа на ім`я ОСОБА_9 попередньо домовилися про зустріч і ОСОБА_6 та ОСОБА_21 відкрито йшли до будинку ОСОБА_8 , навіть після того як на подвір`ї їх зустрів ОСОБА_13 , котрий не бачив у них предмета подібного на «фомку».

Постановою прокурора Червоноградської місцевої прокуратури Львівської області про виділення матеріалів досудового розслідування від 20 квітня 2016 року, згідно якої убачається, що матеріали досудового розслідування №0000083 щодо особи на ім`я « ОСОБА_9 », яка 25.01.2016 року умисно вчинила напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із застосуванням насильства, небезпечного для життя та здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбій), вчинений за попередньою змовою групою осіб, поєднаний з проникненням у житло, видалено у окреме провадження та зареєстровано в Єдиному реєстрі досудових розслідувань за №0000622 (т. 4, а.с. 114-116).

Отже, суд не враховує показання потерпілого ОСОБА_8 та свідка ОСОБА_15 про те, що 25 січня 2016 року вчинили напад на ОСОБА_8 та про те, що в ході цього нападу із приміщення кухні було викрадено його ноутбук марки «Apple».

У п. 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 6 листопада 2009 року № 10 «Про судову практику у справах про злочини проти власності» роз`яснено, що розбій як злочин проти власності (стаття 187 КК) - це напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із насильством, небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, або з погрозою застосування такого насильства.

Під нападом за статтею 187 КК слід розуміти умисні дії, спрямовані на негайне вилучення чужого майна шляхом застосування фізичного або психічного насильства, зазначеного в частині першій цієї статті.

Ураховуючи наведене, суд дійшов висновку про відсутність в діях ОСОБА_6 злочину, передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України із-за відсутності об`єктивної та суб`єктивної сторони цього злочину.

Згідно ст. 337 КПК України судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, крім випадків, передбачених цією статтею.

Під час судового розгляду прокурор може змінити обвинувачення, висунути додаткове обвинувачення, відмовитися від підтримання державного обвинувачення, розпочати провадження щодо юридичної особи.

З метою ухвалення справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод суд має право вийти за межі висунутого обвинувачення, зазначеного в обвинувальному акті, лише в частині зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення, якщо це покращує становище особи, стосовно якої здійснюється кримінальне провадження.

Так як під час судового розгляду встановлено, ОСОБА_6 заподіяв ОСОБА_8 умисне легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я, то є підстави для зміни обвинувачення, висунутого ОСОБА_6 , на обвинувачення у вчиненні тобто злочину, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, що покращує становище особи, стосовно якої здійснюється кримінальне провадження.

Від обвинувачення ОСОБА_6 потерпілий не відмовився, а, отже, підтримав його, хоча і показав, що претензій до винного не має.

При призначенні покарання суд врахував ступінь тяжкості вчиненого ОСОБА_6 злочину та особу винного.

ОСОБА_6 вчинив злочин невеликої тяжкості.

До кримінальної відповідальності він притягається вперше, позитивно характеризується, що убачається як із характеристики, так і підписних листів.

Ураховуючи наведене, суд дійшов висновку про призначення ОСОБА_6 покарання у виді штрафу, яке є необхідне і достатнє для його виправлення та попередження нових злочинів.

Беручи до уваги, що згідно зі ст. 12 КК України кримінальне провадження, передбачене ч. 2 ст. 125 КК України відноситься до кримінального проступку, ОСОБА_19 слід звільнити від кримінальної відповідальності з урахуванням ст. 49 КК України.

Цивільний позов не заявлено.

Процесуальні витрати по справі за проведення експертиз №886 від 21.03.2016 року, №885 від 21.03.2016 року та №1701 від 13.04.2016 року, на загальну суму 7574,40 грн., слід стягнути з ОСОБА_6 в користь держави.

З речовими доказами по справі слід поступити відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

Керуючись ст.ст. 369-371, 373-374 КПК України, суд

у х в а л и в:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Львова, жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, раніше не судимого, визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення (кримінального проступку), передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, та призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі п`ятдесят неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно ч. 5 ст. 74 КК України звільнити ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Львова, жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, раніше несудимого від призначеного покарання у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності на підставі п. 2 ч. 1 ст.49 КК України.

Запобіжний захід відносно обвинуваченого ОСОБА_6 не обирався.

Стягнути з ОСОБА_6 в користь держави процесуальні витрати за проведення судових експертиз, а саме:

-судово дактилоскопічної експертизи №886 від 21.03.2016 року в сумі 3082,80 грн.;

-судово трасологічної експертизи №885 від 21.03.2016 року в сумі 3963,60 грн.;

-судової комп`ютерно технічної експертизи №1701 від 13.04.2016 року в сумі 528,60 грн., а всього на загальну суму 7574 (сім тисяч п`ятсот сімдесят чотири) грн. 40 коп.

Речовий доказ, який у відповідності до постанови слідчого Жовківського ВП Кам`янко - Бузького ВП ГУ Національної поліції у Львівській області від 15.04.2016 року визнаний речовим доказом, а саме: ноутбук марки «Apple» сірого кольору, який зберігається при матеріалах кримінального провадження, повернути ОСОБА_8 .

На вирок суду може бути подана апеляційна скарга до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів із дня його проголошення.

Копію вироку негайно вручити обвинуваченому та прокурору.

Головуючий суддя

Судді