Справа № 192/1531/23
Провадження № 1-в/192/180/23
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 вересня 2023 року Солонянський районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт Солоне Солонянського району Дніпропетровської області в режимі відеоконференції клопотання засудженого

ОСОБА_3 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Дніпродзержинськ Дніпропетровської області, на даний час відбуває покарання в Державній установі «Солонянська виправна колонія (№21)», засудженого вироком Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 27 жовтня 2021 року за ч. 2 ст. 186 КК України до 4 років позбавлення волі.

про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання

за участю учасників провадження:

прокурора ОСОБА_4 ,

представника ДУ «СВК (№21)» ОСОБА_5

засудженого (в режимі відеоконференції) ОСОБА_3 ,

Початок строку: 31.03.2020 року

Кінець строку: 31.03.2024 року

В С Т А Н О В И В:

Засуджений ОСОБА_3 звернувся до суду з клопотанням про його умовно-дострокове звільнення на підставі того, що він працевлаштований та має заохочення, не має стягнень. Вважає, що своєю поведінкою довів своє виправлення. У судовому засіданні клопотання підтримав, просив його задовольнити. Вважає, що на свободі він буде корисним для суспільства.

Представник адміністрації Державної установи «Солонянська виправна колонія № 21» та прокурор в судовому засіданні проти задоволення клопотання заперечували, оскільки вважали, що засуджений не довів своє виправлення.

Суд, вислухавши засудженого, представника адміністрації Державної установи «Солонянська виправна колонія № 21», прокурора, дослідивши матеріали справи, вивчивши матеріали особової справи засудженого вважає, що клопотання не підлягає задоволенню у зв`язку з наступним.

Відповідно до ст. 81 КК України до осіб, які відбувають покарання, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, якщо засуджений сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення, тобто умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому суд ретельно з`ясовує ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засудженого, а також його наміри щодо прилучення до суспільно-корисної праці.

Висновок про можливість застосування умовно-дострокового звільнення засудженого повинен ґрунтуватися на аналізі даних про його поведінку за весь час відбуття покарання, в тому числі й даних, що характеризують ступінь тяжкості вчиненого злочину і особу засудженого в цілому. При цьому основним, вирішальним є не факт відбуття певної частини покарання, а виправлення засудженого.

Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання є заохочувальною нормою кримінального та кримінально-виконавчого законодавства, оскільки має на меті стимулювання засуджених до чіткого виконання правил внутрішнього розпорядку, дотримання вимог режиму відбування покарання, прагнення до продуктивної праці, відшкодування матеріальних збитків, нанесених злочином, каяття у скоєному злочині.

Доцільність умовно-дострокового звільнення визначається тим, що засуджений за певний час перебування у місцях позбавлення волі виправився, змінив поведінку, з огляду на що відсутня необхідність повного відбування призначеного судом строку покарання.

Як встановлено в судовому засіданні, засуджений ОСОБА_3 в установах виконання покарань за останньою судимістю знаходиться з 01 квітня 2020 року.

У Державній установі «Солонянська виправна колонія № 21» знаходиться з 05 січня 2023 року, на даний час відбув 2/3 строку покарання, працевлаштований на дільниці ССЦ-3 установи. До праці ставиться задовільно. Стягнень не має, має одне заохочення.

Згідно характеристики засуджений ОСОБА_3 за весь час відбування покарання характеризується задовільно. У взаємовідносинах з іншими засудженими не конфліктний. Дотримується правомірних та ввічливих взаємовідносин з персоналом. Утримує в чистоті та порядку спальне місце та приліжкову тумбочку, під наглядом адміністрації має охайний зовнішній вигляд. Не приділяє уваги необхідності дбайливого ставлення до майна установи і предметів, якими користується при виконанні дорученої роботи, здійснення за ними належного догляду, використання їх тільки за призначенням. До виконання передбачених законом вимог персоналу установи ставиться не завжди сумлінно. Приймає участь у виконанні робіт із благоустрою установи під наглядом адміністрації. Не приймає участі в організації виховних заходів, які проводяться в установі, у реалізації програм диференційованого виховного впливу, в роботі самодіяльних організацій.

21 січня 2023 року комісією установи було відмовлено ОСОБА_3 у застосуванні до нього умовно-дострокового звільнення відповідно до ст. 81 КК України, як особі, яка не стала на шлях виправлення.

З довідки про заохочення та стягнення з`ясовано, що на даний період часу ОСОБА_3 має одне заохочення у вигляді подяки, яке застосоване до нього 20 липня 2023 року за зразкову поведінку та сумлінне ставлення до праці за підсумками роботи в ІІ кварталі 2023 року. Стягнень не має.

Визначаючи ступінь поведінки засудженого за весь період відбування покарання, суд виходить з того, що сумлінна поведінка полягає у дотриманні правил внутрішнього розпорядку, беззаперечному виконанні законних вказівок і розпоряджень адміністрації органів кримінально-виконавчої системи, відсутності порушень дисципліни. Це поведінка, на яку повинні орієнтуватися інші особи, які відбувають покарання.

Згідно наявних в особовій справі характеристик, засуджений за весь період відбування покарання характеризується задовільно, що на думку свідчить про те, що він дійсно стає на шлях виправлення.

Разом з тим, згідно п. 1 ч. 1 ст. 9 КВК України, неухильно додержуватися правил поведінки, які передбачені для засуджених, є обов`язком засудженого, і виконання даного обов`язку є лише одним з критеріїв, зазначених вище, які в своїй сукупності дають підстави вважати, що засуджений довів своє виправлення.

Сумлінною поведінка у засудженого повинна бути весь час відбування покарання. Враховуючи застосування до ОСОБА_3 лише одного заохочення за весь період відбування покарання, суд вважає, що працевлаштування засудженого та отримання ним заохочення свідчить про те, що засуджений лише стає на шлях виправлення.

Згідно вироку Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 27 жовтня 2021 року ОСОБА_3 свою вину у вчиненому злочині під час судового розгляду не визнавав, у зв`язку з чим його захисник подавав апеляційну скаргу. Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 18 листопада 2022 року вирок суду був залишений без змін. Весь час судового розгляду в суді першої та апеляційної інстанції ОСОБА_3 перебував в Державній установі «Дніпровська установ виконання покарань № 4».

У судовому засіданні ОСОБА_3 пояснив, що дійсно не визнавав свою вину, оскільки не був згоден з правовою кваліфікацією через юридичну необізнаність, проте на даний час, відбуваючи покарання саме в СВК № 21 він повністю визнав свою вину. Вважає, що саме професійні дії адміністрації установи виконання покарання вплинули на зміну його поглядів на вчинений ним злочин.

Суд вважає, що з моменту висновку адміністрації установи виконання покарань про те, що ОСОБА_3 не став на шлях виправлення, поведінка засудженого не змінилася таким чином, щоб можна було зробити висновок про її сумлінність.

Крім того, ОСОБА_3 за час відбування покарання змінив свою думку про вину у вчиненому злочині, за яке зараз відбуває покарання, тобто робить належні висновки, а процес формування психічного ставлення до вчинених дій є тривалим та ще не завершеним. Тому суд вважає, що ОСОБА_3 лише стає на шлях виправлення, а застосування до нього умовно-дострокового звільнення є передчасним.

З урахуванням зазначених обставин, суд хоча і визнає позитивні зміни в поведінці засудженого, проте відбуття певної частини покарання, працевлаштування та отримання лише одного заохочення не надає безумовного права на застосування до нього умовно-дострокового звільнення від відбування покарання.

Враховуючи викладене суд, оцінивши в сукупності досліджені докази вважає, що засуджений на даний час не довів сумлінною поведінкою та ставленням до праці свого виправлення.

На підставі наведеного та керуючись ст. 81 КК України, ст.ст. 537, 539 КПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Відмовити в задоволенні клопотання ОСОБА_3 про звільнення його від відбування покарання умовно-достроково.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана до Дніпровського апеляційного суду протягом семи днів з дня її оголошення через Солонянський районний суд Дніпропетровської області, а засудженим - з моменту вручення йому її копії.

Суддя ОСОБА_1