Справа № 712/1307/23
Провадження № 1-кс/712/741/23
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

про застосування запобіжного заходу у вигляді

тримання під вартою

29 травня 2023 року м. Черкаси

Слідчий суддя Соснівського районного суду м. Черкаси ОСОБА_1 ,

за участю

секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

слідчої ОСОБА_4

підозрюваного ОСОБА_5

захисника адвоката ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду № 4 м. Черкаси клопотання слідчого СВ Черкаського районного управління поліції ГУНП в Черкаській області лейтенанта поліції ОСОБА_4 , погоджене прокурором Черкаського відділу Черкаської окружної прокуратури ОСОБА_7 , за матеріалами досудового розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР № 0001774 від 15.08.2022, за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, за підозрою

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що народився у смт Чорнобай Золотоніського району, Черкаської області, громадянина України, українця, не одруженого, з середньою освітою, такого, що тимчасово не працює, інвалідом, учасником бойових дій, депутатом не є, малолітніх дітей на утриманні не має, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою,-

В С Т А Н О В И В :

10.02.2023 до Соснівського районного суду м. Черкаси звернувся слідчий СВ Черкаського РУП ГУНП в Черкаській області лейтенант поліції ОСОБА_8 з клопотанням, погодженим прокурором Черкаського відділу Черкаської окружної прокуратури ОСОБА_7 , про надання дозволу на затримання з метою приводу ОСОБА_5 , підозрюваного у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, для участі у розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Одночасно із зазначеним клопотанням, 10.02.2023 слідчим подано клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 .

Ухвалою слідчого судді Соснівського районного суду м. Черкаси від 10.02.2023 наданий дозвіл на затримання підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з метою його приводу до суду для участі в розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Після затримання ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не пізніше як через 36 годин з часу його затримання, доставити його до суду для розгляду клопотання про обрання міри запобіжного заходу, за участю підозрюваного, захисника, слідчого та прокурора.

Виконання ухвали покладено на слідчого Черкаського районного управління поліції ГУ Національної поліції в Черкаській області лейтенанта поліції ОСОБА_4 .

Визначений строк дії ухвали протягом шести місяців з дати її постановлення, тобто до 10.08.2023 року включно, але в рамках строків досудового розслідування в кримінальному провадженні № 0001774 від 15.08.2022 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

29.05.2023 підозрюваний ОСОБА_5 доставлений до суду для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

З клопотання вбачається, що ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 15.08.2022 близько 10:00 год., перебуваючи в квартирі за адресою: АДРЕСА_2 , яка на праві власності належить ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , побачив на столі у одній із кімнат мобільний телефон марки: «Redmi A9», імеі: НОМЕР_1 , належний ОСОБА_9 та в цей час в останнього виник злочинний умисел направлений на таємне викрадення вищевказаного майна, в умовах воєнного стану.

Реалізовуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_5 15.08.2022 близько 10:00, діючи умисно та цілеспрямовано, з корисливим мотивом, з метою особистого збагачення, усвідомлюючи та бажаючи настання наслідків, а також усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, в умовах воєнного стану, який введено в дію відповідно до Указу Президента України № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 та неодноразово продовжено, - востаннє Указом Президента України №573/2022 від 12.08.2022, перебуваючи за адресою: АДРЕСА_2 , де проживає ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , побачив на столі у кімнаті мобільний телефон марки: «Redmi A9», імеі: НОМЕР_1 , вартість якого згідно висновку товарознавчої експертизи № СЕ-19/124-22/9240-ТВ від 31.08.2022, становила 2633,33 грн, з метою подальшого обернення на свою користь.

Після чого, ОСОБА_5 сховав викрадене майно та у подальшому з викраденим майном з місця вчинення кримінального правопорушення зник маючи реальну можливість розпорядитися ним на власний розсуд, чим завдав потерпілій ОСОБА_9 матеріальний збиток на суму 2 633,33 грн.

Таким чином, ОСОБА_5 , підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, таємне викрадення чужого майна (крадіжка) в умовах воєнного стану.

21.10.2022 ОСОБА_5 було повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

У ході досудового розслідування було встановлено, що ОСОБА_5 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

14.12.2022 року слідчим СВ Черкаського РУП ГУНП в Черкаській області досудове розслідування за підозрою ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, зупинено.

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , оголошено в розшук.

Враховуючи зібрані докази на даному етапі досудового розслідування, ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого злочину.

Відповідно до ч. 1 ст. 177 КПК України, з метою забезпечення виконання покладених на підозрюваного ОСОБА_5 процесуальних обов`язків, а також запобігання способам переховуватись від органу досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків у цьому ж провадженні, та вчинити інше кримінальне правопорушення, відносно нього необхідно застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Підставою застосування запобіжного заходу, за ч. 2 ст. 177 КПК України, є наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що підозрюваний може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків у цьому ж провадженні та вчинити інше кримінальне правопорушення.

Враховуючи те, що на даний час місцезнаходження підозрюваного ОСОБА_5 органом досудового розслідування та суду не встановлено, з останнім відсутній будь-який зв`язок, постійно змінює місце проживання, та враховуючи факт, що підозрюваний ОСОБА_5 до слідчого не з`являвся, в результаті чого відносно останнього застосовано привід та на даний час він переховується від органів досудового розслідування та суду.

Даний вид запобіжного заходу необхідно обрати відносно ОСОБА_5 , не виходячи з каральних міркувань, а лише з метою виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання ризикам передбачених п. 1, 2, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Прокурор в судовому засіданні клопотання підтримала, просила його задовольнити з мотивів, викладених у клопотанні, та застосувати до ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб, з можливостю внесення застави у розмірі 320 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Слідча в судовому засіданні підтримала клопотання.

Підозрюваний ОСОБА_5 у судовому засіданні заперечував проти клопотання слідчої та просив застосувати запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою, обравши домашній арешт. Додав, що він є хворою людиною, надав про це відповідний документ тимчасове посвідчення № НОМЕР_2 від 29.03.2018 року, провину визнав у повному обсязі, каявся. Також пояснив суду, що в той час коли він повинен був з`явитися до слідчого, про що його повідомили, він перебував у лікарні і не зміг повідомити про це слідчого.

Захисник ОСОБА_6 підтримав позицію свого підзахисного, просив обрати запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою.

Вивчивши клопотання, дослідивши його матеріали, заслухавши думку учасників процесу, слідчий суддя за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінивши кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, приходить до наступного висновку.

Під час судового розгляду, на обґрунтування даного клопотання слідчим, надані наступні докази:

- Витяг з кримінального провадження № 0001774 від 15.08.2022, згідно якого до ЄРДР внесені відомості по заяві ОСОБА_9 про те, що 15.08.2022 близько 11 год., за адресою проживання: АДРЕСА_2 , невстановлена особа чоловічої статі, шляхом вільного доступу, таємно викрала майно заявниці, а саме: мобільний телефон «Redmi A9», імеі: НОМЕР_1 , та гаманець з грошовими коштами в сумі 510 грн (ЄО 40264 від 15.08.2022);

- повідомлення про підозру від 21.10.2022 ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 185 КК України, вручене йому особисто під розпис;

- постанови від 14.12.2022 про зупинення досудового розслідування та оголошення підозрюваного ОСОБА_5 у розшук.

Відповідно до ст. 29 Конституції України, ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

Згідно ст. 5 «Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод» кожен має право на свободу та особисту недоторканність. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом.

З огляду на вищевказане слідчий суддя зазначає, що проголошуючи «право на свободу», стаття 5 передбачає фізичну свободу людини; її мета полягає в забезпеченні того, щоб жодна особа не могла бути свавільно позбавлена свободи. Позбавлення свободи не обмежується класичним випадком тримання під вартою після арешту або засудження, а може мати багато інших форм (Guzzardi проти Італії, § 95). Для того, щоб визначити, чи було особу «позбавлено свободи» у значенні статті 5, відправною точкою повинна бути її конкретна ситуація, і необхідно враховувати ряд критеріїв, таких, як тип, тривалість, наслідки і спосіб реалізації відповідного заходу (Guzzardi проти Італії, § 92; Medvedyev і Інші проти Франції, § 73; Creangг проти Румунії, § 91). Зобов`язання брати до уваги «різновид» і «спосіб імплементації» згаданого заходу дозволяє Суду враховувати особливий контекст і обставини, притаманні іншим обмеженням, ніж класичне ув`язнення в тюремній камері. Важливим фактором, який слід брати до уваги, є контекст, в якому цей захід застосовується, оскільки в сучасному суспільстві нерідко трапляються ситуації, коли громадськість може бути покликана змиритись з обмеженнями свободи пересування або особистої свободи задля загального блага (Nada проти Швейцарії, § 226; Austin і Інші проти Сполученого Королівства. Поняття позбавлення свободи за змістом статті 5 § 1 містить як об`єктивний елемент поміщення людини у певний обмежений простір на значний період часу, так і додатковий суб`єктивний елемент, який полягає в тому, що людина не давала чинної згоди на таке поміщення (Storck проти Німеччини, § 74; Stanev проти Болгарії, § 117). Право на особисту свободу є занадто важливим в демократичному суспільстві, тому людина повинна мати можливість скористатися захистом, передбаченим Конвенцією, навіть якщо вона, можливо, сама дозволила взяти себе під варту, особливо, якщо ця людина не має достатньої дієздатності для того, щоб погодитись або не погодитись із запропонованими діями (H.L. проти Сполученого Королівства, § 90; Stanev проти Болгарії.

Відповідно до ч.1, 2 ст. 177 КПК України - метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави, слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Враховуючи, що положення чинного кримінального процесуального законодавства не розкривають поняття «обґрунтованості підозри», в оцінці цього питання суд користується практикою Європейського суду з прав людини, яка відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є джерелом права.

У своїх рішеннях, зокрема «Фокс, Кемпбел і Гартлі протии Сполученого Королівства», «Нечипорук та Йонкало проти України» Європейський суд з прав людини наголошує, що «обґрунтована підозра» передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача у тому, що відповідна особа могла вчинити злочин. При цьому факти, що підтверджують обґрунтовану підозру не повинні бути такого ж рівня, що й факти, на яких має ґрунтуватися обвинувальний вирок. Стандарт доказування «обґрунтована підозра» не передбачає, що уповноважені органи мають оперувати доказами, достатніми для ухвалення обвинувального вироку, що пов`язано з меншою мірою ймовірності, необхідною на ранніх етапах кримінального провадження для обмеження прав особи.

Статтею 178 КПК України передбачено, що при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини.

Метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання неможливості виконання завдань кримінального провадження, передбачені ст. 177 КПК України.

Слідчий суддя, враховуючи відомості про доказову базу, що надана до клопотання органом досудового розслідування та про сукупність обставин підозри, що інкримінується ОСОБА_5 , а також обсяг відомостей, щодо існуючих ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, які були повідомленні під час розгляду клопотання прокурором і слідчим та знайшли своє підтвердження та обґрунтування - приходить до переконання, що висновки органу досудового розслідування щодо обґрунтованої підозри, викладені в клопотанні прокурора про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно підозрюваного - не є явно необґрунтованими чи очевидно недопустимими.

У відповідності до п.п. 61,62 Рішення Європейського суду з прав людини від 24 липня 2003 року по справі «Смирнов проти Росії», наявність підстав для утримання під вартою повинно бути оцінено по кожній конкретній справі з урахуванням всіх обставин справи. Довготривале утримання під вартою може бути виправданим лише при наявності конкретних ознак того, що цього вимагають інтереси суспільства, які незважаючи на наявність презумпції невинності, перевищують інтереси забезпечення поваги до свободи.

На переконання слідчого судді, суспільний інтерес у даній справі, полягає у повному та неупередженому розгляді кримінального провадження у встановлені законом строки, а тому слід забезпечити виконання підозрюваним процесуальних рішень у справі та запобігти процесуальним ризикам, які можуть наступити в разі обрання йому запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, а саме: переховування від досудового розслідування і суду з метою уникнення покарання, можливості вчинення іншого кримінального правопорушення, вірогідність незаконного впливу на свідків з метою примушування їх до зміни своїх показань та перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином.

Разом з тим вимогу слідчого про застосування відносно підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя вважає необґрунтованими, з огляду на наступне.

Так тримання під вартою є найбільш суворим запобіжним заходом, пов`язаним із позбавленням особи свободи, який полягає в примусовій ізоляції підозрюваного, обвинуваченого шляхом поміщення його в установу тримання під вартою на певний строк із підпорядкуванням режиму цієї установи.

Відповідно до ч.1 ст. 183 КПК України визначено, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частинами шостою та сьомою статті 176 цього Кодексу.

Відповідно практики Європейського суду з прав людини, висновки про ступінь ризиків та неможливість запобігання їм більш м`яких запобіжних заходів, мають бути зроблені за результатами сукупного аналізу обставин злочину та особистості обвинуваченого (його характеру, моральних якостей, способу життя, сімейних зв`язків, постійного місця роботи, утриманців), поведінки обвинуваченого під час розслідування злочину (наявність або відсутність спроб ухилення від органів влади) поведінки обвинуваченого під час попередніх розслідувань (способу життя взагалі, способу самозабезпечення, системності злочинної діяльності, наявності злочинних зв`язків).

У ході судового розгляду клопотання прокурор, слідчий не навели слідчому судді обґрунтованих доводів, з посиланням на об`єктивні докази, що будь-який інший запобіжний захід, окрім тримання під вартою, не зможе забезпечити дотримання підозрюваним своїх процесуальних обов`язків.

Слідчий суддя в свою чергу приймає до уваги доводи і заперечення підозрюваного та його захисника щодо клопотання слідчого, та враховує, що він визнав свою провину, усвідомив неправомірність та помилковість своїх дії; вік підозрюваного, негативний стан його здоров`я, що підтверджується тимчасовим посвідченням № НОМЕР_2 від 29 березня 2018 року про те, що останній не придатний до військової служби у мирний час та обмежено придатний у військовий час за ст. 49 гр. 1 наказу МОУ № 2 207-1999, протокол № 26 від 02.04.2001, має місце реєстрації, що свідчить про стійкі соціальні зв`язки, раніше до відповідальності не притягався.

При вирішенні питання щодо заявленого клопотання, слідчий суддя приймає до уваги практику Європейського суду з прав людини, а саме справу «Мамедова проти Росії», де ЄСПЛ зазначив, що посилання на тяжкість обвинувачення як на головний чинник при оцінці ймовірності того, що особа буде переховуватиметься від правосуддя, перешкоджатиме ходові розслідування або вчинятиме нові злочини є недостатнім, хоча суворість покарання і є визначальним елементом при оцінці ризику переховування від правосуддя чи вчинення нових злочинів, і що потребу позбавлення волі не можна оцінювати з винятково абстрактного погляду, беручи до уваги тільки тяжкість злочину.

Слідчий суддя зазначає, що сам по собі факт вчинення інкримінованого підозрюваному правопорушення та ймовірність призначення йому суворого покарання, за відсутності конкретних фактів ухилення його від слідства та суду, переховування, перешкоджання досудовому розслідуванню у будь-який спосіб, не свідчить про недостатність запобіжного заходу у виді домашнього арешту.

По справі «Хайрединов проти України» (38717/04, рішення від 1410.2010 року) Європейський суд по правам людини визнав порушення § 1 ст. 5 Конвенції у зв`язку з обставинами, коли національні органи не надали достатніх підстав для взяття під варту заявника, а суди не розглядали можливість застосування альтернативного запобіжного заходу.

Відповідно до приписів ч.1 ст.181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби.

Згідно ч.2 ст. 181 КПК України, домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Оцінивши у сукупності всі встановлені фактичні обставини, приймаючи до уваги, що прокурором в судовому засіданні не було доведено слідчому судді безальтернативність застосування запобіжного заходу відносно ОСОБА_5 саме у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя приходить до висновку про необґрунтованість клопотання слідчого та про наявність достатніх підстав для застосування запобіжного заходу відносно підозрюваного у вигляді домашнього арешту з покладенням обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.

Враховуючи той факт, що підозрюваний не має родини та повинен забезпечувати себе самостійно, слідчий суддя вважає за можливе визначити підозрюваному період доби для дії запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, а саме з 18 години 00 хвилин вечора до 07 години 00 хвилин ранку наступної доби, впродовж двох місяців.

На думку слідчого судді такий вид запобіжного заходу в достатній мірі забезпечить виконання підозрюваним ОСОБА_5 покладених на нього процесуальних обов`язків.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 177, 183, 194, 196-197 КПК України, слідчий суддя, -

У Х В А Л И В :

Клопотання слідчого слідчого відділу Черкаського районного управління поліції ГУ НП в Черкаській області лейтенанта поліції ОСОБА_4 , погоджене прокурором Черкаського відділу Черкаської окружної прокуратури ОСОБА_3 , за матеріалами досудового розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР № 0001774 від 15.08.2022, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, про застосування строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою задовольнити частково.

Застосувати відносно підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту на певний період доби, заборонивши йому залишати своє житло у період часу з 18 години 00 хвилин вечора однієї доби до 07 години 00 хвилин ранку наступної доби, за адресою: АДРЕСА_1 , строком на два місяці.

На час дії запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту на певний час доби покласти на підозрюваного ОСОБА_5 наступні обов`язки:

1)прибувати за кожною першою вимогою до слідчого, прокурора, слідчого судді та/або суду;

2)повідомляти слідчого, прокурора чи суд, залежно від стадії кримінального провадження, про зміну свого місця проживання;

3)заборонити залишати житло за адресою: АДРЕСА_1 , у період часу з 18 години 00 хвилин вечора однієї доби до 07 години 00 хвилин ранку наступної доби, щоденно на час дії запобіжного заходу

4)здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну;

В період введення воєнного стану на території України дозволити підозрюваному ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , після сигналу «Повітряна тривога» і протягом 15 хвилин після сигналу «Відбій повітряної тривоги» відлучатись з визначеного в ухвалі місця проживання з метою перебування останньої в укритті.

Роз`яснити ОСОБА_5 , що працівники органу Національної поліції з метою контролю за поведінкою підозрюваного, який перебуває під домашнім арештом, мають право з`являтися в житло цієї особи, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього зобов`язань, використовувати електронні засоби контролю.

Роз`яснити ОСОБА_5 , що у разі невиконання процесуальних обов`язків, які покладаються на нього під час застосування неізоляційного запобіжного заходу, може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід.

Строк домашнього арешту обчислювати з моменту винесення ухвали, тобто з 29.05.2023 року до 29.07.2023 року включно, якщо строк домашнього арешту не буде продовжено.

Контроль за виконанням підозрюваним запобіжного заходу покласти на орган Національної поліції за місцем проживання підозрюваного.

Копія ухвали про застосування запобіжного заходу вручити підозрюваному після її оголошення та направити начальнику Черкаського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Черкаській області для організації її виконання.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена до Черкаського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Повний текст ухвали проголошено 29.05.2023 о 17:50 год.

Слідчий суддя Соснівського

районного суду м. Черкаси ОСОБА_1