Єдиний унікальний номер 333/6229/23
Провадження №1-кс/333/2426/23
УХВАЛА

Іменем України

18 серпня 2023 року м. Запоріжжя

Слідчий суддя Комунарського районного суду м. Запоріжжя ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , захисника підозрюваного ОСОБА_5 , особи на майно якої накладено ОСОБА_6 розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання захисника - адвоката ОСОБА_5 про скасування арешту майна у кримінальному провадженню №0000084, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 04.05.2022 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

28.07.2023 до суду надійшло клопотання адвоката ОСОБА_5 про скасування арешту майна у кримінальному провадженню №0000084, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 04.05.2022 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 191КК України.

В обґрунтування клопотання зазначив, що ухвалою слідчого судді Комунарського районного суду м. Запоріжжя у справі № 333/6114/22 від 12.06.2023 року задоволено клопотання слідчого другого слідчого відділу (з дислокацією у місті Запоріжжі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Мелітополі про арешт майна.

Зазначеною ухвалою слідчого судді від 12.06.2023 року накладено арешт на тимчасово вилучене майно під час обшуку за адресою : АДРЕСА_1 , в якій мешкає ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме : мобільний телефон марки «Samsung Galaxy S22» IMEI НОМЕР_1 , IMEI НОМЕР_2 з сім картою НОМЕР_3 ; мобільний телефон «Samsung Galaxy S10c» IMEI НОМЕР_4 , НОМЕР_5 з сім картою НОМЕР_6 ; талони на дизельне пальне АЗС «Авіас» у кількості 20 штук на 10 літрів з серійним номерами 58; 59 56, 52, 47, 30352549, 57; 54 51; 50 46; 45; 41; 40; грошові кошти в сумі ЗО Євро (6 купюр номіналом 50 Євро), 22 000 гривень (10 купюр номіналом 500 грн. кожна та 17 купюр номіналом 1000 грн. кожна), 18000 доларів США (180 купюр номіналом 100 дол. СІ1ІА кожна).

У судовому засіданні 12.06.2023 року, під час якого було постановлено ухвалу про накладення арешту на майно, ОСОБА_4 та ОСОБА_6 участі не приймали, про час та місце проведення судового засідання повідомлені не були.

Вважає, що арешт майна ОСОБА_4 та ОСОБА_6 , накладений ухвалою слідчого судді Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 12.06.2023 року у справ № 333/6114/22 має бути скасовано внаслідок незаконності та необґрунтованості накладення такого арешту.

В обґрунтування прийнятого рішення в оскаржуваній ухвалі, слідчий суддя наголошує на тому, що матеріали клопотання слідчого про накладення арешту на вилучене під час обшуку майно містить достатньо доказів для того, щоб стверджувати про те, що вилучені предмети та грошові кошти відповідають критеріям ч.1 ст.98 КПК України та є об`єктом кримінально протиправних дій.

Ані протокол обшуку від 07.06.2023 року під час проведення якого вилучено зазначені предмети та грошові кошти, ані матеріали клопотання про накладення арешту на вилучене майно, ані ухвала слідчого судді від 12.06.2023 року не містять будь-якого посилання на встановлення наявності на вилучених предметах та грошових коштах будь-яких слідів, наявності будь-яких доказів на підтвердження того, що вилучені предмети та грошові кошти набуті кримінально протиправним шляхом або отримані внаслідок вчинення кримінального правопорушення що давало б підстави стверджувати про відповідність таких предметів та грошей ознакам, передбачених ст. 98 КПК України, як про те зазначено в ухвалі про арешт майна.

В той же час, у своєму клопотанні слідчий не конкретизує, які саме сліди злочину зберегло на собі зазначене майно та наявність яких саме обставини, що підлягають доказуванню в кримінальному провадженні, передбачені статтею 91 КПК України, та виходячи з кваліфікації ч.5 ст. 191 КК України, слідчий буде доказувати за допомогою цього речового доказу, з огляду на те, що факт вчинення зазначеного кримінального правопорушення, на думку слідчого, зафіксований у процесуальний спосіб, а саме протоколами негласних слідчих дій, допитами свідків, тощо.

Зі змісту клопотання видно, що воно складається з викладення скороченого змісту обставин кримінального правопорушення (фабули), встановлених органом досудового розслідування та посилань на положення КПК України без належного обґрунтування співвідношення вказаних положень процесуального закону з фактичними обставинами цього кримінального провадження, крім того, не вказано які відомості може містити вказане майно і яким чином воно може бути використано як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Разом із тим, у судових засіданнях Комунарського районного суду м.Запоріжжя при вирішенні інших процесуальних питань у цьому кримінальному провадженні (передачу арештованого майна в управління Національному агентству України з питань виявлення, розшуку та управління активами у кримінальному провадженні), прокурор зазначив, що вилучені у ОСОБА_4 та ОСОБА_6 грошові кошти не мають доказового значення у кримінальному провадженні.

Разом з тим, при застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження суд повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необгрунтованому процесуальному обмеженню.

Аналізуючи викладене, можна прийти до висновку про те, що слідчим у своєму клопотанні та в судовому засіданні під час розгляду клопотання про накладення арешту на тимчасово вилучене майно не наведено достатніх підстав, які обґрунтовують необхідність накладення арешту на грошові кошти, а очевидна істотна причина для утримання цього майна державою відсутня.

В клопотанні слідчого не було наведено достатніх і переконливих доказів, що вилучене під час обшуку майно, а саме грошові кошти, може бути певним чином приховане, знищено або ж воно зникне, що воно може бути зіпсовано, передано, перетворено чи відчужено, адже жодним чином існування цих ризиків, які як самі по собі, так і в сукупності становлять завдання накладення арешту на майно, а тому, якщо накладення арешту не відповідає завданням кримінального судочинства, такий арешт на майно не може бути накладений. Не було обґрунтовано, які перешкоди може чинити власник зазначеного майна, що призведе до неможливості досягнення завдань досудового розслідування, не обґрунтовано, яким чином сприятиме досягненням цілей кримінального провадження накладення арешту на це майно.

Вищезазначені обставини залишились без належної уваги та правової оцінки слідчого судді, у зв`язку з чим його рішення є передчасним, а мотиви накладення арешту на вилучене майно є необґрунтованими та такими, що не ґрунтуються на матеріалах кримінального провадження.

Порушення прав ОСОБА_4 та ОСОБА_6 щодо участі у розгляді клопотання про арешт майна призвело до передчасних висновків слідчим суддею, поверхневого дослідження матеріалів справи, що виразилось у ігноруванні відомостей щодо фактичних власників вилучених під час обшуку грошових коштів (інформація про фактичних власників грошових коштів зазначалась у запереченнях до протоколу обшуку), тощо.

В свою чергу, слідчий суддя на недоліки клопотання та доданих до нього матеріалів уваги не звернув, всі обставини, які мають значення для правильного вирішення клопотання, не перевірив та дійшов передчасного висновку про необхідність накладення вищевказаного арешту.

Фактично, з усього майна, на яке накладено арешт ухвалою слідчого судді від 12.06.2023 року, ОСОБА_4 належать : мобільний телефон марки «Samsung Galaxy S22» IMEI НОМЕР_1 , IMEI НОМЕР_2 з сім картою НОМЕР_3 ; мобільний телефон «Samsung Galaxy S10c» IMEI НОМЕР_4 , НОМЕР_5 з сім картою НОМЕР_6 та грошові кошти в розмірі 5 000 доларів США (гроші отримані внаслідок продажу транспортного засобу).

ОСОБА_6 належить майно : талони на дизельне пальне АЗС «Авіас» у кількості 20 штук на 10 літрів з серійним номерами 58; 59; 56; 57; 54; 55; 53; 52; 51; 50; 49; 48; 47; 46; 45; 44; 43; 42; 41; 40; грошові кошти в сумі 300 Євро (6 купюр номіналом 50 Євро), 7 000 гривень, 4 200 доларів США.

Інші грошові кошти належать третім особам, а саме ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_7 , (мешкає за адресою : АДРЕСА_2 , тел. НОМЕР_8 ) та ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_9 , (мешкає за адресою : АДРЕСА_3 , тел. НОМЕР_10 ), які передали такі кошти на зберігання ОСОБА_4 в сейфі, розташованому за місцем мешкання останнього.

В судовому засіданні адвокат ОСОБА_5 підтримав своє клопотання зазначивши, що вилучені кошти в сумі 10000 доларів США належать ОСОБА_4 та ОСОБА_6 , 8 000 доларів США належать рідній сестрі ОСОБА_4 - ОСОБА_8 , інша частини ОСОБА_7 . Останні, залишали кошти на зберігання, про що свідчить записи на квитанції.

ОСОБА_4 та ОСОБА_6 підтримали позицію адвоката.

В судовому засіданні прокурор заперечував, щодо заявленого клопотання, оскільки зазначені речі були визнанні речовими доказами, а також кошти, які були вилучені можуть і подальшому підпадати під спеціальну конфіскацію.

Слідчим суддею встановлено, що слідчими другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Запоріжжя) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Мелітополі здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженню №0000084, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 04.05.2022 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України.

07.06.2023, на підставі ухвали слідчого судді Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 01.06.2023, проведено обшук за адресою: АДРЕСА_1 , в якій мешкає ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , під час якого виявлено та вилучено: мобільний телефон марки «Samsung Galaxy S22» IMEI НОМЕР_1 , IMEI НОМЕР_2 з сім карткою НОМЕР_3 ; мобільний телефон марки «Samsung Galaxy S10с» IMEI НОМЕР_4 , НОМЕР_5 з сім карткою НОМЕР_6 ; талони на дизельне пальне АЗС «Авіас» у кількості 20 штука на 10 літрів з серійними номерами 58, 59, 56, 57, 54, 55, 53, 52, 51, 50, 49, 48, 47, 46, 45, 44, 43, 42, 41, 40; грошові кошти в сумі 300 Євро (6 купюр номіналом 50 Євро), 22 000 грн. (10 купюр номіналом 500 грн. кожна та 17 купюр номіналом 1000 грн. кожна), 18000 дол. США (180 купюр номіналом 100 дол. США кожна).

07.06.2023 постановою старшого слідчого другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Запоріжжі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Мелітополі, ОСОБА_9 , вищевказане виявлене та вилучене майно було визнано речовим доказом по кримінальному провадженню №0000084, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 04.05.2022 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України.

Ухвалою слідчого судді Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 12 червня 2023 року з метою збереження речових доказів у кримінальному провадження накладено арешт на вказане тимчасово вилучене майно.

Ухвалою Запорізького апеляційного суду від 24.01.2023 апеляційну скаргу представника ОСОБА_4 та ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_5 залишено без задоволення, ухвалу слідчого судді Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 12 червня 2023 року - без змін.

Порядок скасування арешту майна визначений ст. 174 КПК України, якою передбачено, що підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково.

Згідно з ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи.

При цьому, у відповідності до ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди. У випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 цього Кодексу (ч. 2 ст. 170 КПК України).

Згідно з ч. 1 ст. 174 КПК України арешт майна може бути скасований за клопотанням власника майна за умови, що останній доведе, що у подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладений необґрунтовано.

Вказана процесуальна норма покладає на учасника кримінального провадження, яким ініціюється скасування арешту, обов`язок доведення зазначених обставин.

Отже, саме ця особа має навести необхідне та достатнє обґрунтування своїх доводів, надавши слідчому судді відповідні докази.

Виходячи з вказаної процесуальної норми, на заявника покладається обов`язок довести ті обставини, які можуть стати підставою для скасування арешту.

За клопотанням захисту слідчим суддею допитано в якості свідків ОСОБА_8 та ОСОБА_7 .

Оцінюючи покази свідків суд зазначає, що вони не підтвердили іншими допустимими доказами, крім їх показів у статусі свідків, що частина коштів, які вилучені під час обшуку належать їм на праві власності.

У той же час, оцінюючи наведені заявником доводи, слідчий суддя не знаходить їх переконливими, оскільки вони не доводять наявність підстав для скасування рішення слідчого судді про накладення арешту.

Так, як вбачається з мотивувальної частини ухвали Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 12 червня 2023 року задовольняючи клопотання сторони обвинувачення про накладення арешту на майно, слідчий суддя виходив з того, що арешт необхідний з метою збереження речових доказів, а також підпадає під конфіскацію майна як вид покарання та спеціальної конфіскації.

Крім того, ухвалою слідчого судді від 31.07.2023 передано Національному агентству України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів для здійснення заходів з управління на підставах, у порядку та на умовах, визначених ст. ст. 19, 20 Закону України «Про Національне агентство України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів», грошові кошти у готівковій формі, а саме:

- грошові кошти в сумі 204500,00 грн., купюрами номіналом 200 грн. у кількості 500 штук, номіналом 500 грн. у кількості 209 шт;

- грошові кошти в сумі 4000 грн, купюрами номіналом 1000 грн у кількості 4 штуки;

- грошові кошти в сумі 33500 грн, купюрами номіналом 500 грн у кількості 67 штук;

- грошові кошти в сумі 3900 доларів США, купюрами номіналом 100 доларів США, у кількості 39 штук;

- грошові кошти в сумі 50 доларів США, однією купюрою номіналом 50 доларів США;

- грошові кошти в сумі 300 Євро (6 купюр номіналом 50 Євро);

- грошові кошти в сумі 22 000 грн. (10 купюр номіналом 500 грн. кожна та 17 купюр номіналом 1000 грн. кожна);

- грошові кошти в сумі 18000 дол. США (180 купюр номіналом 100 дол. США кожна)..

Доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом у порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.

Статтею 92 КПК України визначено, що обов`язок доказування обставин, передбачених ст. 91 цього Кодексу, за винятком випадків, передбачених частиною другою цієї статті, покладається на слідчого, прокурора та, в установлених цим Кодексом випадках, - на потерпілого; обов`язок доказування належності та допустимості доказів, даних щодо розміру процесуальних витрат та обставин, які характеризують обвинуваченого, покладається на сторону, що їх подає.

Сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених КПК України.

Кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом (ч.ч. 1, 2 ст. 22 КПК України).

При цьому, відповідно до рішення Європейського суду з прав людини в справі «Ващенко проти України» (Заява № 26864/03) від 26.08.2008 зазначено, що принцип змагальності полягає в тому, що суд уважно досліджує зауваження заявника, виходячи з сукупності наявних матеріалів в тій мірі, в якій він є повноважним вивчати заявлені скарги. Отже, у суду відсутні повноваження на вихід за межі принципу диспозитивності і змагальності та збирання доказів на користь однієї із зацікавлених сторін.

Вказані норми кримінального процесуального законодавства та відповідна практика Європейського суду з прав людини, вказує, що особі, яка звертається із клопотанням до суду, процесуальним законодавством надаються не лише права, а і покладаються обов`язки.

Так, виходячи із тих питань, які відносяться до компетенції слідчого судді, при дослідженні матеріалів клопотання про скасування арешту майна слідчим суддею встановлено, що доказів в його обґрунтування не надано, оскільки сторона заявника при зверненні до суду не довела обставин, на які заявник посилається у своєму клопотанні, адже долучені документи, які в своїй сукупності не доводять обґрунтованості заявлених вимог про скасування арешту та не спростовують мети його застосування.

За вказаних обставин слідчий суддя приходить до висновку, що встановлені слідчим суддею при накладенні арешту обставини, представником власника майна спростовано не було, а відтак слідчий суддя враховує не доведеність того, що захід забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна заявника втратив свою актуальність та підстави, які діяли на момент його застосування відпали.

Зважаючи на викладене, враховуючи встановлені в судовому засіданні обставини того, що досудове розслідування триває, потреба у застосуванні такого заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт майна не відпала, а заявником не доведено, що арешт накладено необґрунтовано, слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 7, 9, 170-174 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволені клопотання захисника - адвоката ОСОБА_5 про скасування арешту майна у кримінальному провадженню №0000084, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 04.05.2022 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України - відмовити.

Ухвала слідчого судді оскарженню не підлягає і заперечення проти них можуть бути подані під час підготовчого провадження в суді.

Слідчий суддя ОСОБА_1