ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 642/5561/14-к Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/818/227/23 Суддя-доповідач: ОСОБА_2
Категорія: ч.5 ст.191 КК України
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 серпня 2023 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах Харківського апеляційного суду у складі:

головуючого судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря - ОСОБА_5 ,

прокурора - ОСОБА_6 ,

обвинуваченої - ОСОБА_7 ,

захисника - ОСОБА_8 ,

представників потерпілого - ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Харкові в режимі відеоконференції кримінальне провадження за апеляційними скаргами представників потерпілого ОСОБА_9 та ОСОБА_10 на вирок Жовтневого районного суду м.Харкова від 12 грудня 2022 року стосовно ОСОБА_7 , -

В С Т А Н О В И Л А:

Вироком Жовтневого районного суду м.Харкова від 12.12.2022 року ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженку с. Соколово Зміївського району Харківської області, українку, громадянку України, з неповною вищою освітою, інваліда 2 групи, яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судиму 04.06.2013 року вироком Ленінськимого районного суду м. Харкова, з урахуванням ухвали апеляційного суду Харківської області від 02 квітня 2015 року, за ст.ст. 191 ч.3 , 191 ч.5, 69, 70 КК України до покарання у виді 6 років позбавлення волі з позбавленням права займати посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих і адміністративно-господарських функцій на строк 3 роки, з конфіскацією всього належного їй майна,

визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.5 ст. 191 КК України, та призначено покарання у виді 7 років позбавлення волі, з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій строком на 3 роки, з конфіскацією всього майна, яке належить їй на праві власності.

На підставі ч.4 ст. 70 КК України, до призначеного покарання за цим вироком частково приєднано повністю відбуте покарання за вироком Ленінського районного суду м. Харкова від 04.06.2013 р. у виді 6 місяців позбавлення волі та остаточно призначено ОСОБА_7 покарання у вигляді 7 років 6 місяців позбавлення волі, з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій на строк 3 роки, з конфіскацією всього майна, яке належить їй на праві власності.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_7 рахувати з 29.05.2014 року.

На підставі ч.5 ст. 72 КК України, зараховано ОСОБА_7 у строк відбування покарання, строк попереднього ув`язнення у період з 29.05.2014 року (день фактичного затримання) по 16.12.2016 року (день звільнення з-під варти), із розрахунку 1 день попереднього ув`язнення за 2 дні позбавлення волі.

На підставі ч.5 ст. 72 КК України, зараховано ОСОБА_7 в строк призначеного покарання час її ув`язнення за попереднім вироком Ленінського районного суду м. Харкова від 04.06.2013 р. у період з 12.09.2011 р. по 19.06.2012 р., з 04.06.2013 р. по 24.12.2013 р. з розрахунку 1 день ув`язнення за 2 дні позбавлення волі та у період з 25.12.2013 р. по 28.05.2014 р. з розрахунку 1 день ув`язнення за 1 день позбавлення волі.

На підставі ст.2 Закону України "Про амністію у 2014 році", звільнено ОСОБА_7 від відбування основного покарання у виді позбавлення волі та від додаткового покарання у виді позбавлення права обіймати посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій, крім конфіскації майна, в частині вироку, яка не була виконана на день набрання чинності законом про амністію.

Цим вироком встановлено, що ОСОБА_7 , працюючи з 04.08.2000 відповідно до наказу начальника Харківського обласного управління ВАТ «Державний Ощадний банк України» № 290 на посаді завідуючої ТВБВ № 10020/0326 філії - Харківського обласного управління ВАТ «Державний Ощадний банк України», розташованого за адресою: м. Харків, вул. Слов`янська, 4, була службовою особою, тобто обіймала посаду, пов`язану з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій.

Відповідно до посадової інструкції, до посадових обов`язків ОСОБА_7 входило: керівництво всією діяльністю відділення в межах наданих їй прав згідно з затвердженими штатним розписом та економічними нормативами, з використанням сучасних методів управління персоналом, забезпечення та виконання своєчасного та якісного проведення визначених банківських та інших операцій, на підставі наданого правлінням ВАТ «Ощадбанк» дозволу на право проведення відділенням окремих операцій в національній та іноземній валюті, керування всіма видами забезпечення та обслуговування діяльності відділення, відкриття та ведення поточних рахунків клієнтів, у тому числі переказ грошових коштів з цих рахунків та зарахування коштів на них, здійснення операцій з використанням банківських платіжних карток, організація та контроль первинного обліку діяльності відділення банку, організація роботи щодо забезпечення збереження грошових коштів і цінностей довірених банку, забезпечення неухильного дотримання вимог чинного законодавства, нормативних актів НБУ, відомчих нормативних актів Ощадбанку, забезпечення виконання та збереження документів, бланків суворої звітності, печаток і штампів, пломбірів, здійснення відкриття (закриття) приміщення та сховища (сейфа) відділення, та розподіл цих функцій і контроль у разі виконання цих обов`язків підлеглими працівниками, забезпечення дотримання лімітів залишків в касі та дотримання правил їх зберігання, забезпечення у відділенні раціональної експлуатації, законного використання та збереження виділених матеріально-технічних засобів банку, забезпечення контролю за додержанням персоналом правил норм охорони праці та протипожежного захисту, виконання та забезпечення виконання підлеглими працівниками Законів про працю та правил внутрішнього трудового розпорядку, забезпечення здійснення ідентифікації, вивчення клієнтів, виявлення операцій, які підлягають фінансовому моніторингу, та надання повідомлень про такі операції сектору з фінансового моніторингу, використання комп`ютерів та засобів криптозахисту в обсязі своїх службових обов`язків, дотримання технологічної дисципліни в роботі з програмним забезпеченням робочого місця, виконання правил користування та зберігання засобів криптозахисту, встановлення (в разі надання на то повноважень) та підписання службового розпорядження про встановлені курсу купівлі та продажу іноземної валюти та дорогоцінних металів.

Крім того, ОСОБА_7 як завідуючій філії ТВБВ № 10020/0326 філії - Харківського обласного управління ВАТ «Державний Ощадний банк України» були видані довіреності на прийняття вкладів (депозитів) від юридичних (крім банків) і фізичних осіб, також на відкриття і ведення поточних рахунків клієнтів в грошовій одиниці України, проведення операцій з валютними цінностями, ведення рахунків клієнтів (резидентів та нерезидентів) в іноземній валюті.

Так, ОСОБА_7 , працюючи на вищевказаній посаді, діючі з корисливих мотивів, з метою особистого незаконного збагачення, зловживаючи своїм службовим становищем, привласнювала ввірені їй грошові кошти ВАТ «Державний Ощадний банк України», які отримувала для внесення в касу банку від клієнта ОСОБА_11 , за наступних обставин.

21 вересня 2006 року ОСОБА_7 в приміщенні ТВБВ № 10020/0326 філії - Харківського обласного управління ВАТ «Державний Ощадний банк України», розташованого за адресою : м. Харків, вул. Слов`янська, 4, склала та роздрукувала за допомогою службового комп`ютера і принтера договір № 3 від 21.09.2006 на ОСОБА_11 , на відкриття останнім депозитного рахунку в доларах США в ВАТ «Ощадбанк», не відобразивши в програмно-технічному комплексі АСВО «Вклади» філії банку даний документ. Цього ж дня ОСОБА_7 уклала договір № 3 від 21.09.2006 з ОСОБА_11 . Отримавши від ОСОБА_11 у зв`язку з укладанням вищевказаного договору 5 000 доларів США (згідно офіційного курсу НБУ становить 25 250 грн.), ОСОБА_7 , склавши та роздрукувавши за допомогою службового комп`ютера і принтера, не відобразивши в програмно-технічному комплексі АСВО «Вклади» філії банку, видала йому підписану нею та завірену печаткою ТВБВ № 10020/0326 філії - Харківського обласного управління ВАТ «Державний Ощадний банк України», квитанцію номер якої в ході слідства не встановлений, в якій була відображена отримана від ОСОБА_11 грошова сума. Отримані грошові кошти ОСОБА_7 , зловживаючи своїм службовим становищем, діючи із корисливих мотивів, з метою особистого незаконного збагачення, не оприбуткувала по касі філії банку, привласнила їх, звернувши на власну користь.

Крім того, 21 грудня 2006 року в приміщенні філії банку, ОСОБА_11 , передав ОСОБА_7 кошти в сумі 8 400 доларів США для подальшого їх розміщення на відкритому, на його думку, депозитному рахунку в доларах США в ВАТ «Ощадбанк» за договором № 3 від 21.09.2006 року, за яким насправді в ВАТ «Ощадбанк» рахунок не відкривався. Отримавши від ОСОБА_11 у зв`язку з укладанням вищевказаного договору 8 400 доларів США, ОСОБА_7 , склавши та роздрукувавши за допомогою службового комп`ютера і принтера, не відобразивши в програмно-технічному комплексі АСВО «Вклади» філії банку, видала йому 21.12.2006 року підписану нею та завірену печаткою філії банку квитанцію № 2, в якій була відображена отримана від ОСОБА_11 грошова сума 13 400 доларів США, з урахуванням раніше зробленого внеску за договором на суму 5 000 доларів США. Отримані грошові кошти в сумі 8 400 доларів США (згідно офіційного курсу НБУ становить 42 420 грн.) ОСОБА_7 , зловживаючи своїм службовим становищем, діючи із корисливих мотивів, з метою особистого незаконного збагачення, не оприбуткувала по касі філії банку, привласнила їх, звернувши на власну користь.

Крім того, 20 лютого 2007 року ОСОБА_7 , продовжуючи свою злочинну діяльність, в приміщенні філії банку за вищевказаною адресою, склала та роздрукувала за допомогою службового комп`ютера і принтера договір № 60 від 20.02.2007 року на ОСОБА_11 на відкриття останнім депозитного рахунку в гривні в ВАТ «Ощадбанк» терміном на 1 рік під 12 % річних, не відобразивши в програмно-технічному комплексі АСВО «Вклади» філії банку даний документ. Цього ж дня ОСОБА_7 уклала договір № 60 від 20.02.2007 року з ОСОБА_11 . При цьому один примірник зазначеного договору ОСОБА_7 завірила власним підписом і печаткою філії ТВБВ № 10020/0326 філії - Харківського обласного управління ВАТ «Державний Ощадний банк України», після чого видала його ОСОБА_11 . Отримавши від ОСОБА_11 у зв`язку з укладанням вищевказаного договору 2 000 грн., ОСОБА_7 , склавши та роздрукувавши за допомогою службового комп`ютера і принтера, не відобразивши в програмно-технічному комплексі АСВО «Вклади» філії банку, видала йому підписану нею та завірену печаткою філії банку квитанцію № 2 від 20.02.2007 року, в якій була відображена отримана від ОСОБА_11 грошова сума. Отримані грошові кошти ОСОБА_7 , зловживаючи своїм службовим становищем, діючи із корисливих мотивів, з метою особистого незаконного збагачення, не оприбуткувала по касі філії банку, привласнила їх, звернувши на власну користь.

Крім того, 25 червня 2007 року ОСОБА_7 , продовжуючи свою злочинну діяльність, в приміщенні філії банку за вищевказаною адресою, склала та роздрукувала за допомогою службового комп`ютера і принтера договір № 1 від 25.06.2007 року на ОСОБА_11 на відкриття останнім депозитного рахунку в Євро в ВАТ «Ощадбанк» терміном на 6 місяців під 5 % річних, не відобразивши в програмно-технічному комплексі АСВО «Вклади» філії банку даний документ. Цього ж дня ОСОБА_7 уклала договір № 1 від 25.06.2007 року з ОСОБА_11 . При цьому один примірник зазначеного договору ОСОБА_7 завірила власним підписом і печаткою філії банку, після чого видала його ОСОБА_11 . Отримавши від ОСОБА_11 у зв`язку з укладанням вищевказаного договору 2 000 Євро (згідно офіційного курсу НБУ становить 13 575 грн. 41 коп.), ОСОБА_7 , склавши та роздрукувавши за допомогою службового комп`ютера і принтера, не відобразивши в програмно-технічному комплексі АСВО «Вклади» філії банку, видала йому підписану нею та завірену печаткою філії банку квитанцію № 1 від 25.06.2007 року, в якій була відображена отримана від ОСОБА_11 грошова сума. Отримані грошові кошти ОСОБА_7 , зловживаючи своїм службовим становищем, діючи із корисливих мотивів, з метою особистого незаконного збагачення, не оприбуткувала по касі філії банку, привласнила їх, звернувши на власну користь.

Крім того, 19 вересня 2007 року в приміщенні філії банку за вищевказаною адресою ОСОБА_11 передав ОСОБА_7 кошти в сумі 18 000 Євро для подальшого їх розміщення на відкритому, на його думку, депозитному рахунку в Євро в ВАТ «Ощадбанк» за договором № 1 від 25.06.2007 року, за яким насправді в ВАТ «Ощадбанк» рахунок не відкривався. Отримавши від ОСОБА_11 у зв`язку з укладанням вищевказаного договору 18 000 Євро, ОСОБА_7 , склавши та роздрукувавши за допомогою службового комп`ютера і принтера, не відобразивши в програмно-технічному комплексі АСВО «Вклади» філії банку, видала йому 19.09.2007 року підписану нею та завірену печаткою філії банку квитанцію № 2 від 19.09.2007 року, в якій була відображена отримана від ОСОБА_11 грошова сума 20 000 Євро (згідно офіційного курсу НБУ становить 126 051 грн. 03 коп.), з урахуванням раніше зробленого внеску за договором на суму 2 000 Євро. Отримані грошові кошти ОСОБА_7 , зловживаючи своїм службовим становищем, діючи із корисливих мотивів, з метою особистого незаконного збагачення, не оприбуткувала по касі філії банку, привласнила їх, звернувши на власну користь.

Крім того, 17 лютого 2009 року в приміщенні філії банку за вищевказаною адресою ОСОБА_11 передав ОСОБА_7 кошти в сумі 22 400 доларів США для подальшого їх розміщення на відкритому, на його думку, депозитному рахунку в доларах США в ВАТ «Ощадбанк» за договором № 3 від 21.09.2006 року, за яким насправді в ВАТ «Ощадбанк» рахунок не відкривався. Отримавши від ОСОБА_11 у зв`язку з укладанням вищевказаного договору 22 400 доларів США, ОСОБА_7 , склавши та роздрукувавши за допомогою службового комп`ютера і принтера, не відобразивши в програмно-технічному комплексі АСВО «Вклади» філії банку, видала йому 17.02.2009 року підписану нею та завірену печаткою ТВБВ № 10020/0326 філії - Харківського обласного управління ВАТ «Державний Ощадний банк України» квитанцію № 1 від 17.02.09 року, в якій була відображена отримана від ОСОБА_11 грошова сума 35 800 доларів США, з урахуванням раніше зроблених внесків за договором на суму 13 400 доларів США. Отримані грошові кошти в сумі 22 400 доларів США (згідно офіційного курсу НБУ становить 172 480 грн.) ОСОБА_7 , зловживаючи своїм службовим становищем, діючи із корисливих мотивів, з метою особистого незаконного збагачення, не оприбуткувала по касі філії банку, привласнила їх, звернувши на власну користь.

Крім того, 17 лютого 2009 року в приміщенні ТВБВ № 10020/0326 філії - Харківського обласного управління ВАТ «Державний Ощадний банк України», розташованого за адресою: м. Харків, вул. Слов`янська, 4, ОСОБА_11 передав ОСОБА_7 кошти в сумі 61 400 Євро для подальшого їх розміщення на відкритому, на його думку, депозитному рахунку в Євро в ВАТ «Ощадбанк» за договором № 1 від 25.06.2007 року, за яким насправді в ВАТ «Ощадбанк» рахунок не відкривався. Отримавши від ОСОБА_11 у зв`язку з укладанням вищевказаного договору грошові кошти в сумі 61 400 Євро, ОСОБА_7 , склавши та роздрукувавши за допомогою службового комп`ютера і принтера, не відобразивши в програмно-технічному комплексі АСВО «Вклади» філії банку, видала йому 17.02.2009 року підписану нею та завірену печаткою ТВБВ № 10020/0326 філії - Харківського обласного управління ВАТ «Державний Ощадний банк України», квитанцію номер № 2 від 17.02.2009 року, в якій була відображена отримана від ОСОБА_11 грошова сума 81 400 Євро, з урахуванням раніше зроблених внесків за договором на суму 20 000 Євро. Отримані грошові кошти в сумі 61 400 Євро (згідно офіційного курсу НБУ становить 606 009 грн. 40 коп.) ОСОБА_7 , зловживаючи своїм службовим становищем, діючи із корисливих мотивів, з метою особистого незаконного збагачення, не оприбуткувала по касі філії банку, привласнила їх, звернувши на власну користь.

Крім того, 17 лютого 2009 року в приміщенні філії банку ОСОБА_11 передав ОСОБА_7 кошти в сумі 218 000 грн. для подальшого їх розміщення на відкритому, на його думку, депозитному рахунку в гривні в ВАТ «Ощадбанк» за договором № 60 від 20.02.2007 року, за яким насправді в ВАТ «Ощадбанк» рахунок не відкривався. Отримавши від ОСОБА_11 у зв`язку з укладанням вищевказаного договору гроші в сумі 218 000 грн., ОСОБА_7 , склавши та роздрукувавши за допомогою службового комп`ютера і принтера, не відобразивши в програмно-технічному комплексі АСВО «Вклади» філії банку, видала йому 17.02.2009 року підписану нею та завірену печаткою філії банку, квитанцію № 1 від 17.02.09 року, в якій була відображена отримана від ОСОБА_11 грошова сума 220 000 грн., з урахуванням раніше зробленого внесків за договором на суму 2 000 грн. Отримані грошові кошти в сумі 218 000 грн. ОСОБА_7 , зловживаючи своїм службовим становищем, діючи із корисливих мотивів, з метою особистого незаконного збагачення, не оприбуткувала по касі філії банку, привласнила їх, звернувши на власну користь.

Крім того, 17 лютого 2009 року в приміщенні філії банку за вищевказаною адресою ОСОБА_11 передав ОСОБА_7 кошти в сумі 400 000 російських рублів для подальшого їх розміщення на відкритому, на його думку, депозитному рахунку в гривні в ВАТ «Ощадбанк» за договором № 1 від 25.06.2007 року, за яким насправді в ВАТ «Ощадбанк» рахунок не відкривався. Отримавши від ОСОБА_11 у зв`язку з укладанням вищевказаного договору гроші в сумі 400 000 російських рублів, ОСОБА_7 , склавши та роздрукувавши за допомогою службового комп`ютера і принтера, не відобразивши в програмно-технічному комплексі АСВО «Вклади» філії банку, видала йому 17.02.2009 року підписану нею та завірену печаткою філії банку квитанцію № 3 від 17.02.09 року, в якій була відображена отримана від ОСОБА_11 грошова сума 400 000 російських рублів Отримані грошові кошти в сумі 400 000 російських рублів (згідно офіційного курсу НБУ становить 88 556 грн.) ОСОБА_7 , зловживаючи своїм службовим становищем, діючи із корисливих мотивів, з метою особистого незаконного збагачення, не оприбуткувала по касі філії банку, привласнила їх, звернувши на власну користь.

Отже , ОСОБА_7 , зловживаючи службовим становищем, за період часу з 21 вересня 2006 року по 17 лютого 2009 року, привласнила ввірені їй грошові кошти ВАТ «Ощадбанк», в особливо великих розмірах, які отримувала для внесення в касу банку від клієнта ОСОБА_11 в сумі 35 800 доларів США, 81 400 Євро, 400 000 російських рублів, 220 000 грн., а всього грошових коштів в різній валюті згідно офіційного курсу НБУ на загальну суму 1 294 341 грн. 84 копійки, які в касу банку не внесла, а звернула на свою користь.

2) Крім того , ОСОБА_7 , працюючи на посаді завідуючої ТВБВ № 10020/0326 філії - Харківського обласного управління ВАТ «Державний Ощадний банк України», розташованого за адресою: м. Харків, вул. Слов`янська, 4, будучи службовою особою, діючі повторно, з корисливих мотивів, з метою особистого незаконного збагачення, зловживаючи своїм службовим становищем, привласнювала ввірені їй грошові кошти ВАТ «Державний Ощадний банк України», які отримувала для внесення в касу банку від клієнта ОСОБА_12 , при наступних обставинах.

25 грудня 2006 року ОСОБА_7 в приміщенні ТВБВ № 10020/0326 філії - Харківського обласного управління ВАТ «Державний Ощадний банк України», розташованого за адресою : м. Харків, вул. Слов`янська, 4 (надалі - філії банку), склала та роздрукувала за допомогою службового комп`ютера і принтера договір № 51071 від 25.12.2006 року на ОСОБА_12 на відкриття останнім депозитного рахунку в доларах США в ВАТ «Ощадбанк», не відобразивши в програмно-технічному комплексі АСВО «Вклади» філії банку даний документ. Цього ж дня ОСОБА_7 уклала договір № 51071 від 25.12.2006 року з ОСОБА_12 . Отримавши від ОСОБА_12 у зв`язку з укладанням вищевказаного договору 40 000 доларів США (згідно офіційного курсу НБУ становить 202 000 грн.), ОСОБА_7 , склавши та роздрукувавши за допомогою службового комп`ютера і принтера, не відобразивши в програмно-технічному комплексі АСВО «Вклади» філії банку, видала йому підписану нею та завірену печаткою філії банку квитанцію № 3 від 25.12.2006 року, в якій була відображена отримана від ОСОБА_12 грошова сума. Отримані грошові кошти ОСОБА_7 , зловживаючи своїм службовим становищем, діючи із корисливих мотивів, з метою особистого незаконного збагачення, не оприбуткувала по касі філії банку, привласнила їх, звернувши на власну користь.

Після цього ,26 лютого 2007 року ОСОБА_12 , в приміщенні філії банку за вищевказаною адресою передав ОСОБА_7 20 000 доларів США для розміщення їх на своєму депозитному рахунку, відкритому, як він вважав у зв`язку з укладенням між ним та ВАТ «Ощадбанк» в особі ОСОБА_7 25.12.2006 року договору на відкриття депозитного рахунку в доларах США. На підтвердження факту отримання коштів ОСОБА_7 , склавши та роздрукувавши за допомогою службового комп`ютера і принтера, не відобразивши в програмно-технічному комплексі АСВО «Вклади» філії банку, особисто видала підписану нею та завірену печаткою філії банку квитанцію № 1 від 26.02.2007 року, в якій була відображена сума депозитного вкладу ОСОБА_12 - 60 000 доларів США, при цьому вказана сума була визначена шляхом додавання залишку грошових коштів по попередньому депозитному договору на суму 40 000 доларів США і додатково розміщених на депозитному рахунку ОСОБА_12 коштів в сумі 20 000 доларів США. Отримані грошові кошти в сумі 20 000 доларів США (згідно офіційного курсу НБУ становить 101 000 грн.) ОСОБА_7 , зловживаючи своїм службовим становищем, діючи із корисливих мотивів, з метою особистого незаконного збагачення, не оприбуткувала по касі в філії банку, привласнила їх, звернувши на власну користь.

Після цього, 23 листопада 2007 року ОСОБА_12 ,в приміщенні філії банку за вищевказаною адресою, передав ОСОБА_7 5 000 доларів США для розміщення їх на своєму депозитному рахунку, відкритому, як він вважав у зв`язку з укладенням між ним та ВАТ «Ощадбанк» в особі ОСОБА_7 25.12.2006 року договору на відкриття депозитного рахунку в доларах США. На підтвердження факту отримання коштів ОСОБА_7 , склавши та роздрукувавши за допомогою службового комп`ютера і принтера, не відобразивши в програмно-технічному комплексі АСВО «Вклади» філії банку, особисто видала підписану нею та завірену печаткою філії банку квитанцію № 1 від 23.11.2007 року, в якій була відображена сума депозитного вкладу ОСОБА_12 - 65 000 доларів США, при цьому вказана сума була визначена шляхом додавання залишку грошових коштів по попередньому депозитному договору на суму 60 000 доларів США і додатково розміщених на депозитному рахунку ОСОБА_12 коштів в сумі 5 000 доларів США. Отримані грошові кошти в сумі 5 000 доларів США (згідно офіційного курсу НБУ становить 25 250 грн.) ОСОБА_7 , зловживаючи своїм службовим становищем, діючи із корисливих мотивів, з метою особистого незаконного збагачення, не оприбуткувала по касі філії банку, привласнила їх, звернувши на власну користь

Після цього, 25 січня 2008 року ОСОБА_12 , в приміщенні філії банку за вищевказаною адресою, передав ОСОБА_7 5 000 доларів США для розміщення їх на своєму депозитному рахунку, відкритому, як він вважав, у зв`язку з укладенням між ним та ВАТ «Ощадбанк» в особі ОСОБА_7 25.12.2006 року договору на відкриття депозитного рахунку в доларах США. На підтвердження факту отримання коштів ОСОБА_7 , склавши та роздрукувавши за допомогою службового комп`ютера і принтера, не відобразивши в програмно-технічному комплексі АСВО «Вклади» філії банку, особисто видала підписану нею та завірену печаткою філії банку квитанцію № 1 від 25.01.2008 року, в якій була відображена сума депозитного вкладу ОСОБА_12 - 70 000 доларів США, при цьому вказана сума була визначена шляхом додавання залишку грошових коштів по попередньому депозитному договору на суму 70 000 доларів США і додатково розміщених на депозитному рахунку ОСОБА_12 коштів в сумі 5 000 доларів США. Отримані грошові кошти в сумі 5 000 доларів США (згідно офіційного курсу НБУ становить 25250 грн.) ОСОБА_7 , зловживаючи своїм службовим становищем, діючи із корисливих мотивів, з метою особистого незаконного збагачення, не оприбуткувала по касі філії банку, привласнила їх, звернувши на власну користь.

Після цього, 18 квітня 2008 року ОСОБА_12 , в приміщенні філії банку за вищевказаною адресою передав ОСОБА_7 5 000 доларів США для розміщення їх на своєму депозитному рахунку, відкритому, як він вважав у зв`язку з укладенням між ним та ВАТ «Ощадбанк» в особі ОСОБА_7 25.12.2006 року договору на відкриття депозитного рахунку в доларах США. На підтвердження факту отримання коштів ОСОБА_7 , склавши та роздрукувавши за допомогою службового комп`ютера і принтера, не відобразивши в програмно-технічному комплексі АСВО «Вклади» філії банку, особисто видала підписану нею та завірену печаткою ТВБВ № 10020/0326 філії - Харківського обласного управління ВАТ «Державний Ощадний банк України», квитанцію № 9 від 18.04.2008 року , в якій була відображена сума депозитного вкладу ОСОБА_12 - 75 000 доларів США, при цьому вказана сума була визначена шляхом додавання залишку грошових коштів по попередньому депозитному договору на суму 75 000 доларів США і додатково розміщених на депозитному рахунку ОСОБА_12 коштів в сумі 5 000 доларів США. Отримані грошові кошти в сумі 5 000 доларів США (згідно офіційного курсу НБУ становить 25 250 грн.) ОСОБА_7 , зловживаючи своїм службовим становищем, діючи із корисливих мотивів, з метою особистого незаконного збагачення, не оприбуткувала по касі філії банку, привласнила їх, звернувши на власну користь.

Після цього, 22 травня 2008 року ОСОБА_12 , в приміщенні філії банку за вищевказаною адресою передав ОСОБА_7 5 000 доларів США для розміщення їх на своєму депозитному рахунку, відкритому, як він вважав, у зв`язку з укладенням між ним та ВАТ «Ощадбанк» в особі ОСОБА_7 25.12.2006 року договору на відкриття депозитного рахунку в доларах США. На підтвердження факту отримання коштів ОСОБА_7 , склавши та роздрукувавши за допомогою службового комп`ютера і принтера, не відобразивши в програмно-технічному комплексі АСВО «Вклади» філії банку, особисто видала підписану нею та завірену печаткою філії банку квитанцію № 2 від 22.05.2008 року, в якій була відображена сума депозитного вкладу ОСОБА_12 - 80 000 доларів США, при цьому вказана сума була визначена шляхом додавання залишку грошових коштів по попередньому депозитному договору на суму 80 000 доларів США і додатково розміщених на депозитному рахунку ОСОБА_12 коштів в сумі 5 000 доларів США. Отримані грошові кошти в сумі 5 000 доларів США (згідно офіційного курсу НБУ становить 24250 грн.) ОСОБА_7 , зловживаючи своїм службовим становищем, діючи із корисливих мотивів, з метою особистого незаконного збагачення, не оприбуткувала по касі філії банку, привласнила їх, звернувши на власну користь.

Після цього, 24 червня 2008 року ОСОБА_12 , в приміщенні філії банку за вищевказаною адресою, передав ОСОБА_7 20 000 доларів США для розміщення їх на своєму депозитному рахунку, відкритому, як він вважав у зв`язку з укладенням між ним та ВАТ «Ощадбанк» в особі ОСОБА_7 25.12.2006 року договору на відкриття депозитного рахунку в доларах США. На підтвердження факту отримання коштів, ОСОБА_7 , склавши та роздрукувавши за допомогою службового комп`ютера і принтера, не відобразивши в програмно-технічному комплексі АСВО «Вклади» філії банку, особисто видала підписану нею та завірену печаткою філії банку квитанцію № 2 від 24.06.2008 року , в якій була відображена сума депозитного вкладу ОСОБА_12 - 100 000 доларів США, при цьому вказана сума була визначена шляхом додавання залишку грошових коштів по попередньому депозитному договору на суму 100 000 доларів США і додатково розміщених на депозитному рахунку ОСОБА_12 коштів в сумі 20 000 доларів США. Отримані грошові кошти в сумі 20 000 доларів США (згідно офіційного курсу НБУ становить 96 800 грн.) ОСОБА_7 , зловживаючи своїм службовим становищем, діючи із корисливих мотивів, з метою особистого незаконного збагачення, не оприбуткувала по касі філії банку , привласнила їх, звернувши на власну користь.

Після цього, 23 липня 2008 року ОСОБА_12 ,в приміщенні філії банку передав ОСОБА_7 10 000 доларів США для розміщення їх на своєму депозитному рахунку, відкритому, як він вважав у зв`язку з укладенням між ним та ВАТ «Ощадбанк» в особі ОСОБА_7 25.12.2006 року договору на відкриття депозитного рахунку в доларах США. На підтвердження факту отримання коштів ОСОБА_7 , склавши та роздрукувавши за допомогою службового комп`ютера і принтера, не відобразивши в програмно-технічному комплексі АСВО «Вклади» філії банку, особисто видала підписану нею та завірену печаткою філії банку квитанцію № 1 від 23.07.2008 року, в якій була відображена сума депозитного вкладу ОСОБА_12 - 110 000 доларів США, при цьому вказана сума була визначена шляхом додавання залишку грошових коштів по попередньому депозитному договору на суму 110 000 доларів США і додатково розміщених на депозитному рахунку ОСОБА_12 коштів в сумі 10 000 доларів США. Отримані грошові кошти в сумі 10 000 доларів США (згідно офіційного курсу НБУ становить 48 400 грн.) ОСОБА_7 , зловживаючи своїм службовим становищем, діючи із корисливих мотивів, з метою особистого незаконного збагачення, не оприбуткувала по касі філії банку, привласнила їх, звернувши на власну користь.

Після цього 21 серпня 2008 року ОСОБА_12 , в приміщенні філії банку звернувся до ОСОБА_7 з метою отримання грошових коштів в сумі 35 000 доларів США зі свого депозитного рахунку, який на його думку був відкритий в банку. ОСОБА_7 з метою уникнення викриття в скоєнні привласнення ввірених їй раніше грошових коштів видала ОСОБА_12 35 000 доларів США , які раніше звернула на свою користь і, з метою створення видимості законності проведених операцій, склавши та роздрукувавши за допомогою службового комп`ютера і принтера, не відобразивши в програмно-технічному комплексі АСВО «Вклади» філії банку, видала квитанцію № 2 від 21.08.2008 року на суму 75 000 доларів США, підписану нею та завірену печаткою філії банку,в якій відображений номер договору № 51095.

Після цього , 10 вересня 2008 року ОСОБА_12 ,в приміщенні філії банку передав ОСОБА_7 грошові кошти в сумі 125 000 доларів США з метою розміщення на своєму депозитному рахунку за договором від 25.12.2006 року. За пропозицією ОСОБА_7 ним з ВАТ «Ощадбанк» в особі ОСОБА_7 був укладений новий договір № 51095 від 10.09.2008 року на відкриття депозитного рахунку в ВАТ «Ощадбанк» в сумі 200 000 доларів США під 5% річних, який ОСОБА_7 склала та роздрукувала за допомогою службового комп`ютера і принтера, не відобразивши в програмно-технічному комплексі АСВО «Вклади» філії банку. Вказана сума депозитного рахунку була визначена шляхом додавання залишку грошових коштів за попереднім депозитним договором від 25.12.2006 року в сумі 75 000 доларів США і переданих додатково ОСОБА_12 грошових коштів в сумі 125 000 доларів США. Один примірник зазначеного договору № 51095 від 10.09.2008 року на суму 200 000 доларів США ОСОБА_7 завірила власним підписом та печаткою філії банку і передала ОСОБА_12 на руки, при цьому додатково ОСОБА_7 , склавши та роздрукувавши за допомогою службового комп`ютера і принтера, не відобразивши в програмно-технічному комплексі АСВО «Вклади» філії банку, склала квитанцію № 1 від 10.09.2008 року на суму 200 000 доларів США, підписану нею та завірену печаткою філії банку, в якій відображений номер договору № 51095, яку також передала ОСОБА_12 .

В другий примірник зазначеного договору № 51095 від 10.09.2008 року ОСОБА_7 внесла суму вкладу на 60 000 доларів США, завірила власним підписом та печаткою філії банку, підробивши підпис ОСОБА_12 , після чого з отриманих від ОСОБА_12 125 000 доларів США внесла 60 000 доларів США на відкритий рахунок в ВАТ «Ощадбанк» № НОМЕР_1 , а грошові кошти в сумі 65 000 доларів США (згідно офіційного курсу НБУ становить 314 691 грн.) звернула на свою користь.

Крім того, 10 жовтня 2008 року, продовжуючи злочинну діяльність, в приміщенні філії банку, ОСОБА_7 , зловживаючи службовим становищем виготовила підроблену заяву № 2 на видачу готівки по депозитному рахунку № НОМЕР_1 на ім`я ОСОБА_12 за вкладом у сумі 60 000 доларів США (згідно офіційного курсу НБУ становить 295 626 грн.), за якою отримала в ВАТ «Ощадбанк» від імені ОСОБА_12 , підробивши його підпис, грошові кошти в сумі 60 000 доларів США, які звернула на свою користь.

Після цього, 21 січня 2009 року ОСОБА_12 , в приміщенні філії банку за вищевказаною адресою передав ОСОБА_7 50 000 доларів США для розміщення їх на своєму депозитному рахунку, відкритому, як він вважав у зв`язку з укладенням між ним та ВАТ «Ощадбанк» в особі ОСОБА_7 10.09.2008 року договору на відкриття депозитного рахунку в доларах США. На підтвердження факту отримання коштів ОСОБА_7 , склавши та роздрукувавши за допомогою службового комп`ютера і принтера, не відобразивши в програмно-технічному комплексі АСВО «Вклади» філії банку, особисто видала підписаний нею та завірений печаткою філії банку меморіальний ордер без номеру від 21.01.2009 року на суму 250 000 доларів США, при цьому вказана сума була визначена шляхом додавання залишку грошових коштів по попередньому депозитному договору на суму 200 000 доларів США і додатково розміщених на депозитному рахунку ОСОБА_12 коштів в сумі 50 000 доларів США. Отримані грошові кошти в сумі 50 000 доларів США (згідно офіційного курсу НБУ становить 385 000 грн.) ОСОБА_7 , зловживаючи своїм службовим становищем, діючи із корисливих мотивів, з метою особистого незаконного збагачення, не оприбуткувала по касі філії банку , привласнила їх, звернувши на власну користь.

Отже , ОСОБА_7 , зловживаючи службовим становищем, за період часу з 25 грудня 2006 року по 21 січня 2009 року, привласнювала грошові кошти ВАТ «Ощадбанк», в особливо великих розмірах, які отримувала для внесення в касу банку від клієнта ОСОБА_12 в сумі 250 000 доларів США (згідно офіційного курсу НБУ становить 1 271 054 грн.), які в касу банку не внесла, а звернула на свою користь.

3) Крім того, ОСОБА_7 , працюючи на посаді завідуючої ТВБВ № 10020/0326 філії - Харківського обласного управління ВАТ «Державний Ощадний банк України», розташованого за адресою: м. Харків, вул. Слов`янська, 4, будучи службовою особою, діючі з корисливих мотивів, повторно, з метою особистого незаконного збагачення, зловживаючи своїм службовим становищем, привласнювала ввірені їй грошові кошти ВАТ «Державний Ощадний банк України», які отримувала для внесення в касу банку від клієнта ОСОБА_13 , за наступних обставин.

В лютому 2007 року (точна дата в ході досудового розслідування не встановлена), ОСОБА_7 в приміщенні ТВБВ № 10020/0326 філії - Харківського обласного управління ВАТ «Державний Ощадний банк України» (надалі - філії банку) , розташованого за адресою : м. Харків, вул. Слов`янська, 4, склала та роздрукувала за допомогою службового комп`ютера і принтера договір, номер якого в ході досудового слідства не встановлений, з ОСОБА_13 на відкриття останньою депозитного рахунку в доларах США в ВАТ «Ощадбанк» терміном на 1 рік під 5 % річних, не відобразивши в програмно-технічному комплексі АСВО «Вклади» філії банку. Цього ж дня ОСОБА_7 уклала даний договір з ОСОБА_13 . При цьому один примірник зазначеного договору ОСОБА_7 завірила власним підписом і печаткою філії банку, після чого видала його ОСОБА_13 . Отримавши від ОСОБА_13 у зв`язку з укладанням вищевказаного договору 4 000 доларів США (згідно офіційного курсу НБУ становить 20200 грн.), ОСОБА_7 , склавши та роздрукувавши за допомогою службового комп`ютера і принтера, не відобразивши в програмно-технічному комплексі АСВО «Вклади» філії банку, видала їй підписану нею та завірену печаткою філії банку квитанцію, номер якої в ході розслідування не встановлений, в якій була відображена отримана від ОСОБА_13 грошова сума. Отримані грошові кошти ОСОБА_7 , зловживаючи своїм службовим становищем, діючи із корисливих мотивів, з метою особистого незаконного збагачення, не оприбуткувала по касі філії банку, привласнила їх, звернувши на власну користь.

Продовжуючи злочинну діяльність, в квітні 2008 року (точна дата в ході досудового слідства не встановлена) ОСОБА_7 в приміщенні філії банку за вищевказаною адресою, склала та роздрукувала за допомогою службового комп`ютера і принтера договір, номер якого в ході досудового слідства не встановлений, з ОСОБА_13 на відкриття останньою депозитного рахунку в доларах США в ВАТ «Ощадбанк» терміном на 1 рік під 5 % річних, не відобразивши в програмно-технічному комплексі АСВО «Вклади» філії банку. Цього ж дня ОСОБА_7 уклала даний договір з ОСОБА_13 . При цьому один примірник зазначеного договору ОСОБА_7 завірила власним підписом і печаткою філії банку, після чого видала його ОСОБА_13 . Сума депозитного вкладу відповідно зазначеного договору - 124 000 доларів США, яка складалася із грошових коштів в сумі 4 000 доларів США, за укладеним в лютому 2007 року договором і грошових коштів в сумі 120 000 доларів США, які ОСОБА_13 передала ОСОБА_7 в день укладання нового договору на відкриття депозитного рахунку в доларах США. Також ОСОБА_7 , склавши та роздрукувавши за допомогою службового комп`ютера і принтера, не відобразивши в програмно-технічному комплексі АСВО «Вклади» філії банку, особисто видала підписану нею та завірену печаткою філії банку квитанцію , номер якої в ході розслідування не встановлений, в якій була відображена сума депозитного вкладу ОСОБА_13 - 124 000 доларів США. Отримані грошові кошти в сумі 120 000 доларів США (згідно офіційного курсу НБУ становить 606 000 грн.) ОСОБА_7 , зловживаючи своїм службовим становищем, діючи із корисливих мотивів, з метою особистого незаконного збагачення, не оприбуткувала по касі філії банку, привласнила їх, звернувши на власну користь.

Після цього, в травні 2008 року (точна дата в ході досудового слідства не встановлена) ОСОБА_13 , в приміщенні філії банку передала ОСОБА_7 15 000 доларів США для розміщення їх на своєму депозитному рахунку, відкритому, як вона вважала , у зв`язку з укладенням між нею та ВАТ «Ощадбанк» в особі ОСОБА_7 в квітні 2008 року договору на відкриття депозитного рахунку в доларах США. На підтвердження факту отримання коштів ОСОБА_7 , склавши та роздрукувавши за допомогою службового комп`ютера і принтера, не відобразивши в програмно-технічному комплексі АСВО «Вклади» філії банку, особисто видала підписану нею та завірену печаткою філії банку квитанцію, номер якої в ході розслідування не встановлений, в якій була відображена сума депозитного вкладу ОСОБА_13 - 139 000 доларів США. Отримані грошові кошти в сумі 15 000 доларів США(згідно офіційного курсу НБУ становить 75 750 грн.) ОСОБА_7 , зловживаючи своїм службовим становищем, діючи із корисливих мотивів, з метою особистого незаконного збагачення, не оприбуткувала по касі філії банку, привласнила їх, звернувши на власну користь.

Після цього, 9 червня 2008 року ОСОБА_13 , в приміщенні ТВБВ № 10020/0326 філії - Харківського обласного управління ВАТ «Державний Ощадний банк України», розташованого за адресою : м. Харків, вул. Слов`янська, 4, уклала з ВАТ «Ощадбанк» в особі ОСОБА_7 договір № 51093 від 09.06.2008 року на відкриття депозитного рахунку в доларах США на суму 236 150 доларів США, який склала та роздрукувала за допомогою службового комп`ютера і принтера, не відобразивши в програмно-технічному комплексі АСВО «Вклади» філії банку. При цьому вказана сума була визначена шляхом додавання залишку грошових коштів по попередньому депозитному договору на суму 139 000 доларів США і додатково розміщених на депозитному рахунку ОСОБА_13 коштів в сумі 97 150 доларів США. Один екземпляр зазначеного договору ОСОБА_7 ,завіривши своїм підписом та печаткою філії банку, видала ОСОБА_13 , додатково, склавши та роздрукувавши за допомогою службового комп`ютера і принтера, не відобразивши в програмно-технічному комплексі АСВО «Вклади» філії банку, надала їй квитанцію № 2 від 9 червня 2008 року, в якій була відображена сума депозитного вкладу ОСОБА_13 - 236 150 доларів США. Отримані грошові кошти в сумі 97 150 доларів США (згідно офіційного курсу НБУ становить 739 496 грн. 08 коп.) ОСОБА_7 , зловживаючи своїм службовим становищем, діючи із корисливих мотивів, з метою особистого незаконного збагачення, не оприбуткувала по касі філії банку, привласнила їх, звернувши на власну користь.

Після цього 8 липня 2008 року ОСОБА_13 , в приміщенні філії банку за вищевказаною адресою, звернулася до ОСОБА_7 з метою отримання грошових коштів в сумі 27 500 доларів США зі свого депозитного рахунку, який на її думку був відкритий в банку. ОСОБА_7 , з метою уникнення викриття в скоєнні привласнення ввірених їй раніше грошових коштів, видала ОСОБА_13 27 500 доларів США і, з метою створення видимості законності проведених операцій, ОСОБА_7 склала та роздрукувала за допомогою службового комп`ютера і принтера, не відобразивши в програмно-технічному комплексі АСВО «Вклади» філії банку, новий договір на відкриття ОСОБА_13 депозитного рахунку в доларах США між ОСОБА_13 та ВАТ «Ощадбанк», з урахуванням відсотків по вкладу на суму 209665 доларів США, не відобразивши в програмно-технічному комплексі АСВО «Вклади» філії банку, надавши на підтвердження зазначеної суми квитанцію № 2 від 08.07.2008 року, підписану нею та завірену печаткою філії банку, на якій відображений номер договору № 51094, після чого вказану квитанцію передала ОСОБА_13 .

Після цього , 18 липня 2008 року ОСОБА_13 ,в приміщенні ТВБВ № 10020/0326 філії - Харківського обласного управління ВАТ «Державний Ощадний банк України», розташованого за адресою : м. Харків, вул. Слов`янська, 4, звернулася до ОСОБА_7 з метою отримання грошових коштів в сумі 9 000 доларів США зі свого депозитного рахунку, який , на її думку, був відкритий в банку. ОСОБА_7 , з метою уникнення викриття в скоєнні привласнення ввірених їй раніше грошових коштів, видала ОСОБА_13 9 000 доларів США і, з метою створення видимості законності проведених операцій, склала та роздрукувала за допомогою службового комп`ютера і принтера, не відобразивши в програмно-технічному комплексі АСВО «Вклади» філії банку, квитанцію № 1 від 18.07.08 року на суму 200 665 доларів США, підписану нею та завірену печаткою філії банку, в якій відображений номер договору № 51094, після чого вказану квитанцію передала ОСОБА_13 .

Після цього, 8 серпня 2008 року ОСОБА_13 , в приміщенні філії банку за вищевказаною адресою звернулася до ОСОБА_7 з метою отримання грошових коштів в сумі 4 600 доларів США зі свого депозитного рахунку, який на її думку був відкритий в банку. ОСОБА_7 , з метою уникнення викриття в скоєнні привласнення ввірених їй раніше грошових коштів, видала ОСОБА_13 4600 доларів США і, з метою створення видимості законності проведених операцій, склала та роздрукувала за допомогою службового комп`ютера і принтера, не відобразивши в програмно-технічному комплексі АСВО «Вклади» філії банку, новий договір на відкриття депозитного рахунку в доларах США між ОСОБА_13 та ВАТ «Ощадбанк» від 08.08.2008 року по вкладу на суму 196 843 доларів США, з урахуванням відсотків за попередніми вкладами,на підтвердження чого ОСОБА_7 , не відобразивши в програмно-технічному комплексі АСВО «Вклади» філії банку, склала квитанцію № 1 від 08.08.2008 року на суму 196 843 доларів США, підписану нею та завірену печаткою філії банку, в якій відображений номер договору № 51095, після чого вказану квитанцію передала ОСОБА_13 .

Після цього ,13 серпня 2008 року ОСОБА_13 ,в приміщенні філії банку за вищевказаною адресою звернулася до ОСОБА_7 з метою отримання грошових коштів в сумі 5 000 доларів США зі свого депозитного рахунку, який, на її думку, був відкритий в банку. ОСОБА_7 з метою уникнення викриття в скоєнні привласнення ввірених їй раніше грошових коштів , видала ОСОБА_13 5 000 доларів США і з метою створення видимості законності проведених операцій, не відобразивши в програмно-технічному комплексі АСВО «Вклади» філії банку, склала квитанцію № 2 від 13.08.2008 року на суму 191 843 доларів США, підписану нею та завірену печаткою філії банку,в якій відображений номер договору № 51095, після чого вказану квитанцію передала ОСОБА_13 .

Після цього, 5 лютого 2009 року ОСОБА_13 , в приміщенні філії банку за вищевказаною адресою, звернулася до ОСОБА_7 з метою отримання грошових коштів в сумі 400 доларів США зі свого депозитного рахунку, який на її думку був відкритий в банку. ОСОБА_7 , з метою уникнення викриття в скоєнні привласнення ввірених їй раніше грошових коштів ,видала ОСОБА_13 400 доларів США і, з метою створення видимості законності проведених операцій, склала та роздрукувала за допомогою службового комп`ютера і принтера, не відобразивши в програмно-технічному комплексі АСВО «Вклади» філії банку, новий договір № 51102 від 05.02.2009 року на відкриття депозитного рахунку в доларах США між ОСОБА_13 та ВАТ «Ощадбанк» на суму 199 254 доларів США, з урахуванням відсотків за попередніми вкладами, який завірила власним підписом та печаткою філії банку і, додатково, ОСОБА_7 , не відобразивши в програмно-технічному комплексі АСВО «Вклади» філії банку, склала квитанцію № 1 від 05.02.2009 року на суму 199 254 доларів США, підписану нею та завірену печаткою філії банку,в якій відображений номер договору № 51102, після чого вказану квитанцію передала ОСОБА_13 .

Отже , ОСОБА_7 , зловживаючи службовим становищем, за період часу з лютого 2007 року по 5 лютого 2009 року, привласнила грошові кошти ВАТ «Ощадбанк», в особливо великих розмірах, які отримувала для внесення в касу банку від клієнта ОСОБА_13 в сумі 243961 доларів США (згідно офіційного курсу НБУ становить - 1 501 591 грн. 50 коп.), які в касу банку не внесла, а звернула на свою користь.

4) Крім того, ОСОБА_7 , працюючи на посаді завідуючої ТВБВ № 10020/0326 філії - Харківського обласного управління ВАТ «Державний Ощадний банк України», розташованого за адресою : м. Харків, вул. Слов`янська, 4, діючі з корисливих мотивів, повторно, з метою особистого незаконного збагачення, зловживаючи своїм службовим становищем, привласнювала ввірені їй грошові кошти ВАТ «Державний Ощадний банк України», які отримувала для внесення в касу банку від клієнта ОСОБА_14 , при наступних обставинах.

20 жовтня 2007 року ОСОБА_7 , в приміщенні філії банку за вищевказаною адресою , склала та роздрукувала за допомогою службового комп`ютера і принтера договір № 51082 від 20.10.2007 року з ОСОБА_14 , на відкриття останнім депозитного рахунку в доларах США в ВАТ «Ощадбанк», не відобразивши в програмно-технічному комплексі АСВО «Вклади» філії банку даний документ. Цього ж дня ОСОБА_7 уклала договір № 51082 від 20.10.2007 року з ОСОБА_14 . Отримавши від ОСОБА_14 у зв`язку з укладанням вищевказаного договору 30 000 доларів США, ОСОБА_7 видала йому підписаний нею та завірену печаткою ТВБВ № 10020/0326 філії - Харківського обласного управління ВАТ «Державний Ощадний банк України» примірник договору, в якому була відображена отримана від ОСОБА_14 грошова сума. Отримані грошові кошти в сумі 30 000 доларів США (згідно офіційного курсу НБУ становить 151 500 грн.) ОСОБА_7 , зловживаючи своїм службовим становищем, діючи із корисливих мотивів, з метою особистого незаконного збагачення, не оприбуткувала по касі філії банку, привласнила їх, в особливо великих розмірах, звернувши на власну користь.

Не погодившись з рішенням районного суду прокурор у кримінальному провадженні ОСОБА_15 та представники потерпілого ОСОБА_9 , ОСОБА_10 подали на нього апеляційні скарги.

До початку апеляційного розгляду прокурор у кримінальному провадженні ОСОБА_15 відмовився від своєї апеляційної скарги, на підставі ч.1 ст.403 КПК України.

В своїй апеляційній скарзі представник потерпілого ОСОБА_10 просить скасувати вирок Жовтневого районного суду м.Харкова від 12.12.2022 року стосовно ОСОБА_7 та ухвалити новий вирок, яким виправдати останню за пред`явленим обвинуваченням.

Крім того, представник потерпілого ОСОБА_10 просить відмовити у задоволенні цивільних позовів ОСОБА_13 та ОСОБА_14 .

В обґрунтування своїх апеляційних вимог представник потерпілого зазначає, що висновки суду, які викладені в оскаржуваному судовому рішенні, не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, оскільки вина ОСОБА_7 за пред`явленим обвинуваченням не підтверджується дослідженими доказами під час судового розгляду в суді першої інстанції. Дії ОСОБА_7 за ч.5 ст.191 КК України невірно кваліфіковано органом досудового розслідування та судом першої інстанції. У матеріалах справи відсутня експертиза на підтвердження розміру матеріальних збитків.

Апелянт зазначає, що квитанції № 2 від 21.12.2006 на суму 13 400 доларів США, № 1 від 17.02.2009 на суму 35 800 доларів США, № 1 від 17.02.2009 на суму 220 000,00 грн., № 2 від 19.09.2007 на суму 20 000 євро, № 2 від 17.02.2009 на суму 81400 євро не підтверджують передання ОСОБА_7 , вказаних в них коштів, в зв`язку з тим, що зазначені суми коштів в зазначені дати не вносились, а зі слів обвинуваченої визначені з урахуванням раніше зроблених внесків. Сума та факт первісного внеску взагалі не підтверджені документально. Висновок судово-почеркознавчої експертизи ХНДІСЕ № 4654 від 29.05.2009, відповідно до якого встановити чи виконані ОСОБА_7 підписи від її імені в квитанції №2 від 19.09.2007, квитанції №1 від 17.02.2009, квитанції №2 від 17.02.2009, квитанції №1 від 17.02.2009, квитанції №3 від 17.02.2009 в рядку «Підпис контролера» не виявилося можливим, взагалі ставить під сумнів виконання підписів на цих документах обвинуваченою. Виписками з програмно-технічного комплексу АСВО «Вклади» по операціям за вкладами фізичних осіб ТВБВ №10020/0326 ФХОУ AT «Ощадбанк» за 21.12.2006, 20.02.2007, 25.06.2007, 19.09.2007, 17.02.2009 підтверджують відсутність вкладів на ім`я ОСОБА_11 .

Крім того, представник потерпілого ОСОБА_10 посилається на те, що в матеріалах справи відсутні докази внесення ОСОБА_12 наступних сум 60 000 доларів за квитанцією № 1 від 26.02.2007, 65 000 доларів за квитанцією № 1 від 23.11.2007, 70 000 доларів за квитанцією № 1 від 25.01.2008, 75 000 доларів за квитанцією № 9 від 18.04.2008, 80 000 доларів за квитанцією № 2 від 22.05.2008, 100 000 доларів за квитанцією № 2 від 24.06.2008, 110 000 доларів за квитанцією № 1 від 23.07.2008, 75 000 доларів за квитанцією № 2 від 21.08.2008, 200 000 доларів за квитанцією № 1 від 10.09.2008, 250 000 доларів за меморіальним ордером від 21.01.2008. Ці суми коштів в зазначені дати не вносились, а зі слів обвинуваченої визначені з урахуванням раніше зроблених внесків. Суми внесених коштів не підтверджені документально, а визначені лише зі слів обвинуваченої та ОСОБА_12 . Виданий ОСОБА_7 меморіальний ордер від 21 січня 2009 року на суму 250 000,00 доларів США не може бути документом, який підтверджує внесення коштів на вкладний рахунок, оскільки цей документ є розрахунковим, який складається за ініціативою банку для оформлення операцій щодо списання коштів з рахунка платника і внутрішньобанківських операцій відповідно до цього Закону та нормативно-правових актів Національного банку України. Додатковий договір щодо пролонгації Договору та сама квитанція про внесення 50 000 доларів США відсутні, оскільки ніяких Додаткових договорів як і самого Договору між позивачем та відповідачем не укладалося та грошові кошти до каси банку не вносилися.

Апелянт також зазначає, що сума первісного депозитного вкладу ОСОБА_13 в розмірі 4 000 доларів США внесена в невстановлену дату в лютому 2007 року та факт укладання відповідного договору не підтверджується жодним письмовим доказом, а визначені стороною обвинувачення, а в подальшому і судом лише зі слів ОСОБА_13 , як заінтересованої особи та самої обвинуваченої ОСОБА_7 . Також відсутні письмові підтвердження укладання договору та внесення 120 000 доларів США у квітні та 15 000 доларів США у травні 2008 року. У вироку суду зазначено про укладання договору № 51093 від 09.06.2008 року, проте, письмовими доказами даний факт також не підтверджується. Незважаючи на відсутність даного договору ОСОБА_7 видала за цим договором квитанцію № 2 на суму 236 150 доларів, яку обвинувачена рахувала з внесеної суми 97 150 доларів США та залишку коштів по попередньому депозитному договору в сумі 139 000 доларів США. При цьому, відсутні документальні підтвердження внесення коштів саме в сумах 97 150 доларів США та 139 000 доларів США. Суми внесених коштів не підтверджені документально, а визначені лише зі слів обвинуваченої та ОСОБА_13 .

Щодо епізоду з ОСОБА_14 апелянт зазначає, що вказана у вироці сума 30 000 доларів США, не може підтверджуватись лише договором за відсутності жодного документа, що підтверджує саме внесення грошової суми, квитанція тощо. Почеркознавча експертиза підпису в Договорі № 51082 від 20.10.2007 року свідчить про його виконання ОСОБА_14 , а не ОСОБА_14 , який є свідком по справі. Таким чином, на думку представника потерпілого, судом неправильно встановлений, а стороною обвинувачення не доведений належними та допустимими доказами розмір шкоди заданої злочином, який у грошовому виразі визначений на підставі показань свідків та самої обвинуваченої.

Крім того, апелянт зазначає про необхідність відмови у задоволенні цивільних позовів ОСОБА_13 та ОСОБА_14 , оскільки у кримінальному провадженні позовні вимоги у цивільному позові мають ґрунтуватись саме на деліктних правовідносинах, а не на договірних, та в матеріалах справи, досліджених в судовому засіданні, будь-які документи на підтвердження внесення коштів за договорами відсутні, як і відсутні будь-які підтвердження відкриття депозитного рахунку на ім`я ОСОБА_14 і ОСОБА_13 .

Також апелянт вказує на те, що ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 28.11.2022 року договори та квитанції, що є доказами у цій справі, визнано завідомо неправдивими офіційними документами, що виключає їх використання для підтвердження наявності укладених договорів банківського вкладу та визначення розміру переданих ОСОБА_7 коштів.

Представник потерпілого ОСОБА_9 вирок Жовтневого районного суду м. Харкова від 12 грудня 2022 року щодо ОСОБА_7 скасувати повністю та ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_7 виправдати у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 статті 191 КК України.

Крім того, представник потерпілого ОСОБА_9 просить повторно дослідити наступні докази: квитанцію № 1 від 17.02.2009 р. на імя ОСОБА_11 на суму 35800 дол. США; квитанцію № 2 від 17.02.2009 р. на імя ОСОБА_11 на суму 81400 Євро; квитанцію № 1 від 17.02.2009 р. на ім`я ОСОБА_11 на суму 220 000 грн.; квитанцію № 1 від 17.02.2009 р. на ім`я ОСОБА_11 на суму 400000 рос.рублів; договір № 60 з ОСОБА_11 ; договір № 1 з ОСОБА_11 ; договір з ОСОБА_11 ; протокол виїмки у ОСОБА_11 документів від 29.05.2009 р.; протокол огляду документів у ОСОБА_11 ; договір на ім`я ОСОБА_16 № 51095 від 10.09.2008 р.; меморіальний ордер на ім`я ОСОБА_17 від 21.01.2009 р.; договір на ім`я ОСОБА_13 № 51102 від 05.02.2009 р.; квитанцію № 1 на ім`я ОСОБА_13 від 05.02.2009 р.; протокол виїмки у ОСОБА_14 ( ОСОБА_18 ); договір № 51082 від 20.10.2007 р. та його копію на ім`я ОСОБА_14 ; акт ревізії цінностей, які знах. в ТВБВ 10020/0326, а також допитати свідків ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_14 та обвинувачену ОСОБА_7 .

Обґрунтовуючи свою апеляційну вимогу, представник потерпілого ОСОБА_9 зазначає, що ОСОБА_7 не виконувала організаційно-розпорядчих та адміністративно- господарських обов`язків, була матеріально-відповідальним працівником банку, а тому не може бути визнана службовою особою в розумінні примітки до статті 364 Кримінального кодексу України, а тому висновок суду першої інстанції про те, що ОСОБА_7 була службовою особою є помилковим.

Апелянт також зазначає, що судом не надав належної оцінки поясненням обвинуваченої ОСОБА_7 про те, що всі кошти, які вона отримала від ОСОБА_11 , і які зазначені у квитанціях на 35800 доларів США, 81400 Євро, 400 000 російських рублів, 220 000 грн. сформовані «по нарастающему итогу» і вона повернула їх у вигляді процентів і деяких сум в повному обсязі», а встановити розмір внесених ОСОБА_11 сум, з урахуванням показань , наданих у судовому засіданні ОСОБА_7 та ОСОБА_11 , взагалі неможливо. Вказує, що ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 28.11.2022 року договори та квитанції на ім`я ОСОБА_11 не можуть бути доказами, які підтверджують отримання ОСОБА_7 вказаних в них грошових коштів, а тому висновок суду про привласнення ОСОБА_7 коштів ОСОБА_11 - 35800 дол. США, 81400 Євро, 400 000 російських рублів, 220 000 грн. шляхом видачі підроблених договорів та квитанцій, які містять неправдиві відомості, не відповідає фактичним обставинам справи.

Крім того, представник потерпілого зазначає, суд першої інстанції, ухвалюючи обвинувальний вирок, не надав належної оцінки тій обставині, що передача 17.02.2009 року ОСОБА_11 . ОСОБА_7 коштів у розмірі 18 000 Євро 19.07.2007 р., 22400 доларів США, 61400 Євро, 21800 грн. не підтверджено ніякими доказами. Квитанції відсутні, ощадна книжка ОСОБА_11 не видавалася, а допитаний у судовому засіданні ОСОБА_11 не зміг назвати суми та дати внесення ним коштів , зазначених в обвинувальному акті. Висновки експертиз, проведених в рамках кримінальної справи № 24090017 від 29.05.2009 року, та всі інші докази, отримані органом досудового розслідування у 2009 році, є недопустимими. Судом першої інстанції не було надано оцінки висновкам суду, що містяться в постанові Ленінського районного суду м. Харкова від 27.07.2011 року, та протоколу допиту ОСОБА_7 від 03.04.2009 року.

Апелянт також зазначає, що в судовому засіданні від 14.09.2017 року в суді першої інстанції обвинувачена ОСОБА_7 пояснила, що свідкам ОСОБА_19 , ОСОБА_17 і ОСОБА_20 всі суми повернуті у вигляді процентів та інших сум, які вони просили. Судом першої інстанції не надав належної оцінки не договорам та квитанціям на ім`я ОСОБА_12 в сукупності з показаннями обвинуваченої ОСОБА_7 і показаннями свідка ОСОБА_12 , а також висновками суду, що містяться в ухвалі Жовтневого районного суду м. Харкова від 28.11.2022 р., що ці документи є підробленими. Докази внесення в касу банку шляхом передачі ОСОБА_7 коштів у розмірі 200 000 дол. США та 250 000 дол. США відсутні.

Представник потерпілого ОСОБА_9 також посилається на те, що, в порушення вимог ч.4 ст.352 КПК України, свідок ОСОБА_21 та її представник за цивільним позовом про стягнення моральної шкоди, перебували в залі суду з підготовчого засідання по справі. При ухваленні оскаржуваного вироку, судом не надана належна оцінка договорам і відповідним квитанціям на ім`я ОСОБА_21 , які були досліджені у судовому засідання, незважаючи на те, що свідок-цивільний позивач ОСОБА_13 спростовувала їх наявність та наполягала на відкритті нею рахунку лише у лютому 2007 року на суму 4000 дол. США, зазначивши, що депозитний договір та квитанція до договору на вказану суму загублені . Судом першої інстанції не встановлено дати укладення договорів та квитанцій на суми 4 000 дол. США, 120 000 дол. США. 124 000 дол. США. 15 000 дол. США, 139 000 дол. США, 97150 дол. США, зазначивши у вироку, що точної дати складення договорів на вказані суми не встановлено, але при цьому дійшовши висновку, що депозитні договори були укладені строком на 1 рік під 5% річних, а після укладення договорів і отримання коштів від ОСОБА_13 на вказані суми, ОСОБА_7 за допомогою службового комп`ютера і принтера, не відобразивши в програмно-технічному комплексі АСВО «Вклади» філії банку, видавала їй підписані та завірені печаткою філії квитанції, номери яких в ході розслідування не встановлені. Будь-яких інших письмових доказів, на підтвердження внесення в касу банку ОСОБА_13 236150 дол. США шляхом передачі цих коштів ОСОБА_7 , матеріали справи не містять. Також зазначає, що судом першої інстанції невірно визначено остаточну суму завданої шкоди за епізодом стосовно ОСОБА_13 . Оскаржуваним вироком суду встановлено, ню ОСОБА_13 отримала 46 500 доларів США, які згідно тих доказів, які були досліджені в судовому засіданні і на які опирається суд у вироку, нею ніколи в касу банку шляхом передачі їх ОСОБА_7 не вносилися, а отже ОСОБА_13 вже привласнила 46500 дол. США і повинна нести кримінальну відповідальність.

Крім того, апелянт зазначає, показання свідка ОСОБА_14 є неправдивими, депозитний договір укладений 20.10.2007 року, у день коли у цього свідка відбувалося весілля, його батько - ОСОБА_22 знайомий з ОСОБА_7 , оскільки тривалий час підвозив останню до місця її роботи, висновок судово-почеркознавчої експертизи НДЕКЦ при ГУ МВС України в Харківській області № 209 від 19.06.2014 року є недопустимим доказом. Суд першої інстанції не встановив, який саме оригінал договору № 51082 від 20.10.2007 року з ОСОБА_23 про відкриття останнім рахунку в доларах США у ВАТ «Ощадбанк» був наданий на експертизу той, що вилучений 12.05.2009 року, чи це був інший договір. Зі змісту протоколу виїмки від 12.05.2009 року є незрозумілим, у кого слідчим прокуратури Ленінського району м. Харкова ОСОБА_24 була здійснена виїмка.

Апелянт також зазначає, що суд першої інстанції не прийняв до уваги доводи представників ВАТ «Державний Ощадний банк України» в частині, що ОСОБА_7 не була наділена функціями службової особи, як така, що не виконувала організаційно-розпорядчі та адміністративно-господарські обов`язки, а була матеріально-відповідальним працівником банку та допущена до проведення банківських операцій з іноземною валютою на підставі дозволу та довіреності, виданої начальником філії-Харківське обласне управління AT «Ощадбанк». Дії ОСОБА_7 необхідно кваліфікувати за ч.3 ст. 15. ч.4 ст.190, ч.3 ст.358 КК України, як замах на вчинення нею шахрайства в особливо великих розмірах - зловживаючи довірою, діючи на підставі довіреності, виданої начальником філії- Харківське обласне управління AT «Ощадбанк», виготовила за допомогою електронно- технічних засобів, під виглядом належно оформлених депозитних договорів, підробні договори та квитанцій на ім`я ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 з метою подальшого незаконного заволодіння грошовими коштами ВАТ «Державний Ощадний банк України» в особливо великих розмірах.

Представник потерпілого ОСОБА_9 посилається на те, що позов ОСОБА_14 не підлягає задоволенню, з врахуванням наявності ухвали Жовтневого районного суду м. Харкова від 28.11.2022 року та встановлених фактичних обставин справи.

Вислухавши доповідь головуючого судді, доводи представників потерпілого ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , які підтримали свої апеляційні скарги сторони захисту, думку прокурора, обвинуваченої та її захисника, які заперечували щодо задоволення апеляційних скарг, дослідивши матеріали справи, колегія суддів, вважає, що подані апеляційні скарги представників потерпілого ОСОБА_9 та ОСОБА_10 задоволенню не підлягають, зважаючи на наступне.

В межах апеляційного розгляду вирішувалося питання щодо необхідності повторного дослідження доказів.

Вказане клопотання сторони обвинувачення про повторне дослідження доказів в кримінальному провадженні задоволенню не підлягає, оскільки, відповідно до ч.3 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції зобов`язаний повторно дослідити обставини, встановлені під час кримінального провадження, за умови, що вони досліджені судом першої інстанції не повністю або з порушеннями, та може дослідити докази, які не досліджувалися судом першої інстанції, виключно якщо про дослідження таких доказів учасники судового провадження заявляли клопотання під час розгляду в суді першої інстанції або якщо вони стали відомі після ухвалення судового рішення, що оскаржується.

При цьому належить врахувати те, що у постанові Верховного Суду від 09.07.2019 р. (справа № 676/603/17) зазначено, що « … відповідно до положень ст.404 КПК, повторне дослідження доказів є правом, а не обов`язком суду». Таку ж позицію підтримала і Велика Палата Верховного Суду (справа № 640/6847/15-к).

Натомість представник потерпілого ОСОБА_9 обґрунтовує своє клопотання лише доводами про свою незгоду з оцінкою доказів, на які суд послався у вироку.

З огляду на викладене та вимоги ч.3 ст.404 КПК України, підстави для задоволення такого клопотання сторони обвинувачення про повторне дослідження доказів та обставин кримінального провадження, відсутні.

Переглядаючи оскаржуваний вирок в межах апеляційних доводів представників потерпілого ОСОБА_9 та ОСОБА_10 щодо відсутності в діях ОСОБА_7 складу злочину, передбаченого ч.5 ст.191 КК України, а також відсутності достатніх доказів на підтвердження її вини за пред`явленим обвинуваченням є безпідставними, оскільки в повному обсязі спростовуються доказами сторони обвинувачення, які суд безпосередньо дослідив в судовому засіданні за участю сторін та надав їм належну оцінку у вироку.

Згідно зі ст. 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу, і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до ст. 22 КПК України, кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

Згідно зі ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 КПК України. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Стаття 94 КПК України передбачає, що суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Жоден доказ не має наперед встановленої сили.

Як вбачається з матеріалів провадження, суд першої інстанції встановив винуватість ОСОБА_7 шляхом безпосереднього допиту обвинуваченої, свідків ОСОБА_14 , ОСОБА_11 , ОСОБА_13 , ОСОБА_12 , ОСОБА_22 та ОСОБА_25 , а також дослідженням решти доказів.

Зокрема, під час судового розгляду в суді першої інстанції обвинувачена ОСОБА_7 свою провину в інкримінованому їй кримінальному правопорушенні, передбаченого ч.5 ст.191 КК України, визнала повністю та пояснила, що з серпня 2000 року вона працювала завідуючою ТВБВ №1020/0326 філії Харківського обласного управління ВАТ «Державний Ощадний банк України». Вона здійснювала, згідно посадової інструкції, керівництво відділенням в межах наданих їй прав та обов`язків, з використанням сучасних методів управління персоналом, забезпечення та виконання своєчасного та якісного проведення банківських операцій в національній та іноземній валюті, відкриття та ведення поточних рахунків клієнтів, здійснення операцій з використанням банківських платіжних карток, організацію роботи щодо забезпечення збереження грошових коштів і цінностей, довірених банку тощо. Крім того, їй як завідуючій відділення були видані довіреності на прийняття вкладів (депозитів) від юридичних та фізичних осіб, на відкриття і ведення поточних рахунків клієнтів в національній одиниці України, проведення операцій з валютними цінностями, ведення рахунків клієнтів в іноземній валюті.

У період з 2006р. по 2009р. до філії банку зверталися клієнти ОСОБА_11 , ОСОБА_14 , ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , які кожний окремо укладали з банком в її особі депозитні договори та розміщували на депозитних рахунках особисті кошти в національній та іноземній валютах у тих розмірах і сумах, які зазначені в обвинувальному акті. При цьому вона роздруковувала за допомогою комп`ютера та принтера депозитні договори, не відображала їх у програмно - технічному комплексі АСВО «Вклади», видавала відповідні квитанції про отримані кошти від клієнта з печаткою та особистим підписом , а самі кошти від клієнтів не оприбутковувала по касі, а привласнювала собі, зловживаючи своїм службовим становищем. При цьому кожного разу клієнт приходив до банку з паспортом, ідентифікаційним кодом, депозитним договором, попередньою квитанцією банку, потім вносив кошти і йому видавалася нею нова квитанція з оновленою накопичувальною сумою, коли знімалися відсотки також видавалася квитанція з остаточною сумою. Майже всі клієнти отримували відсотки за договорами протягом трьох років. Вона вела самостійно цей облік, не оприбутковані гроші тримала в банківських скриньках. Пояснила, що вчинила вказаний злочин внаслідок тяжких особистих обставин, оскільки потрібно було віддавати взяті в борг грошові кошти з процентами, які вона втратила. У вчиненому щиро розкаюється.

Отже, з наданих в суді першої інстанції пояснень обвинуваченої ОСОБА_7 вбачається, що вона підтвердила привласнення нею чужого майна в особливо великих розмірах шляхом зловживання своїм службовим становищем, вчиненого повторно.

При цьому, колегія суддів бере до уваги, що обвинувачена ОСОБА_7 під час апеляційного перегляду оскаржуваного вироку підтвердила свої пояснення надані в суді першої інстанції та заперечувала проти задоволення поданих апеляційних скарг.

Під час свого допиту в суді першої інстанції свідок ОСОБА_11 пояснив, що 21.09.2006р. в приміщенні ТВБВ №100020/0326 Харківського обласного управління ( ХОУ) ВАТ «Державний Ощадний банк» України він уклав договір №3 на відкриття депозитного рахунку в доларах США під 1% річних, безстроково. Оформленням договору займалася завідуюча відділенням банку ОСОБА_7 , якій у зв`язку з укладанням даного договору від передав 5000 доларів США. ОСОБА_7 видала йому копію договору і квитанцію про отримання 5000 доларів США. 21 грудня 2006 р. в приміщенні даного відділення банку він передав ОСОБА_7 8400 доларів США для розміщення на депозитному рахунку в доларах США за договором №3 від 21.09.2006 р. Тоді ж ОСОБА_7 видала йому квитанцію №2, в якій була відображена отримана від нього остаточна сума 13400 доларів США з урахуванням попередньо отриманих 21 вересня 2006 р. 5000 доларів США.

20 лютого 2007 р. в зазначеному приміщенні відділення банку він уклав з ОСОБА_7 , яка діяла від імені банку, договір №60 на відкриття депозитного рахунку в гривні на 1 рік під 12% річних. У зв`язку з укладанням даного договору він передав ОСОБА_7 . 2000 гр. Один примірник цього договору і квитанцію №2 ОСОБА_7 завірила власним підписом і передала йому. 25.06.2007 р. в приміщенні вищевказаного відділення банку він уклав договір №1 на відкриття депозитного рахунку в євро на строк 6 місяців під 5% річних. Оформленням договору займалася ОСОБА_7 . Він передав ОСОБА_7 . 2000 євро, після чого ОСОБА_7 надала йому один примірник договору і квитанцію №1 від 25.06.2007 р. про отримання 2000 євро. Після цього 19.09.2007 р. в цьому ж приміщенні відділення банку він передав ОСОБА_7 18000 євро для розміщення на депозитному рахунку в євро за договором №1 від 25.06.2007 р. Тоді ж ОСОБА_7 видала йому квитанцію №2 від 19.09.2007 р., в якій була вказана загальна сума отриманих за договором №1- 20 000 євро. 17 лютого 2009 р. в приміщенні ТВБВ №100020/0326 ХОУ ВАТ «Державний Ощадний банк України» він передав ОСОБА_7 22 400 доларів США для їх розміщення на депозитному рахунку в доларах США за договором №3 від 21.09.2006 р., після чого ОСОБА_7 видала йому підписану нею з печаткою банку квитанцію №1 від 17.02.09р., в якій була вказана сума внесків 35 800 доларів США з урахуванням раніше внесених ним за цим договором доларів США. В той же день, 17 лютого 2009 р. він в приміщенні зазначеного відділення банку передав ОСОБА_7 61400 євро для розміщення на рахунку в євро за договором №1 від 25.06.2007. Тоді ж ОСОБА_7 видала йому квитанцію №2, в якій була вказана загальна сума внесених євро 81 400 євро. Також 17 лютого 2009 р. в зазначеному приміщенні відділення банку він передав ОСОБА_7 218000 гр. для розміщення на відкритому ним депозитному рахунку в гривні за договором №60 від 20.02.2007 р., після чого ОСОБА_7 видала йому квитанцію №1 про зроблені ним внески на загальну суму 218 000 гр. Крім цього 17 лютого 2009 р. в приміщенні відділення банку він передав ОСОБА_26 грошові кошти в сумі 400 000 руб. РФ для розміщення на його депозитному рахунку в гривні за договором №1 від 25.06.2007 р., після чого ОСОБА_26 видала йому квитанцію №3 про отримані кошти.

Всього ним було укладено 4 депозитні договори у різних валютах, на 6 місяців або на рік з можливістю подальшої пролонгації договору. Три договори у нього збереглися та передані слідчому під час виїмки документів, один (на депозит у рублях) втрачений.

У період з 2006 р. по 2009 р. він не звертався до відділення банку про виплату йому відсотків за договорами, оскільки вони йому не були потрібні на той час. Кошти, які вносилися ним на депозитні рахунки були його особистими збереженнями від підприємницької діяльності. Кожного разу йому ОСОБА_27 видавала квитанцію про остаточну суму за договорами і він вважав це належним документом. В подальшому всі документи, що у нього збереглися, він передав слідчому під час виїмки документів. Лише у 2009 році він звернувся із заявою до банку про повернення коштів.

Свідок ОСОБА_13 в суді першої інстанції пояснила про те, що в лютому 2007 р. вона в приміщенні ТВБВ №100020/0326 ХОУ ВАТ «Державний Ощадний банк України» за адресою: м. Харків, вул. Слов`янська, 4, уклала договір на відкриття депозитного рахунку в доларах США строком на 1 рік під 5% річних та внесла 4000 доларів США. Договір оформляла завідуюча відділенням ОСОБА_7 , яка видала їй завірені договір і квитанцію про отримання грошей.

В квітні 2008 р. в приміщенні того відділення «Ощадбанку» вона уклала новий договір про відкриття депозитного рахунку строком на 1 рік під 5% річних. Від імені банку діяла ОСОБА_7 , яку вона раніше не знала. Сума депозитного вкладу дорівнювала 124000 доларів США, яка складалася із грошових коштів в сумі 4000 доларів США за укладеним у лютому 2007 р. договором і грошових коштів в сумі 120000 доларів США, які вона передала ОСОБА_7 в день укладання нового договору на відкриття депозитного рахунку. Після цього ОСОБА_7 видала їй завірені печаткою відділення «Ощадбанку» примірник договору та її підписом новий депозитний договір та квитанцію на суму 124000 доларів США.

В травні 2008 вона в тому ж приміщенні відділення «Ощадбанку» передала ОСОБА_7 для розміщення їх на своєму депозитному рахунку 15000 доларів США, укладеним між нею та банком в особі ОСОБА_7 в квітні 2008 р.. Після цього ОСОБА_7 особисто видала підписану нею та завірену печаткою банку квитанцію, в якій була відображена сума її депозитного вкладу 139000 доларів США

Після цього 09 червня 2008 р. вона, ОСОБА_13 , в тому ж відділенні банку уклала з ВАТ «Ощадбанк» в особі ОСОБА_7 договір №51093 від 09.06.2008 р. на відкриття депозитного рахунку на суму 236150 доларів США. Дана сума була визначена шляхом додавання залишку грошових коштів по попередньому депозитному договору на суму 130000 доларів США і додатково внесений нею 97150 доларів США. У зв`язку з цим ОСОБА_7 видала їй один екземпляр зазначеного договору і квитанцію №2 від 9.06.2008 р., в яких була відображена сума депозитного вкладу 236150 доларів США.

08 липня 2008 р. ОСОБА_7 видала їй, ОСОБА_13 , з її депозитного рахунку 27500 доларів США. Після цього ОСОБА_7 склала новий договір на відкриття депозитного рахунку в доларах США з урахуванням відсотків по вкладу на суму 209665 доларів США та квитанцію №2 від 08.07.08 р., на якій відображений договір №51094.

18 липня 2008 р. вона, ОСОБА_13 , в приміщенні відділенні банку зі свого депозитного рахунку отримала 9000 доларів США, про що ОСОБА_7 була складена квитанція №1 від 18.07.2008, в якій відображений договір №51094. Дану квитанцію ОСОБА_7 передала їй.

08 серпня 2008 р. в приміщенні відділення банку вона зі свого депозитного договору отримала 4600 доларів США, на підтвердження чого ОСОБА_7 склала квитанцію банку №1 на суму 196843 долари США, вказавши у квитанції договір №51095.

05 лютого 2009 р. в приміщенні відділення банку вона зі свого депозитного рахунку отримала 400 доларів США. Після цього ОСОБА_7 склала новий договір №51102 від 05.02.2009 р. на відкриття депозитного рахунку в доларах США між нею та ВАТ «Ощадбанк» на суму 199254 доларів США з урахуванням відсотків за попередніми вкладами. Та склала і завірила про це квитанцію №1.

13 серпня 2008 р. в приміщенні відділенні банку вона зі свого депозитного договору отримала 5000 доларів США, на підтвердження чого ОСОБА_7 виписала квитанцію банку №2 на суму 191843 долара США із зазначенням договору №51095.

Свідок ОСОБА_12 пояснив в суді першої інстанції, що 25 грудня 2006 р. він звернувся до відділення № НОМЕР_2 ХОУ ВАТ «Державний Ощадний банк України», яке розташоване в м. Харкові по вул. Слов`янській, 4 для відкриття депозитного рахунку в доларах США. У вказаному відділенні у той же день він уклав договір з ВАТ «Ощадбанк» в особі завідуючої відділенням ОСОБА_7 та вніс в касу 40000 доларів США під 5% річних. Цей договір і квитанцію до нього ОСОБА_7 завірила своїм підписом і печаткою відділення банку, після чого видала йому.

26.02.2007 р. він знов прибув до цього ж відділення банку і на свій депозитний рахунок поклав ще 20000 доларів США, у зв`язку з чим ОСОБА_7 видала йому квитанцію №1 від 26.02.2007 р., завірену печаткою відділення «Ощадбанку» та її підписом, де значилась загальна сума внесених коштів 60 000 доларів США.

23.11.2007 р. він поклав на свій депозитний рахунок 5000 доларів США, про що ОСОБА_7 видала йому квитанцію №1 від 23.11.2007 р. про наявність на його рахунку 65000 доларів США. Квитанція була завірена печаткою відділення «Ощадбанку» і підписом ОСОБА_7

25.01.2008 р. у відділенні «Ощадбанку» він додав на свій депозитний рахунок 5000 доларів США, після чого загальна сума вкладу стала становити 70000 доларів США. На дану суму ОСОБА_28 видала йому квитанцію №1 від 25.01.2008 р., яку завірила печаткою відділення «Ощадбанку» і своїм підписом.

18.04.2008 р. в приміщенні відділення «Ощадбанку» на свій депозитний рахунок він вніс ще 5000 доларів США, після чого загальну сума рахунку стала становити 75000 доларів США, про що ОСОБА_7 видала йому завірена квитанцію №9 від 18.04.2008 р.

22.05.2008 р. він знов прибув до приміщення відділення № НОМЕР_2 ХОУ ОАО «Ощадбанк» і на свій депозитний рахунок поклав 5000 доларів США. У зв`язку з цим ОСОБА_7 видала йому завірену квитанцію №2 від 22.05.2008 р., згідно якої на його рахунку знаходилося грошові кошти в сумі 80 000 доларів США.

24.06.2008 р. він в черговий раз прибув до відділення «Ощадбанку» і поклав на свій депозитний рахунок 20 000 доларів США, після чого ОСОБА_7 видала йому завірену квитанцію про наявності на рахунку 100 000 доларів США.

23.07.2008 р. у приміщенні відділення «Ощадбанку» на свій депозитний рахунок він поклав 10000 доларів США, у зв`язку з чим ОСОБА_7 видала йому квитанцію №1 про наявність на його рахунку 110000 доларів США.

21.08.2008 р. він зняв з рахунку 35000 доларів США, після чого ОСОБА_7 видала йому квитанцію №2 від 21.08.2008 р. про залишок на його депозитному рахунку грошових коштів в сумі 75000 доларів США.

10.09.2008 р. він у відділенні «Ощадбанку» на свій депозитний рахунок поклав 125000 доларів США. ОСОБА_7 видала йому завірену квитанцію №1 від 10.09.2008 р., згідно якої на цей час на його депозитному рахунку знаходилося 200000 доларів США. Крім цієї квитанції 10.09.2008 р. ОСОБА_7 видала йому екземпляр договору на депозитний вклад № НОМЕР_1 , де була вказана сума депозитного рахунку 200 000 доларів США. Договір був підписаний ОСОБА_7 та завірений печаткою відділення «Ощадбанку».

21.01.2009 р. він прибув до відділення «Ощадбанку» і на свій депозитний рахунок поклав ще 50000 доларів США. ОСОБА_7 у зв`язку з цим видала йому не квитанцію, як звичайно, а меморіальний ордер без номера від 21.01.2009 р., згідно якого на його депозитному рахунку станом на 21.01.2009 р. знаходилося 250 000 доларів США.

З моменту укладання депозитного договору 25.12.2006 р. в особі завідуючої відділенням ОСОБА_7 він кожного місяця приходив до відділення банку по вул. Слов`янська, 4 і отримував у ОСОБА_7 проценти по вкладу від 200 до 300 доларів, залежно від розміру вкладу. Після того як на його рахунку стало 200000 доларів США він отримував максимальну суму процентів, приблизно, 1030 1050 доларів США. У березні 2009 р. коли він хотів зняти 150 000 доларів США на придбання квартири, то йому стало відомо, що ОСОБА_7 привласнила його кошти і стосовно неї проводиться перевірка.

В суді першої інстанції свідок ОСОБА_14 надав наступні показання, що 20 жовтня 2007 р. в приміщенні ТВБВ №100020/0326 ХОУ ВАТ «Державний Ощадний банк України» він уклав договір на відкриття депозитного рахунку в доларах США з завідуючою відділення банку ОСОБА_7 , передавши їй 30 000 доларів США. ОСОБА_7 видала йому підписаний нею та завірений печаткою відділення «Ощадбанку» примірник цього договору. Коли він звернувся до банку з метою повернення внесених коштів, то кошти йому не повернули, посилаючись на те, що кошти відсутні на рахунку банку.

Свідок ОСОБА_22 пояснив в суді першої інстанції, що він в період 2006-2009рр. займався приватним перевезенням пасажирів на власному автомобілі. Писаренко декілька разів підвозив до метро, іноді до роботи - відділення Ощадбанку, ніяких дружніх відносин з нею не мав, знав лише як клієнта, також не знав де вона працює і ким, хоча здогадувався. Також він не укладав договорів банківського вкладу в ВАТ «Ощадбанку». Його син ОСОБА_14 не був знайомий з ОСОБА_7 і він самостійно укладав депозитний договір у цьому банку на суму 30 000 доларів США, який йому не було повернуто.

Допитана в суді першої інстанції свідок ОСОБА_25 пояснила, що вона є співробітником АТ «Ощадбанку» і працювала у той період, коли ОСОБА_27 була завідуючою філії банку. У березні 2009 року до філії звернувся спочатку ОСОБА_17 із заявою про повернення грошових коштів за депозитом, потім ОСОБА_20 і через декілька днів - ОСОБА_19 . Пред`явили депозитні договори, квитанції, однак вказаних сум грошових коштів не проходило по програмі, а клієнта ОСОБА_19 взагалі не було в базі. Клієнт ОСОБА_29 звернувся до банку із заявою про видачу вкладу по депозитному договору через тривалий строк, кошти йому не були повернуті через їх відсутність на його рахунку Співробітниками банку було проведено службове розслідування, складено висновок , згідно якого було встановлено в діях завідуючої відділення ОСОБА_7 склад кримінального правопорушення і після цього відбулося звернення із відповідною заявою до правоохоронних органів.

Тобто, з наданих пояснень свідків ОСОБА_14 , ОСОБА_11 , ОСОБА_13 , ОСОБА_12 вбачається, що вони укладали з ВАТ «Державний ощадний банк України» договори строкового банківського вкладу і як вкладники вносили певні грошові кошти на депозитний рахунок ВАТ «Ощадбанку».

Вищезазначені свідки у цьому кримінальному провадженні були попереджені судом першої інстанції про кримінальну відповідальність за надання завідома неправдивих показань і представниками потерпілого не надано будь-яких об`єктивних доказів, що свідки надавали завідомо неправдиві показання та мають особисту зацікавленість щодо розгляду цього кримінального провадження чи вони мають намір обмовити обвинувачену.

Будь-яких доказів про те, що свідки не могли пам`ятати події, які мали місце згідно формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, представниками потерпілого суду апеляційної інстанції не надано, у зв`язку з чим у колегії суддів відсутні процесуальні підстави ставити під сумнів зазначені вище показання свідків ОСОБА_14 , ОСОБА_11 , ОСОБА_13 , ОСОБА_12 , ОСОБА_22 та ОСОБА_25 .

Представниками потерпілого ОСОБА_9 та ОСОБА_10 не надано суду доказів, які свідчили про особисту зацікавленість вищезазначених свідків ОСОБА_14 , ОСОБА_11 , ОСОБА_13 , ОСОБА_12 , ОСОБА_22 та ОСОБА_25 у розгляді цього кримінального провадження, оскільки ці свідки ретельно допитувалися в ході судового розгляду в суді першої інстанції, вони надавали детальні показання щодо обставин, пов`язаних із вчиненим ОСОБА_7 кримінального правопорушення, попереджалася про кримінальну відповідальність за дачу завідомо неправдивих показань, а тому підстав вважати, що свідки мають намір оговорювати обвинуваченого немає.

Згідно ч.4 ст. 95 КПК України, суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 цього Кодексу, а тому апеляційна скарга в цій частині є необґрунтованою та безпідставною.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що показання вищезазначених свідків, попереджених про кримінальну відповідальність і безпосередньо допитаних під час судового розгляду, є стабільними протягом усього розгляду і узгоджуються з іншими матеріалами кримінального провадження, які в свою чергу свідчать про винуватість ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого їй діяння, у звязку з чим апеляційні скарги в цій частині є суб`єктивними та безпідставними.

Крім того, колегія суддів бере до уваги, що вина обвинуваченої ОСОБА_7 у привласненні чужого майна шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем, вчиненого повторно, в особливо великих розмірах, тобто у скоєнні злочину, передбаченого ч.5 ст.191 КК України, підтверджується відомостями наступних доказів:

- протоколів виїмки від 07.05.2009 р. та від 29.05.2010 р. за фактом вилучення у ОСОБА_13 документів-договорів та квитанцій, проведених на підставі постанови слідчого прокуратури Ленінського району м.Харкова від 07.05.2009р. (а.с. 131-132,164-165 т.4, а.с.24-25 т.8), які оглянуті слідчим прокуратури Ленінського району м.Харкова 29.05.2009р. та визнані речовими доказами у справі (а.с.72-73 т.8);

- квитанції №2 від 09.06.2008 р., в якій відображено стан рахунку ОСОБА_13 НОМЕР_3 доларів США, що за курсом НБУ дорівнювало 1145563 гр.65 коп.( а.с.142 т.1);

- квитанції №2 від 08.07.2008 р., в якій відображено стан рахунку ОСОБА_13 НОМЕР_4 доларів США(а.с.146 т.1);

- квитанції №1 від 18.07.2008 р., в якій відображено стан рахунку ОСОБА_13 НОМЕР_5 доларів США(а.с.147 т.1);

- квитанції №1 від 08.08.2008 р., в якій відображено стан рахунка ОСОБА_13 НОМЕР_6 долара США(а.с. 186 т.1);

- квитанції №2 від 13.08.2008 р., в якій відображено стан рахунку ОСОБА_13 НОМЕР_7 долара США(а.с.188 т.1);

- договору №51102 від 05.02.2009 р. між ВАТ «Ощадбанку» в особі ОСОБА_7 і ОСОБА_13 на відкриття останньою депозитного рахунку в доларах США у ВАТ «Ощадбанку» в сумі 199254 долара США на 3 місяці під 10,5% річних(а.с.165 т.1);

- квитанції №1 від 05.02.2009 р., в якій відображено стан рахунку ОСОБА_13 199 254 долара США(а.с.187 т.1);

- висновку судово-почеркознавчої експертизи ХНДІСЕ №4652 від 29.05.2009 р., згідно якого підписи від імені ОСОБА_7 у: договорі №51102 на вклад Депозитний Ощадного банка» для фізичної особи від 05.05.09 р., що розташована в рядку «підпис уповноваженого робітника»; квитанція №1 від 05.05.09 р., в якій відображений стан рахунку ОСОБА_13 НОМЕР_8 доларів США, який розташований в рядку «Підпис контролера»; квитанції №2 від 09.06.08 р., в якій відображений стан рахунку ОСОБА_13 НОМЕР_3 доларів США, яка розташована в рядку «Підпис контролера»; квитанції №2 від 08.07.08 р., в якій відображений стан рахунку Квашиної 209665 доларів США; квитанції №1 від 18.08.08 р., в якій відображений стан рахунку ОСОБА_13 200665 доларів США; квитанції №1 від 08.08.08 р., в якій відображений стан рахунку Квашиної НОМЕР_6 доларів США, виконані ОСОБА_7 . Встановити чи виконана ОСОБА_7 підпис від її імені в квитанції №2 від 13.08.08 р., в якій відображений стан рахунку ОСОБА_13 НОМЕР_7 доларів США, що розташована в рядку «Підпис контролера» не виявилося можливим ( т. 4 а. с. 156 157).

- висновку судово-економічної експертизи ХНДІСЕ №2268 від 26.04.2010 р. про те, що згідно матеріалів кримінальної справи на ім`я ОСОБА_13 виписано квитанції на загальну суму 1 244 420 доларів США, які за даними ВАТ «Ощадбанку» не обліковувалися. Встановити обґрунтованість документального оформлення банківських операцій по відкриттю депозитних та накопичувальних рахунків на ім`я ОСОБА_13 не надається за можливе без відповідних ревізійних дій, проведення яких не відноситься до компетенції експерта-економіста. Встановити недотримання яких вимог, які регламентують порядок ведення обліку та контролю могли сприяти виникненню збитків, спричинених ВАТ «Ощадбанку», не надається за можливе без відповідних ревізійних дій, проведення яких не відноситься до компетенції експерта-економіста. В матеріалах справи відсутні розрахунки шкоди, спричиненої ВАТ «Ощадбанк» у вигляді недоотриманої - втраченої вигоди у разі належного оформлення ОСОБА_7 договорів, з урахуванням зазначених в них умов з ОСОБА_13 , а самостійне їх проведення не відноситься до компетенції судового експерта економіста ( т. 4 а. с. 166 176);

- протоколу виїмки за фактом вилучення у ОСОБА_11 29.05.2009 р. під час проведення слідчої дії виїмки оригіналів документів (договорів та квитанцій), проведеної на підставі постанови слідчого прокуратури Ленінського району м. Харкова від 05.05.2009 року та постанови слідчого про визнання речовими доказами у справі (т.1 а.с. 87 93, т.4129-130, т.8 а.с.22-23);

- договору №3 від 21.09.2006 р. між ВАТ «Ощадбанк» в особі ОСОБА_7 і ОСОБА_11 на відкриття ОСОБА_11 універсального депозитного рахунку у доларах США в ВАТ «Ощадбанк» під 1% річних. Вказаний договір містить підписи представника банківської установи в особі ОСОБА_7 та вкладника ОСОБА_11 , мокру печатку філії банку (а.с.183 т.1);

- квитанції №2 від 21.12.2006 р., у якій відображений стан рахунку ОСОБА_11 НОМЕР_9 доларів США, що за курсом НБУ відповідало 67670 гр. (а.с.168 т.1);

- договору №60 від 20.02.2007 р. між ВАТ «Ощадбанк» в особі ОСОБА_7 і ОСОБА_11 на відкриття ОСОБА_11 накопичувального депозитного рахунку в національній валюті для фізичної особи у ВАТ «Ощадбанк» в сумі 2000 гр. на 1 рік під 12% річних(а.с.181 т.1);

- квитанції №2 від 20.02.2007 р., в якій відображений стан рахунку ОСОБА_11 в сумі 2000 гр.(а.с.167 т.1);

- договору №1 від 25.06.2007 р. між ВАТ «Ощадбанк» в особі ОСОБА_7 і ОСОБА_11 на відкриття ОСОБА_11 накопичувального депозитного рахунку в іноземній валюті, євро, для фізичної особи у ВАТ «Ощадбанк» у розмірі 2000 євро на 6 місяців під 5% річних(а.с.182 т.1);

-квитанції №1 від 25.06.2007 р., у якій відображений стан рахунку ОСОБА_11 на суму 2000 євро( а.с.185 т.1);

- квитанції №2 від 19.09.2007 р., в якій відображений стан рахунку ОСОБА_11 на суму 20000 євро(а.с.184 т.1);

- квитанції №1 від 17.02.2009 р., в якій відображений стан рахунку ОСОБА_11 на суму 35800 доларів США( а.с.164 т.1);

- квитанції №2 від 17.02.2009 р., в якій відображений стан рахунку ОСОБА_11 на суму 81400 євро(а.с.166 т.1);

- квитанції №1 від 17.02.2009 р., в якій відображено стан рахунку ОСОБА_11 на суму 220000 гр.(а.с.169 т.1);

- квитанції №3 від 17.02.2009 р., в якій відображений стан рахунку ОСОБА_11 на суму 400000 руб. РФ(а.с.170 т.1).

- висновку судово-почеркознавчої експертизи ХНДІСЕ №4654 від 29.05.2009 р., згідно якого підписи від імені ОСОБА_7 у : договорі №3 від 21.09.2006 р. між ВАТ «Ощадбанк» в особі ОСОБА_7 і ОСОБА_30 на відкриття останнім універсального депозитного рахунку в доларах США, в рядку «підпис уповноваженого працівника»; договорі №60 від 20.02.2007 між ВАТ «Ощадбанк» в особі ОСОБА_7 і ОСОБА_30 на відкриття накопичувального депозитного рахунку, в рядку «підпис уповноваженого працівника банку … підпис вкладника (представника вкладника); договорі №1 від 25.06.2007 р. між ВАТ «Ощадбанк» в особі ОСОБА_7 і ОСОБА_30 на відкриття накопичувального депозитного рахунку в іноземній валюті євро, в рахунку «підпис уповноваженого працівника банку»; квитанції №2 від 21.12.2006 р., в якій відображений стан рахунку ОСОБА_31 13400 доларів США; квитанції №2 від 20.02.2007 р., в якій відображений стан рахунка Грекова 2000 гр.; квитанції №1 від 25.06.2007 р., в якій відображений стан рахунку ОСОБА_31 2000 євро в рядку «Підпис контролера», виконані ОСОБА_7 . Встановити чи виконані ОСОБА_7 підписи від її імені в: квитанції №2 від 19.09.2007 р., в якій відображено стан рахунку Грекова в євро 20000 євро; квитанції №1 від 17.02.2009 р., в якій відображений стан рахунку ОСОБА_31 35800 доларів США; квитанції №2 від 17.02.2009 р., в якій відображено стан рахунку ОСОБА_31 в євро 81400 євро; квитанції №1 від 17.02.2009 р., в якій відображено стан рахунку ОСОБА_31 220 000 гр.; квитанції №3 від 17.02.2009 р., в якій відображено стан рахунка ОСОБА_31 НОМЕР_10 руб. РФ в рядку «Підпис контролера» не виявилося можливим (а.с.158-160 т.4);

- висновку судово-економічної експертизи ХНДІСЕ №2268 від 26.04.2010 р. про те, що згідно матеріалів кримінальної справи на ім`я ОСОБА_11 виписано квитанції на загальну суму 49 200 доларів США (13400 + 35800 доларів), 103400 євро (81400+ 2000 +20 000), 400 000 руб. РФ, 222 000 грн. За даними банку зазначені квитанції не обліковуються. Встановити обґрунтованість документального оформлення банківських операцій по відкриттю депозитних та накопичувальних рахунків на ім`я ОСОБА_11 не надається за можливе без відповідних ревізійних дій, проведення яких не відноситься до компетенції експерта-економіста. Встановити недотримання вимог, які регламентують порядок ведення обліку та контролю могли сприяти виникненню збитків, спричинених ВАТ «Ощадбанк», не надається за можливе без відповідних ревізійних дій, проведення яких не відноситься до компетенції експерта-економіста. В матеріалах справи відсутні розрахунки шкоди, спричиненої ВАТ «Ощадбанк» у вигляді недоотриманої - втраченої вигоди у разі належного оформлення ОСОБА_7 договорів, з урахуванням зазначених в них умов з ОСОБА_30 , а самостійне їх проведення не відноситься до компетенції судового експерта економіста (т. 4 а. с. 166 176);

- протоколу виїмки за фактом вилучення у ОСОБА_12 29.05.2009 р. під час слідчої дії - виїмки документів-договорів та квитанцій, проведеної на підставі постанови слідчого прокуратури Ленінського району м.Харкова від 12.05.2009 р. та постанови від 29.05.2009 р. про визнання речовими доказами у справі ( т. 1 а. с. 9596, 97-98, т.4 а.с. 133-135, а.с.26-27 т.8);

- квитанції №3 від 25.12.2006 р., в якій відображений стан рахунку ОСОБА_12 на суму 40000 доларів США(а.с.160 т.1);

- квитанції №1 від 26.02.2007 р., в якій відображений стан рахунку ОСОБА_12 на суму 60000 доларів США(а.с.159 т.1);

- квитанції №1 від 23.11.2007 р., в якій відображений стан рахунку ОСОБА_12 на суму 65000 доларів США(а.с.158 т.1);

- квитанції №1 від 25.01.2008 р., в якій відображений стан рахунку ОСОБА_12 на суму 70000 доларів США(а.с.157 т.1);

- квитанції №9 від 18.04.2008 р., в якій відображений стан рахунку ОСОБА_12 на суму 75 000 доларів США(а.с.156 т.1);

- квитанції №2 від 22.05.2008 р., в якій відображений стан рахунку ОСОБА_12 на суму 80 000 доларів США(а.с.155 т.1);

- квитанції №2 від 24.06.2008 р., в якій відображений стан рахунку ОСОБА_12 на суму 100 000 доларів США(а.с.154 т.1);

- квитанції №1 від 23.07.2008 р., в якій відображений стан рахунку ОСОБА_12 на суму 110 000 доларів США(а.с.153 т.1);

- квитанції №2 від 21.08.2008 р., в якій відображений стан рахунку ОСОБА_12 на суму 75000 доларів США(а.с.152 т.1);

- договору №51095 від 10.09.2008 р. між ОСОБА_12 і ВАТ «Ощадбанк» в особі ОСОБА_7 на відкриття депозитного рахунку в доларах США у ВАТ «Ощадбанк» в сумі 200 000 доларів США під 5% річних на місяць з можливою пролонгацією за домовленістю сторін(а.с.163 т.1);

- квитанції №1 від 10.09.2008 р., у якій відображений стан рахунку ОСОБА_12 на суму 200 000 доларів США(а.с.151 т.1);

- меморіального ордеру без номеру від 21.01.2009 р., в якому відображений стан рахунку ОСОБА_12 на суму 250 000 доларів США (а.с.150 т.1);

- квитанції №9 від 18.04.2008 р., в якій відображений стан рахунку ОСОБА_12 на суму 75000 доларів США(а.с.156 т.1);

- протоколу виїмки від 25.05.2009р. за фактом вилучення 25.05.2009 р. в ХОУ ВАТ «Ощадбанку», розташованого за адресою: м. Харків, площа Конституції, 22,проведеної на підставі постанови Ленінського райсуду м. Харкова від 19.05.2009р. наступних документів: договору №51092 на вклад «Депозитний ощадного банку» в іноземній валюті для фізичної особи від 22.05.2008 р.; заяви від імені ОСОБА_12 на перерахування готівкових коштів №3 від 22.05.2008 р.; договору №51093 на вклад «Депозитний ощадного банку» в іноземній валюті для фізичної особи від 24.06.2008 р.; заяви від імені ОСОБА_12 на перерахування готівкових коштів №1 від 24.06.2008 р.; меморіального ордеру від 30.07.2008 р. (платник ОСОБА_12 ); договору №51094 на вклад «Депозитний Ощадного банку» в іноземній валюті від 30.07.2008 р.; заяви від імені ОСОБА_12 на закриття поточного рахунку від 21.08.2008 р.; заяви від імені ОСОБА_12 на видачу готівки від 21.08.2008 р.; договору №51095 на вклад «Депозитний ощадного банку» в іноземній валюті для фізичної особи від 10.09.2008 р.; заяви від імені ОСОБА_12 на видачу готівки №1 від 10.10.2008 р.; заяви від імені ОСОБА_12 на видачу готівки №2 від 10.10.2008 р.; меморіального ордера від 10.10.2008 р. (платник ОСОБА_12 ); зразків підпису ОСОБА_7 ; документів, в яких є документи з вільними зразками почерку і підпису ОСОБА_7 .

Також в процесі виїмки у ВАТ «Ощадбанк» не виявлені наступні документи: меморіального ордера від 24.06.2008 р. ( платник ОСОБА_12 ); заяви від імені ОСОБА_17 на видачу готівки №1 від 24.06.2008 р.; заяви від імені ОСОБА_12 на видачу готівки №2 від 24.06.2008 р.; заяви від імені ОСОБА_12 на видачу готівки №1 від 30.07.2007 р.; заяви від імені ОСОБА_17 на видачу готівки №2 від 30.07.2008 р.; заяви від імені ОСОБА_12 на видачу готівки №3 від 30.07.2008 р.; заяви від імені ОСОБА_12 на перерахування готівки №2 від 10.10.2008 р.; договором на ім`я ОСОБА_12 на вклад в сумі 60000 доларів США; заявою №2 від 10.10.2008 р. на видачу готівки по депозитному рахунку № НОМЕР_1 на ім`я ОСОБА_12 про зняття нарахованих за вкладом процентів у сумі 60 000 доларів США (295626 гр.), за якою отримала у ВАТ «Ощадбанку» від імені ОСОБА_12 , підробивши його підпис, грошові кошти в сумі 60 000 доларів США та звернула на свою користь; договором №51095 від 20.10.2007 р. на ім`я ОСОБА_12 на вклад в сумі 60 000 доларів США; заявою №2 від 10.10.2008 р. на видачу готівки по депозитному рахунку № НОМЕР_1 на ім`я ОСОБА_12 на зняття нарахованих процентів у сумі 60 000 доларів США, за якою ОСОБА_7 отримала в ВАТ «Ощадбанку» кошти в сумі 60 000 доларів США, які являються речовими доказами у справі (т.1 а.с.149, т. 4 а. с. 138-139,142-143, т.8 а.с. 30);

- висновку судово-почеркознавчої експертизи НДЕКЦ при ГУМВСУ в Харківській області №185 від 28.05.2014 р., згідно якого підпис від імені ОСОБА_12 в договорі №51095 на вклад «Депозитний Ощадного банку» в іноземній валюті для фізичної особи від 10.09.2008 на суму 200000 доларів США виконаний ОСОБА_12 . Підписи від імені ОСОБА_12 в договорі №5109 на вклад «Депозитний Ощадного банку» в іноземній валюті для фізичної особи від 10.09.2008 на суму 60000 доларів США, заяві на видачу готівки №1 від 10.10.2008 та заяві на видачу готівки №2 від 10.10.2008 виконані не ОСОБА_12 , а іншою особою. Встановити ким, ОСОБА_7 , або іншою особою виконані підписи від імені ОСОБА_12 в договорі №51095 на вклад «Депозитний Ощадного банку» в іноземній валюті для фізичної особи від 10.09.2008 на суму 60000 доларів США, заяві на видачу готівки №1 від 10.10.2008 та заяві на видачу готівки №2 від 10.10.2008, не надалося можливим ( т.1 а. с. 114 118).

- висновку судово-почеркознавчої експертизи ХНДІСЕ №4653 від 29.05.2009 р., згідно якого підписи від імені ОСОБА_7 : в «Договорі №51095 на вклад «Депозитний Ощадного банку» в іноземній валюті для фізичної особи» від 10.09.2008 р. між ВАТ «Ощадбанк» і ОСОБА_12 на суму 20 000 доларів США, розташована в графі «підпис уповноваженого працівника банку»; в квитанції №3 від 25 грудня 2006 р. на суму 40000 доларів США; в квитанції №2 від 24 червня 2008 р. на суму 100000 доларів США; в квитанції №2 від 22 травня 2008 р. на суму 80000 доларів США; в квитанції №2 від 21 серпня 2008 р. на суму 75000 доларів США; в квитанції №1 від 23 липня 2008 р. на суму 110000 доларів США, розташовані в рядку «Підпис контролера»; в меморіальному ордері» від 21 січня 2009 р. на суму 250000 доларів США, розташована в рядку «Контролер» - виконані ОСОБА_7 . Питання про виконання ОСОБА_7 підписів від її імені: в квитанції №1 від 26.02.2007 р. на суму 60000 доларів США, в квитанції №9 від 18 квітня 2008 р. на суму 75000 доларів США; в квитанції №1 від 10 вересня 2008 р. на суму 200000 доларів США; в квитанції №1 від 25 січня 2008 р. на суму 70000 доларів США, в квитанції №1 від 23 листопада 2007 р. на суму 65000 доларів США, розташовані в рядку «Підпис контролера», - не вирішувалися по причинам, викладеним у дослідницькій частині висновку ( т. 4 а. с. 161 163).

- висновку судово-економічної експертизи ХНДІСЕ №2268 від 26.04.2010 р. про те, що згідно матеріалів кримінальної справи на ім`я ОСОБА_12 виписано: квитанції на загальну суму 875000 доларів США; заявок на видачу готівки на загальну суму 131000 доларів США; меморіальний ордер на суму 250000 доларів США.

За даними банку зазначені квитанції не обліковуються, в той же час грошові кошти на загальну суму 131000 доларів США, на які було виписано заяви на видачу готівки обліковувалися у банку.

Встановити обґрунтованість документального оформлення банківських операцій по відкриттю депозитних та накопичувальних рахунків на ім`я ОСОБА_12 не надається за можливе без відповідних ревізійних дій, проведення яких не відноситься до компетенції експерта-економіста. Встановити недотримання яких вимог, які регламентують порядок ведення обліку та контролю могли сприяти виникненню збитків, спричинених ВАТ «Ощадбанк», не надається за можливе без відповідних ревізійних дій, проведення яких не відноситься до компетенції експерта-економіста. В матеріалах справи відсутні розрахунки шкоди, спричиненої ВАТ «Ощадбанку» у вигляді недоотриманої - втраченої вигоди у разі належного оформлення ОСОБА_7 договорів, з урахуванням зазначених в них умов з ОСОБА_12 , а самостійне їх проведення не відноситься до компетенції судового експерта-економіста ( т. 4 а. с. 166 176);

- протоколу виїмки 12.05.2009р., проведеної на підставі постанови слідчого прокуратури Ленінського району м. Харкова від 12.05.2009р. за фактом вилучення оригіналу договору №51082 від 20.10.2007р. з ОСОБА_14 про відкриття останнім депозитного рахунку в доларах США у ВАТ «Ощадбанку», оформленого протоколом тимчасового доступу до речей і документів від 06.06.2014 р. (т.1 а. с. 120 123, т.4 а.с.136-137, а.с.28-29 т.8),

- договору №51082 від 20.10.2007 р. на вклад «Депозитний ощадного банку» на ім.`я ОСОБА_14 на суму депозиту 30000 доларів США та його копія постановою слідчого визнані речовими доказами у справі ( т. 4 а.с.142-145, 148);

- висновку судово-почеркознавчої експертизи НДЕКЦ при ГУМВСУ в Харківській області №209 від 19.06.2014 р., згідно якого підпис від імені ОСОБА_14 ( вважати вірним прізвище - ОСОБА_14 ) та ОСОБА_7 в договорі №51082 на вклад «Депозитний Ощадного банку» в іноземній валюті для фізичної особи від 20.10.2007 виконані саме ОСОБА_14 і ОСОБА_7 ( т.1 а. с. 103 108).

- висновку судово-економічної експертизи ХНДІСЕ №2268 від 26.04.2010 р., згідно якого в матеріалах кримінальної справи відсутні квитанції, які виписано на ім`я ОСОБА_14 . В листі ВАТ «Ощадбанку» від 15.05.2009 р. №19-08/1487 також відсутні дані щодо укладання договору та отримання коштів від ОСОБА_14 . Встановити обґрунтованість документального оформлення банківських операцій по відкриттю депозитних та накопичувальних рахунків на ім`я ОСОБА_14 не надається за можливе без проведення відповідних ревізійних дій, проведення яких не відноситься до компетенції експерта-економіста.

Встановити недотримання яких вимог, які регламентують порядок ведення обліку та контролю могли сприяти виникненню збитків, спричинених ВАТ «Ощадбанку», не надається за можливе без проведення відповідних ревізійних дій, проведення яких не відноситься до компетенції експерта-економіста.

В матеріалах справи відсутні розрахунки шкоди, спричиненої ВАТ «Ощадбанку» у вигляді недоотриманої втраченої вигоди у разі належного оформлення ОСОБА_7 договору, з урахуванням зазначених в нього умов з ОСОБА_14 , а самостійне їх проведення не відноситься до компетенції судового експерта-економіста (т.4 а. с. 166 176).

Ретельно дослідивши й зіставивши зібрані у кримінальному провадженні докази, давши їм оцінку з точки зору належності, допустимості і достовірності, суд першої інстанції обґрунтовано дійшов висновку, що вони в їх сукупності та взаємозв`язку є достатніми для доведення винуватості ОСОБА_7 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України, та ухвалення щодо неї обвинувального вироку.

Твердження апелянтів про те, що судом першої інстанції невірно встановлені фактичні обставини кримінального провадження, в тому числі щодо дат, умов та сум укладених договорів, а також щодо сум завданої шкоди, на думку колегії суддів, спростовуються відомостями вищезазначених доказів та показань свідків, які були безпосередньо допитані під час судового розгляду за участі сторін захисту і обвинувачення, а тому подані апеляційні скарги в цій частині є суб`єктивними та непереконливими.

За таких обставин, суд першої інстанції вірно оцінив докази, надані стороною обвинувачення та які досліджені під час судового розгляду, з точки зору достатності та взаємозв`язку, та, на думку колегії суддів, дійшов вірного висновку, що ОСОБА_7 у період з 21.09.2006 р. по 17.02.2009 р., будучи завідуючою відділення № 10020/0326 філії - Харківського обласного управління ВАТ «Державний Ощадний банк України», виконуючи організаційно-розпорядчі та адміністративно-господарські функції , діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою незаконного збагачення, складаючи та видаючи завідомо неправдиві офіційні документи привласнила чуже майно шляхом зловживання своїм службовим становищем в особливо великих розмірах, а саме: грошові кошти в різних валютах клієнта ОСОБА_11 на загальну суму еквівалентну (згідно офіційного курсу НБУ на час скоєння правопорушення ) - 1 294 341,84 коп., грошові кошти клієнта ОСОБА_12 за загальну суму 250 000 доларів, що становить 1 271 054 грн., грошові кошти клієнта ОСОБА_13 в загальному розмірі 243 961 долари США, що становить 1 501 591 грн. 50 коп., грошові кошти клієнта ОСОБА_14 - 30 000 доларів США, що становить 151 500 грн.

Твердження апелянтів про недопустимість судово-почеркознавчих та судово-економічної експертиз у цій справі є суб`єктивними та безпідставними, оскільки ці експертизи проведені в рамках загальної кримінальної справи № 24090017, а матеріали по епізодах з Квашиною, ОСОБА_19 , ОСОБА_29 та ОСОБА_17 в подальшому були виділені постановою Ленінського райсуду м. Харкова від 27.07.2011р. в окреме кримінальне провадження, ці експертизи проведені шляхом дослідження оригіналів наданих документів та до матеріалів цього кримінального провадження також долучені оригінали цих експертиз.

Крім того, з відомостей цих експертиз вбачається, що вони проведені експертами з вищою освітою, які мають відповідний стаж експертної роботи, були попереджені про кримінальну відповідальність за ст. 384 КК України, висновки експертиз є науково обґрунтованими, узгоджуються з іншими доказами у справі.

Доводи представника потерпілого ОСОБА_9 про необхідність визнання недопустимим доказом висновок судово-почеркознавчої експертизи № 4654 від 29.05.2009 року з тієї підстави, що протокол виїмки від 29.05.2009 року не підписаний ОСОБА_11 , на думку колегії суддів, є суб`єктивними та безпідставними, з наступних підстав.

Згідно постанови про проведення виїмки від 05.05.2009 року, старшим слідчим ОСОБА_32 було прийнято рішення про необхідність проведення виїмки у ОСОБА_11 (а.с.22-23 т.8).

Відповідно до протоколу виїмки від 05.05.2009 року (а.с.129-130 т.4), у ОСОБА_11 було вилучено наступні документи: договор №3 від 21.09.2006 р. між ВАТ «Ощадбанк» в особі ОСОБА_7 і ОСОБА_11 на відкриття ОСОБА_11 універсального депозитного рахунку у доларах США в ВАТ «Ощадбанк» під 1% річних; квитанцію №2 від 21.12.2006 р., у якій відображений стан рахунку ОСОБА_11 13400 доларів США, що за курсом НБУ відповідало 67670 грн.; договір №60 від 20.02.2007 р. між ВАТ «Ощадбанк» в особі ОСОБА_7 і ОСОБА_11 на відкриття ОСОБА_11 накопичувального депозитного рахунку в національній валюті для фізичної особи у ВАТ «Ощадбанк» в сумі 2000 гр. на 1 рік під 12% річних; квитанції №2 від 20.02.2007 р., в якій відображений стан рахунку ОСОБА_11 в сумі 2000 грн.; договір №1 від 25.06.2007 р. між ВАТ «Ощадбанк» в особі ОСОБА_7 і ОСОБА_11 на відкриття ОСОБА_11 накопичувального депозитного рахунку в іноземній валюті, євро, для фізичної особи у ВАТ «Ощадбанк» у розмірі 2000 євро на 6 місяців під 5% річних; квитанцію №1 від 25.06.2007 р., у якій відображений стан рахунку ОСОБА_11 на суму 2000 євро; квитанцію №2 від 19.09.2007 р., в якій відображений стан рахунку ОСОБА_11 на суму 20000 євро; квитанцію №1 від 17.02.2009 р., в якій відображений стан рахунку ОСОБА_11 на суму 35800 доларів США; квитанцію №2 від 17.02.2009 р., в якій відображений стан рахунку ОСОБА_11 на суму 81400 євро; квитанцію №1 від 17.02.2009 р., в якій відображено стан рахунку ОСОБА_11 на суму 220000 грн.; квитанцією №3 від 17.02.2009 р., в якій відображений стан рахунку ОСОБА_11 на суму 400000 руб. рф.

Постановою старшого слідчого ОСОБА_33 від 27.05.2009 року призначено почеркознавчу експертизу вищезазначених документів, що вилучені у ОСОБА_11 (а.с.47-48 т.8).

Згідно висновку судово-почеркознавчої експертизи № 4654 від 29.05.2009 року, 27.05.2009 року до ХНДІСЕ ім. Засл.проф. М.С. Бокаріуса з прокуратури Ленінського району м.Харкова, відповідно до постанови старшого слідчого Попова від 27.05.2009 року, надійшли оригінали вищезазначених документів, вилучених у ОСОБА_11 , для дослідження (а.с.158-160 т.4).

З відомостей протоколу виїмки від 29.05.2009 року (а.с.89-90 т.1) вбачається, що у ОСОБА_11 були вилучені документи, що є аналогічними протоколу виїмки від 05.05.2009 року. При цьому, у цьому протоколу відсутній підпис ОСОБА_11 , але до нього додано конверт, в якому містились документи, що були вилучені у ОСОБА_11 05.05.2009 року та були предметом дослідження при проведенні експертизи № 4654 від 29.05.2009 року (а.с.93).

Згідно відомостей протоколу огляду документів від 29.05.2009 року (а.с.91-92 т.1), усі вилучені документи у ОСОБА_11 були оглянуті старшим слідчим ОСОБА_32 в присутності двох понятих та вони долучені до матеріалів справи постановою цього слідчого від 29.05.2009 року (а.с.87-88 т.1).

За таких обставин, колегія суддів не погоджується з вимогою представника потерпілого про необхідність визнання недопустимими доказами протоколи виїмки від 05.05.2009 року (а.с.129-130 т. 4) та від 29.05.2009 року (а.с.89-90 т.1), висновок судово-почеркознавчої експертизи № 4654 від 29.05.2009 року, оскільки ці порушення, що містяться в протоколі виїмки від 29.05.2009 року (а.с.89-90 т.1), не є істотними та за наслідками проведення зазначених вище слідчих дій у ОСОБА_11 було вилучено одні ж ті самі банківські документи, тобто протоколи виїмок від 05.05.2009 року та від 29.05.2009 року є взаємопов`язаними і не суперечать один одному. Більш того, свідок ОСОБА_11 в судовому засіданні в суді першої інстанції зазначив, що він особисто видавав слідчому усі документи, що у нього збереглися та саме вони були предметом експертного дослідження № 4654 від 29.05.2009 року.

Обвинувачена ОСОБА_7 в судовому засіданні в суді першої інстанції також не заперечувала, що вона особисто надавала договори та квитанції свідку ОСОБА_11 .

Колегія суддів також не погоджується з апеляційними доводами представників потерпілого ОСОБА_9 та ОСОБА_10 про необхідність визнання недопустимим доказом висновок судово-почеркознавчої експертизи НДЕКЦ при ГУМВСУ в Харківській області №209 від 19.06.2014 року з тієї підстави, що в цьому висновку зазначено не прізвище « ОСОБА_29 », а іншої невідомої особи « ОСОБА_34 », виходячи з наступного.

Згідно постанови про проведення виїмки від 12.05.2009 року, старшим слідчим ОСОБА_32 було прийнято рішення про необхідність проведення виїмки у ОСОБА_14 (а.с.28-29 т.8).

Відповідно до протоколу виїмки від 12.05.2009 року (а.с.136-137 т.4), у ОСОБА_14 було вилучено оригінал договору №51082 від 20.10.2007 р., згідно якого ВАТ «Ощадбанку» в особі ОСОБА_7 та ОСОБА_14 уклали договір про відкриття останнім депозитного рахунку в доларах США у ВАТ «Ощадбанку».

Апеляційні доводи представника потерпілого ОСОБА_9 про необхідність визнання недопустимим доказом протоколу виїмки від 12.05.2009 року з тієї підстави, що зі змісту цього не зрозуміло, чи у ОСОБА_14 вилучався договір №51082 від 20.10.2007 р., чи у його батька - ОСОБА_35 , на думку колегії суддів, є безпідставними, оскільки зі змісту цього процесуального документу вбачається, що слідчим допущено очевидну технічну описку та зазначено у 1 абзаці на 2 аркуші цього процесуального документу, що на його вимогу « ОСОБА_36 » видав копію договору №51082 від 20.10.2007 р., а також «…согласно которого внес ОСОБА_37 …». Зазначені обставини також підтверджується іншими відомостями протоколу виїмки від 12.05.2009 року, а саме слідчим на першому аркуші цього процесуального документу зазначено, що виїмка була проведена у ОСОБА_14 та перед початком виїмки останньому було пред`явлено постанову про проведення виїмки від 12.05.2009 року (3 та 8 абзац), а також цей протокол особисто підписаний самим ОСОБА_14 (а.с.136-137 т.4).

Твердження представника потерпілого ОСОБА_9 про те, що підпис, який міститься на 2 аркуші протоколу виїмки від 12.05.2009 року (а.с.137 т.4), не належить ОСОБА_14 є необґрунтованими, оскільки вони не підтверджуються матеріалами справи. Цих відомостей не надано представниками потерпілого і під час апеляційного розгляду.

Згідно протоколу тимчасового доступу до речей і документів від 06.06.2014 року, слідчий ОСОБА_38 , на підставі ухвали слідчого судді Ленінського районного суду м.Харкова від 04.06.2014 року, в присутності двох понятих, ОСОБА_14 і захисника, ознайомився з оригіналом договору №51082 від 20.10.2007 р. з ОСОБА_14 про відкриття останнім депозитного рахунку в доларах США у ВАТ «Ощадбанку» (а.с.120-122 т.1).

Відповідно до опису речей і документів, які були вилучені на підставі ухвали слідчого судді, суду, від 06.06.2014 року, слідчим ОСОБА_39 було вилучено оригінал договору №51082 від 20.10.2007 р. з ОСОБА_14 (а.с.123 т.1).

Постановою слідчого ОСОБА_40 від 06.06.2014 року було прийнято рішення відібрати експериментальні зразки підпису (в кількості 10 аркушів паперу) у ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який мешкає за адресою ; АДРЕСА_2 , з метою призначення судово-почерковознавчої експертизи документів у цьому кримінальному провадженні (а.с.75-76 т.8).

Згідно протоколу отримання зразків для експертизи від 06.06.2014 року, у ОСОБА_14 відібрані експериментальні зразки підпису, що зафіксовано на 10 аркушах паперу (а.с.77-78, 79-90 т.8).

Згідно відомостей протоколу огляду предметів від 16.06.2014 року, під час проведення цієї слідчої дії слідчим ОСОБА_39 за участі двох понятих був оглянутий, тому числі, договір №51082 від 20.10.2007 року (а.с.140-141 т.4).

Постановою слідчого ОСОБА_40 від 16.06.2014 року визнано доказом у цьому кримінальному провадженні, в тому числі, договір №51082 від 20.10.2007 р., вилучений у ОСОБА_14 (а.с.142-145 т.4).

З висновку судово-почеркознавчої експертизи НДЕКЦ при ГУМВСУ в Харківській області №209 від 19.06.2014 року вбачається, що експерту на дослідження, відповідно до постанови слідчого ОСОБА_40 від 06.06.2014 року, надано, в тому числі, договір №51082 від 20.10.2007 року та зразки почерку ОСОБА_14 (а.с.103-104 т.1).

Разом з цим, експертом помилково та невірно зазначено в дослідницькій і резолютивній частині судово-почеркознавчої експертизи №209 від 19.06.2014 р. прізвище особи як « ОСОБА_41 » замість вірного « ОСОБА_29 », що, на думку колегії суддів, свідчить про очевидну технічну описку і не свідчить про неправильність його висновків.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що будь-яких відомостей, що впливали на об`єктивність цих висновків при розгляді справи не встановлено та у суду відсутні підстави сумніватися в їх правильності, а тому апеляційні доводи представників потерпілого про необхідність визнання висновку експертизи НДЕКЦ при ГУМВСУ в Харківській області №209 від 19.06.2014 року є суб`єктивними та непереконливими.

Також є безпідставними доводи представника потерпілого ОСОБА_9 про те, що матеріали справи не містять відомостей, який саме було надано експерту при проведенні експертизи №209 від 19.06.2014 року примірник договору №51082 від 20.10.2007 року, оскільки ці вони повністю спростовуються відомостями матеріалів справи, а саме ухвали слідчого судді Ленінського районного суду м.Харкова від 04.06.2014 року, протоколу тимчасового доступу до речей і документів від 06.06.2014 року та висновку експертизи №209 від 19.06.2014 року, судово-почеркознавчої експертизи НДЕКЦ при ГУМВСУ в Харківській області №209 від 19.06.2014 року (а.с. 103-104 , 119, 120-122, 148 т.1), а також іншими вищезазначеними доказами та показаннями самого ОСОБА_14 , наданих ним безпосередньо в суді першої інстанції.

Отже, за результатом апеляційного розгляду колегія суддів не встановила істотних порушень кримінального процесуального законодавства під час збирання та дослідження наведених судом у вироку доказів, як і не встановила підстав для визнання доказів недопустимими.

При цьому представники потерпілого вказують, що, на їх думку, ОСОБА_7 не наділена службовим становищем, а наділена, виходячи з положень ст. 364 КК України, повноваженнями службової особи юридичної особи приватного права.

Разом з тим суд апеляційної інстанції зазначає, що вказані твердження не є коректними з тих підстав, що загальне визначення поняття «службової особи» міститься у ст. 18 КК України.

Частиною 3 ст. 18 КК України встановлено, що службовими особами є особи, які постійно, тимчасово чи за спеціальним повноваженням здійснюють функції представників влади чи місцевого самоврядування, а також постійно чи тимчасово обіймають в органах державної влади, органах місцевого самоврядування, на підприємствах, в установах чи організаціях посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих чи адміністративно-господарських функцій, або виконують такі функції за спеціальним повноваженням, яким особа наділяється повноважним органом державної влади, органом місцевого самоврядування, центральним органом державного управління із спеціальним статусом, повноважним органом чи повноважною службовою особою підприємства, установи, організації, судом або законом.

Роз`яснення стосовно понять організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських обов`язків містяться у Постанові Пленуму Верховного Суду України від 26 квітня 2002 року №5 «Про судову практику у справах про хабарництво». Так, організаційно-розпорядчі обов`язки - це обов`язки щодо здійснення керівництва галуззю промисловості, трудовим колективом, ділянкою роботи, виробничою діяльністю окремих працівників на підприємствах, в установах чи організаціях незалежно від форми власності. Такі функції виконують, зокрема, керівники міністерств, інших центральних органів виконавчої влади, державних, колективних чи приватних підприємств, установ і організацій, їх заступники, керівники структурних підрозділів (начальники цехів, завідуючі відділами, лабораторіями, кафедрами), їх заступники, особи, які керують ділянками робіт (майстри, виконроби, бригадири тощо). Адміністративно-господарські обов`язки це обов`язки по управлінню або розпорядженню державним, колективним чи приватним майном (установлення порядку його зберігання, переробки, реалізації, забезпечення контролю за цими операціями тощо). Особа є службовою не тільки тоді, коли вона здійснює відповідні функції чи виконує обов`язки постійно, а й тоді, коли вона робить це тимчасово або за спеціальним повноваженням, за умови, що зазначені функції чи обов`язки покладені на неї правомочним органом або правомочною службовою особою..

Об`єктивна сторона злочину, передбаченого статтею 191 КК, полягає у привласненні чи розтраті чужого майна, яке було ввірено особі чи перебувало у її віданні або привласненні, розтраті чи заволодінні чужим майном шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем. Привласнення полягає у протиправному і безоплатному вилученні (утриманні, неповерненні) винним чужого майна, яке перебувало у його правомірному володінні, з наміром потім обернути його на свою користь.

Згідно з приміткою 1 до статті 364 КК службовими особами є особи, які постійно, тимчасово чи за спеціальним повноваженням здійснюють функції представників влади чи місцевого самоврядування, а також обіймають постійно чи тимчасово в органах державної влади, органах місцевого самоврядування, на державних чи комунальних підприємствах, в установах чи організаціях посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих чи адміністративно-господарських функцій, або виконують такі функції за спеціальним повноваженням, яким особа наділяється повноважним органом державної влади, органом місцевого самоврядування, центральним органом державного управління із спеціальним статусом, повноважним органом чи повноважною особою підприємства, установи, організації, судом або законом.

Під організаційно-розпорядчими функціями розуміється здійснення керівництва галуззю промисловості, трудовим колективом, ділянкою роботи, виробничою діяльністю окремих працівників на підприємствах, в установах чи організаціях незалежно від форми власності. Такі функції виконують, зокрема, керівники міністерств, інших центральних органів виконавчої влади, державних, колективних чи приватних підприємств, установ і організацій, їхні заступники, керівники структурних підрозділів (начальники цехів, завідуючі відділами, лабораторіями, кафедрами), їхні заступники, особи, які керують ділянками робіт (майстри, виконроби, бригадири тощо).

З аналізу матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_7 , працюючи з 04.08.2000 відповідно до наказу начальника Харківського обласного управління ВАТ «Державний Ощадний банк України» № 290 на посаді завідуючої ТВБВ № 10020/0326 філії - Харківського обласного управління ВАТ «Державний Ощадний банк України», розташованого за адресою: м. Харків, вул. Слов`янська, 4, була службовою особою, тобто обіймала посаду, пов`язану з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій.

Відповідно до посадової інструкції, до посадових обов`язків ОСОБА_7 входило: керівництво всією діяльністю відділення в межах наданих їй прав згідно з затвердженими штатним розписом та економічними нормативами, з використанням сучасних методів управління персоналом, забезпечення та виконання своєчасного та якісного проведення визначених банківських та інших операцій, на підставі наданого правлінням ВАТ «Ощадбанк» дозволу на право проведення відділенням окремих операцій в національній та іноземній валюті, керування всіма видами забезпечення та обслуговування діяльності відділення, відкриття та ведення поточних рахунків клієнтів, у тому числі переказ грошових коштів з цих рахунків та зарахування коштів на них, здійснення операцій з використанням банківських платіжних карток, організація та контроль первинного обліку діяльності відділення банку, організація роботи щодо забезпечення збереження грошових коштів і цінностей довірених банку, забезпечення неухильного дотримання вимог чинного законодавства, нормативних актів НБУ, відомчих нормативних актів Ощадбанку, забезпечення виконання та збереження документів, бланків суворої звітності, печаток і штампів, пломбірів, здійснення відкриття (закриття) приміщення та сховища (сейфа) відділення, та розподіл цих функцій і контроль у разі виконання цих обов`язків підлеглими працівниками, забезпечення дотримання лімітів залишків в касі та дотримання правил їх зберігання, забезпечення у відділенні раціональної експлуатації, законного використання та збереження виділених матеріально-технічних засобів банку, забезпечення контролю за додержанням персоналом правил норм охорони праці та протипожежного захисту, виконання та забезпечення виконання підлеглими працівниками Законів про працю та правил внутрішнього трудового розпорядку, забезпечення здійснення ідентифікації, вивчення клієнтів, виявлення операцій, які підлягають фінансовому моніторингу, та надання повідомлень про такі операції сектору з фінансового моніторингу, використання комп`ютерів та засобів криптозахисту в обсязі своїх службових обов`язків, дотримання технологічної дисципліни в роботі з програмним забезпеченням робочого місця, виконання правил користування та зберігання засобів криптозахисту, встановлення (в разі надання на то повноважень) та підписання службового розпорядження про встановлені курсу купівлі та продажу іноземної валюти та дорогоцінних металів (т.4 а.с.124-127).

Крім того, ОСОБА_7 як завідуючій філії ТВБВ № 10020/0326 філії - Харківського обласного управління ВАТ «Державний Ощадний банк України» були видані довіреності на прийняття вкладів (депозитів) від юридичних (крім банків) і фізичних осіб, також на відкриття і ведення поточних рахунків клієнтів в грошовій одиниці України, проведення операцій з валютними цінностями, ведення рахунків клієнтів (резидентів та нерезидентів) в іноземній валюті.

Відповідно до Договору про повну індивідуальну матеріальну відповідальність від 25.09.2000 року, ОСОБА_7 взяла на себе повну матеріальну відповідальність за безпеку збереження довірених їй установою банку цінностей і зобов`язалася: обережно поводитись з переданими їй на зберігання або на інші цілі матеріальними цінностями і вживати заходів щодо запобігання шкоди; своєчасно повідомляти адміністрацію установи банку про всі обставини, що загрожують безпеці зберігання довірених їй цінностей; суворо дотримуватися встановлених правил здійснення операцій з цінностями і їх зберігання (т.4 а.с.128).

В своїх письмових запереченнях на апеляційні скарги представників потерпілих ОСОБА_7 підтвердила, що в її обов`язки входило керівництво усією філією «Ощадбанку», в межах своїх прав, а саме: забезпечення контролю та зберігання, проведення якісного банківських операцій, відкриття рахунків в національній та іноземній валюті, заключати договори про відкриття ті закриття рахунків, ведення рахунків від імені АТ «Ощадбанк України» в особі ОСОБА_7 з правом підпису та печатки, що вказує на те, що вона наділена правами службової особи, що відповідає ст.191 КК України та ст.366 КК України, а тому вона наділена адміністративно-господарськими обов`язками (т.11 а.с.10-13).

Отже, ОСОБА_7 у силу своїх обов`язків була наділена повноваженнями щодо розпорядження грошовими коштами ВАТ «Державний Ощадний банк України», що безпосередньо вказує на виконання нею організаційно-розпорядчих функцій, а отже обвинувачена була службовою особою і разом із тим вчинення інкримінованого їй злочину було можливе лише завдяки використанню нею свого службового становища.

При цьому колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що доводи представників потерпілого в частині необхідності кваліфікації дій ОСОБА_7 за ст.190 КК України, а не по 191 КК України не заслуговують на увагу суду, оскільки по кримінальному провадженню однозначно було встановлено, що обвинувачена ОСОБА_7 була посадовою особою банку, приймала грошові кошти від клієнтів банку Квашиної, Федоренка, ОСОБА_29 , ОСОБА_19 від імені цієї організації, видавала вкладникам відповідні прибуткові документи, договори цієї організації, з печаткою та своїм підписом як завідуючої філії.

При цьому доказів, які б підтверджували умисел ОСОБА_7 на заволодіння грошовими коштами вкладників шляхом шахрайства по справі не встановлено і органом досудового розслідування такого обвинувачення їй не пред`являлося. Тому і підстав для іншої кваліфікації дій обвинуваченої колегія суддів не вбачає.

Крім того, питання вкладів регулюється спеціальними нормами, зокрема Інструкцією про порядок відкриття, використання і закриття рахунків у національній та іноземних валютах, затвердженої постановою Правління НБУ від 12 листопада 2003 року № 492 та зареєстрованої у МЮУ 17 грудня 2003 року за № 1172/8493. Згідно Положення про порядок здійснення банками України вкладних (депозитних) операцій з юридичними та фізичними особами, затвердженого постановою Правління НБУ від 03 грудня 2003 року №516 (далі Положення) згідно якого залучення банком вкладів (депозитів) юридичних і фізичних осіб підтверджується: договором банківського рахунку; договором банківського вкладу (депозиту) з видачею ощадної книжки; договором банківського вкладу (депозиту) з видачею ощадного (депозитного ) сертифіката; договором банківського вкладу (депозиту) з видачею іншого документа, що підтверджує внесення грошової суми або банківських металів і відповідає вимогам, установленим законом.

А тому, на переконання колегії суддів, дійшов вірного обгрунтованого та належно вмотивованого висновку, що твердження представників потерпілого на той факт, що в банківській установі відсутні дані про банківські операції з внесення спірних коштів свідками по справі, вказує лише на невиконання банком своїх обов`язків за Договором банківського вкладу, оскільки сам факт не проведення суми коштів на рахунку Банку, за умови наявності доказів про одержання таких від вкладника, не може свідчити про невнесення їх до каси банку та про фіктивність банківської операції.

Представниками потерпілого не спростовано, що Договори банківського вкладу, квитанції, по яких внесено кошти на рахунки, печатка на них не належать банківській установі.

За таких обставин, враховуючи сукупність вищенаведених доказів, об`єктивно вбачається спрямованість умислу ОСОБА_7 , будучи службовою особою, діючі з корисливих мотивів, з метою особистого незаконного збагачення, зловживаючи своїм службовим становищем, привласнювала ввірені їй грошові кошти ВАТ «Державний Ощадний банк України», які отримувала для внесення в касу банку від клієнта ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , але ці кошти в касу банку не внесла, а звернула їх на свою користь.

Достовірність та об`єктивність загальної сукупності наведених у вироку суду першої інстанції доказів не викликають сумнівів, оскільки вони отримані без порушень кримінального процесуального закону, узгоджуються один з одним, належність та допустимість яких, обґрунтовано визнана судом.

За таких обставин, колегія суддів вбачає, що суд першої інстанції дійшов вмотивованого та обґрунтованого висновку що ОСОБА_7 вчинила злочин, передбачений ч.5 ст. 191 КК України, а саме привласнення чужого майна шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем, вчинене повторно, в особливо великих розмірах ( що в шістсот і більше разів перевищує неоподатковуваний мінімум доходів громадян на момент вчинення злочину).

У вироку суду в повній відповідності до вимог ч. 3 ст. 374 КПК України наведено докази, на яких ґрунтується висновок суду про доведеність винуватості ОСОБА_7 у вчиненні злочину, передбаченого ч.5 ст. 191 КК України, які суд дослідив та оцінив із дотриманням положень ст. 94 КПК України. В основу обвинувального вироку покладено виключно ті докази, що не викликають сумнівів у їхній достовірності. Зі змісту вказаного вироку вбачається, що суд першої інстанції у мотивувальній частині вироку виклав формулювання обвинувачення, визнаного доведеним, встановив і зазначив місце, час, спосіб вчинення злочину, його наслідки.

Судом першої інстанції повністю дотримані вимоги чинного законодавства, досліджено усі обставини кримінального провадження та оцінено надані докази з точки зору належності, допустимості і достовірності, а сукупність наданих стороною обвинувачення доказів, з точки зору достатності та взаємозв`язку, можуть бути покладені в основу обвинувального вироку, оскільки представниками потерпілого не доведено наявність підстав для виправдання обвинуваченої за пред`явленим обвинуваченням чи скасування оскаржуваного вироку, з урахуванням доводів, наведених в апеляційних скаргах представників потерпілого ОСОБА_9 та ОСОБА_10 .

Отже, версія та доводи представників потерпілого ОСОБА_9 та ОСОБА_10 щодо незгоди з оскаржуваним вироком, суперечливість та відсутність достовірних доказів на підтвердження вини у інкримінованому ОСОБА_7 злочині мають суто суб`єктивний та безпідставний характер, що обумовлює необхідність відмови у задоволенні апеляційної скарги обвинуваченого.

Колегія суддів також бере до уваги, що ОСОБА_7 була засуджена вироком Ленінського районного суду м. Харкова від 04.06.2013 року, з урахуванням ухвали Апеляційного суду Харківської області від 02 квітня 2015 року, за ст.ст. 191 ч.3 , 191 ч.5, 69, 70 КК України до покарання у виді 6 років позбавлення волі з позбавленням права займати посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих і адміністративно-господарських функцій на строк 3 роки, з конфіскацією всього належного їй майна, яке обвинувачена ОСОБА_7 відбувала повністю.

Перевіряючи вирок в частині правильності вирішення цивільних позовів ОСОБА_14 та ОСОБА_13 , колегія суддів вважає, що суд першої інстанції достатньо та правильно врахував фактичні обставини справи і вірно дійшов про частково задоволення позовних вимог ОСОБА_14 та повне задоволення цивільного позову ОСОБА_13 , з наступних обставин.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, цивільним позивачем ОСОБА_13 було заявлено цивільний позов до обвинуваченої ОСОБА_7 про відшкодування спричиненої злочином моральної шкоди у розмірі 2000 гривень, оскільки внаслідок зазначених вище неправомірних дій обвинуваченої їм було завдано моральні страждання (т.1 а.с.61).

Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Вирішуючи долю цивільного позову ОСОБА_13 до обвинуваченої ОСОБА_7 про відшкодування моральної шкоди та приймаючи рішення про повне задоволення позовних вимог, суд першої інстанції виходив з наступного.

По справі ОСОБА_13 заявлений цивільний позов заяви про відшкодування моральної шкоди в сумі - 2000 гривень, оскільки внаслідок характеру та тривалості моральних переживань, емоційних та душевних страждань позивачки, які виразилися у привласненні ОСОБА_7 коштів отриманих за договором депозитного вкладу ( договір №51102 від 05 лютого 2009 р.) в сумі 199 254 доларів США, не облікувавши належним чином зазначені кошти у філії ХОУ ВАТ «Ощадбанк», внаслідок чого начальник філії - ХОУ ВАТ «Ощадбанк» через відсутність необхідних документів відмовив позивачці у видачі вкладу, через що позивачка ОСОБА_13 була позбавлена права у досудовому порядку отримати свій вклад і зазнала душевних страждань, тобто моральну шкоду.

Посилаючись на положення ч.4 ст.23 та ч.1 ст.1167 ЦК, у вироку суд першої інстанції зазначив, що не виникає сумніву, що у зв`язку з вчиненим кримінальним правопорушенням ОСОБА_13 зазнала душевних страждань.

Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд першої інстанції визначає залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних страждань, характеру та тривалості моральних переживань.

При визначенні розміру відшкодування слід врахувати тяжкість фізичних і моральних страждань позивачів, їх тривалість, істотність вимушених змін у їх життєвих стосунках.

Отже, суд першої інстанції дійшов висновку, що ОСОБА_13 була заподіяна моральна шкода та враховував, що мова йде про розумне і справедливе відшкодування (компенсацію) моральної шкоди, якої б вистачило для морального задоволення цивільного позивача з боку цивільного відповідача, а не про покарання останнього за його неправомірні дії, що не відповідало б принципам законодавства, визначеним статтею 3 ЦК.

Європейський суд з прав людини вказує, що оцінка моральної шкоди по своєму характеру є складним процесом, за винятком випадків коли сума компенсації встановлена законом (STANKOV v. BULGARIA, № 68490/01, § 62, ЄСПЛ, від 12 липня 2007 року).

При визначенні розміру моральної шкоди суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Зміст понять «розумність» та «справедливість» при визначенні розміру моральної шкоди розкривається і в рішеннях ЄСПЛ, який при цьому виходить з принципу справедливої сатисфакції, передбаченої статтею 41 Конвенції. Зокрема, у рішеннях «Тома проти Люксембургу» (2001 рік), «Калок проти Франції» (2000 рік) та «Недбала проти Польщі» (2000 рік) ЄСПЛ дійшов висновку, що сам факт визнання порушеного права є адекватним засобом для згладжування душевних страждань і справедливої сатисфакції.

За таких обставин, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, й, беручи до уваги конкретні обставини справи, діяння обвинуваченого, моральні страждання потерпілих, відсутність істотних вимушених змін у їх життєвих стосунках, і наслідків, що наступили, колегія суддів вважає, що суд прийняв обґрунтоване рішення про необхідність задовольнити позовні вимоги про стягнення моральної шкоди частково і стягнути на користь ОСОБА_42 моральну шкоду у розмірі - 2000 гривень, оскільки такий розмір відшкодування відповідатиме критеріям справедливої сатисфакції.

Щодо позовних вимог ОСОБА_14 про стягнення з АТ «Державний банк України» матеріальної шкоди, спричиненої злочином у розмірі 30000 доларів США та невиплачених відсотків за депозитним договором у розмірі 1275 доларів США, суд першої інстанції зазначив наступне.

Відповідно до ст.1172 ЦК України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків.

Згідно п.5 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.03.1992 р. №6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про стягнення шкоди» при розгляді судами цивільних за позовами про відшкодування шкоди за ст.1172 ЦК України суди повинні мати на увазі, що, крім загальних підстав, передбачених ст.1166 ЦК України, відповідальність юридичної особи настає тільки у випадках, коли особа, з вини якої заподіяна шкода, знаходиться у трудових відносинах з цією організацією, і шкода була заподіяна у зв`язку з виконанням трудових (службових) обов`язків незалежно від того, яким саме робітником даної організації він був.

Частиною другою статті 1060 ЦК України передбачено, що за договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобов`язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім вкладів, зроблених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором. Умова договору про відмову від права на одержання вкладу на першу вимогу є нікчемною.

Згідно з п.1.6. Положення про порядок здійснення банками України вкладних (депозитних) операцій з юридичними та фізичними особами, затверджено постановою правління Національного банку України від 03.12.2003 року № 516 (далі Положення №516), банк сплачує вкладнику суму вкладу (депозиту) і нараховані за ним проценти у валюті вкладу (депозиту), якщо грошові кошти надійшли на вкладний рахунок (депозитний) рахунок в іноземній валюті, або на умовах та в порядку, передбачених договором, відповідно до заяви вкладника в іншій іноземній чи в національній валюті.

Відповідно до постанови Великої Палати Верховного Суду від 09 листопада 2021 року у справі № 320/5115/17, виплата передбачених депозитним договором та встановлених ст.1061 ЦК України процентів поширюється лише на період дії договору вкладу та після припинення таких договорів вказані проценти не нараховуються.

Крім того, відповідно до правового висновку, який міститься у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 червня 2020 року у справі № 145/2047/16-ц, де Велика Палата Верховного Суду вказала, що в разі пред`явлення позову про стягнення коштів за договорами банківського вкладу, у тому числі відсотків та інфляційних втрат, які не були повернуті вкладнику внаслідок злочину (кримінального правопорушення), вчиненого службовими особами банку, застосуванню до спірних правовідносин між вкладником та банком підлягають норми цивільного законодавства, які регулюють договірні, а не деліктні зобов`язання, оскільки вчинення працівниками банку злочину (кримінального правопорушення) із заволодіння внесеними на депозит коштами не впливає на договірні правовідносини вкладника і банку, не спростовує їх існування та не припиняє їх.

Аналогічна правова позиція викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 8 червня 2021 року у справі № 662/397/15-ц.

За таких обставин, на переконання колегія суддів, судом першої інстанції вірно встановлено факт, що ОСОБА_7 , знаходячись у трудових відносинах з Харківським обласним управлінням АТ «Державний Ощадний банк України», при виконанні своїх трудових обов`язків, зловживаючи своїм посадовим становищем, привласнила 30000 доларів США, які вкладник ОСОБА_14 передав їй, уклавши 20.10.2007 р. договір №51082 банківського вкладу (депозиту) з процентною ставкою за депозитом 8,5% річних, у зв`язку із чим обґрунтовано дійшов висновку про необхідніст стягнення з АТ «Державний банк України» на користь ОСОБА_14 30 000 доларів США банківського вкладу, а також невиплачені ОСОБА_14 відсотки за депозитним договором в сумі 1275 доларів США.

Крім того, суд першої інстанції дійшов обґрунтованих висновків про необхідність стягнення з АТ «Державний Ощадний банк України» за депозитним договором №51082 розмір процентів, що становить 2814,75 доларів США (31 275 х 3 ? 100 х 3 роки = 2814.75), оскільки, відповідно до ч.2 ст. 625 ЦК України та з урахуванням правового висновку Велиої Палати Верховного Суду у постанові від 16 січня 2019 року у справі № 373/2054/16-ц, передбачене ч.2 ст.625 ЦК України нарахування 3 % річних має компенсаційний, а не штрафний характер, так як є способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у отриманні компенсації від боржника. При обрахунку 3 % річних за основу має братися прострочена сума, визначена у договорі чи судовому рішенні, а не її еквівалент у національній валюті України.

За таких обставин, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційні скарга представників потерпілого ОСОБА_9 та ОСОБА_10 є безпідставною і задоволенню не підлягає, а вирок Жовтневого районного суду м.Харкова від 12 грудня 2022 року стосовно ОСОБА_7 є законним, обґрунтованим та відповідає вимогам ст.370 КПК, підстави для його зміни чи скасування відсутні.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які б тягли за собою скасування оскаржуваного вироку, не вбачається.

Керуючись ст.ст.405, 407 ч.1 п.1, 418, 419 КПК України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційні скарги представників потерпілого ОСОБА_9 та ОСОБА_10 залишити без задоволення.

Вирок Жовтневого районного суду м.Харкова від 12 грудня 2022 року стосовно ОСОБА_7 залишити без змін.

Ухвала набирає чинності з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення.

Головуючий

Судді