Справа №591/3996/23 Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 11-сс/816/486/23 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
Категорія - продовження строків тримання під вартою
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 серпня 2023 року колегія суддів Сумського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

підозрюваного ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8

розглянувши в режимі відеоконференції у залі суду в м. Суми матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою захисника підозрюваного ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Зарічного районного суду м. Суми від 21 липня 2023 року, якою продовжено відносно ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави,

ВСТАНОВИЛА:

До слідчого судді Зарічного районного суду м. Суми звернувся старший слідчий в ОВС СВ УСБ України в Сумській області ОСОБА_9 з клопотанням про продовження ОСОБА_7 , підозрюваному у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 111-2 КК України, строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, без визначення розміру застави, на строк досудового розслідування до 3-х місяців.

Вказане клопотання обґрунтовано тим, що завершити досудове розслідування у вказаному кримінальному провадженні до закінчення попередньої ухвали про застосування запобіжного заходу до підозрюваного ОСОБА_7 не можливо, через великий обсяг слідчих (розшукових) та процесуальних дій, виконання яких є обов`язковим для досягнення мети досудового розслідування.

Крім того ризики, які існували на час обрання підозрюваному ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, існують та не зменшилися і запобігти вказаним ризикам шляхом застосування до останнього більш м`яких запобіжних заходів, неможливо.

Ухвалою слідчого судді Зарічного районного суду м. Суми від 21 липня 2023 року вказане клопотання було задоволено. Продовжено ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави, до 25 серпня 2023 року включно.

Не погодившись з таким судовим рішенням, захисник ОСОБА_8 звернулася до апеляційного суду зі скаргою, в якій просить ухвалу слідчого судді Зарічного районного суду м. Суми від 21 липня 2023 року, скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні клопотання про продовження ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

В обґрунтування своїх вимог захисник посилається на те, що в судовому засіданні стороною обвинувачення не було наведено доказів наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а також обставини, що свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 111-2 КК України.

Так, з жодних доданих до клопотання документів (зокрема й матеріалів НСРД) не вбачається підтвердження наявності у підозрюваного проросійських поглядів, його непогодження з політикою представників української державної влади, а також мети завдання шкоди України.

Також у матеріалах справи відсутні висновки компетентних органів про те, що електростартери, про які йдеться в повідомленні про підозру, можуть використовуватись для техніки, яка б могла бути задіяна у війні проти України.

Підозрюваний ОСОБА_7 має проукраїнську позицію, категорично засуджує дії РФ щодо ведення воєнних дій на території України. Після початку війни, за місцем проживання останній брав активну участь у заходах щодо виявлення та усунення міток, нанесених ворожими ДРГ на дахах будинків. У 2016 році у зв`язку із збройною агресією, ОСОБА_7 разом з родиною вимушений був покинути своє місце проживання (м. Луганськ) та з квітня 2017 року офіційно є внутрішньо переміщеною особо, має постійне місце проживання в с. Петропавлівська Борщагівка, Києво-Святошинського району, Київської області.

Також недоведеним є ризик можливості переховуватися від органів досудового розслідування та суду. Так, наявність знайомих на території РФ та на тимчасово окупованій території не свідчить про намір підозрюваного покинути підконтрольну Україні територію з метою уникнення відповідальності.

Щодо квитків на ім`я ОСОБА_7 , вилучених під час обшуку за місцем проживання, то їх наявність пояснюється тим, що в м. Луганськ у родини залишилося дві квартири, які останній продавав. На одну з них був реальний покупець, тому ОСОБА_7 планував через Балтійські країни потрапити до м. Луганськ з метою продажу квартири, а виручені кошти витратити на обстеження та лікування дружини і підтримку здоров`я малолітньої доньки, яка страждає на хворобу нирок.

На даний час проведено обшуки за місцем проживання підозрюваних ОСОБА_7 та ОСОБА_10 , під час яких вилучено мобільні телефони, ноутбуки, документи, які знаходяться у розпорядженні СВ УСБ України в Сумській області, тому підозрюваний не зможе вплинути на результати досудового розслідування.

Слідчий суддя не врахував наявність міцних соціальних зв`язків, його похилий вік, та незадовільний стан здоров`я підозрюваного та членів його родини (дружини та доньки).

Заслухавши доповідь головуючого - судді щодо змісту оскаржуваного рішення та доводів апеляційної скарги, підозрюваного ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_8 на підтримку поданої апеляційної скарги, позицію прокурора, який щодо задоволення апеляційної скарги - заперечував, просив ухвалу слідчого судді залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Відповідно до ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ст.177 КПК України, підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

При вирішенні питання про обрання, продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою суд повинен врахувати обставини, передбачені ст.178 КПК України, зокрема, тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа та дані, які її характеризують і можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Крім того, Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою та продовження строку тримання під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи.

На переконання колегії суддів, слідчий суддя, вирішуючи питання про продовження підозрюваному ОСОБА_7 строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, вищезазначених вимог Закону дотримався в повному обсязі.

З наданих апеляційному суду матеріалів вбачається, що слідчим відділом Управління СБ України в Сумській області здійснюється досудове розслідування кримінального провадження № 0000120 від 11 серпня 2022 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 111-2, ч. 2 ст. 111, ч. 2 ст. 333, ч. 1 ст. 263 КК України.

26 травня 2023 року ОСОБА_7 вручено повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 111-2 КК України.

Звертаючись до суду з клопотанням про продовження підозрюваному ОСОБА_7 строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, старший слідчий посилався на те, що досудове розслідування даного кримінального провадження не закінчено, що повідомлена останньому підозра є обґрунтованою, а ризики, які існували на час застосування такого запобіжного заходу, не зменшились та існують.

Перевіряючи доводи поданого клопотання на предмет існування заявлених ризиків, слідчий суддя дійшов вірного висновку, що зібраними під час досудового розслідування доказами підтверджується те, що ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 111-2 КК України, зокрема у тому, що діючи за попередньою змовою із іншою особою, вчинив підготовку до передачі на територію РФ поза межами пункту пропуску матеріальних цінностей, а саме 5-ти електростартерів типу ПС для тепловозів, для передачі їх представникам держави-агресора.

Крім того, при встановленні ризиків, на які посилався старший слідчий у клопотанні про продовження підозрюваному строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а саме, можливість переховування підозрюваного ОСОБА_7 від органів досудового розслідування та суду, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на свідків, іншого підозрюваного у цьому ж кримінальному провадженні, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити вчиняти кримінальне правопорушення, у якому він підозрюється, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, слідчим суддею було враховано тяжкість покарання, яке загрожує ОСОБА_7 у разі визнання його винуватості, наявність значної кількості друзів на території РФ, які регулярно з ним контактують, намір виїхати до тимчасово окупованої території Луганської області через Балтійські країни, де має нерухомість, здійснення продажу товарів на територію РФ протягом тривалого часу, також не проведені всі слідчі дії спрямовані на встановлення предметів та документів, які можуть бути речовими доказами у кримінальному провадженні. При цьому, докази на підтвердження того, що вказані ризики на даний час зменшились чи не існують, матеріали даного провадження не містять.

Старшим слідчим доведено наявність існування ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України та відсутності можливості застосування відносно ОСОБА_7 альтернативних запобіжних заходів, які не здатні забезпечити його належну процесуальну поведінку і запобігти ризикам, які існують та забезпечити досягнення мети їх застосування.

На думку колегії суддів, обрання підозрюваному ОСОБА_7 більш м`якого запобіжного заходу, аніж тримання під вартою, є необґрунтованим та невиправданим.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, висновки про ступінь ризиків та неможливості запобігання їм більш м`якими запобіжними заходами, мають бути зроблені за результатами сукупного аналізу обставин злочину та особи підозрюваного (його характеру, моральних якостей, способу життя, сімейних зв`язків, постійного місця роботи, утриманців), поведінки підозрюваного під час розслідування кримінального правопорушення (наявність або відсутність спроб ухилятися від органів влади) поведінки підозрюваного під час попередніх розслідувань (способу життя взагалі, способу самозабезпечення, системності злочинної діяльності, наявності злочинних зв`язків).

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству. Слідчий суддя, суд, оцінюючи вірогідність такої поведінки, має дійти обґрунтованого висновку про високу ступінь ймовірності позапроцесуальних дій зазначеної особи, при цьому КПК не вимагає доказів того, що вона обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів можливості їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

Так, ризик переховування від органів досудового розслідування та суду стверджується тяжкістю можливого покарання та свідчать про можливість вчинення ОСОБА_7 дій задля переховування від суду і органів досудового розслідування.

У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Згідно практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права обвинуваченого, підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Таким чином, тяжкість вчиненого кримінального правопорушення та суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування, на що звернув увагу слідчий суддя.

Так, наявність ризику переховування від органів досудового розслідування та суду з метою уникнення кримінальної відповідальності підтверджується тим, що ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк до 12 років, вчиненого у співпраці з представниками держави-агресора, які можуть сприяти підозрюваному у втечі або незаконному перетині кордону.

Крім того, останній не заперечує, що у тимчасово окупованому м. Луганськ він має нерухомість та мав намір виїхати, з метою їх продажу. Проте достовірних даних та доказів підтверджень про наявність покупців на нерухомість, чи наявність зворотного квитка, сторона захисту не надала. Тому колегія суддів погоджується з висновком слідчого судді про наявність високого ризику переховування підозрюваного ОСОБА_7 від органів досудового розслідування та суду.

Апеляційний суд не приймає до уваги доводи захисника стосовно існування заборони виїзду чоловіків за кордон, оскільки, враховуючи обставини вчинення інкримінованого злочину, зазначене хоча і знижує ризик переховування, але не настільки, щоб надати можливості для обрання відносно нього більш м`якого запобіжного заходу.

Обґрунтованим є ризик підозрюваним знищити, сховати або спотворити будь-які речі чи документи, які мають істотні значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, оскільки досудове розслідування не закінчено, проведений не весь комплекс необхідних слідчих (розшукових) дій, не встановлені всі речі та документи, що мають значення речових доказів у кримінальному провадженні. Крім того встановлено, що під час проведення обшуку 25 травня 2023 року за місцем проживання підозрюваного ОСОБА_7 , слідчим не виявлено документів на товари, які реалізувалися країні-агресору.

Зважаючи, що не встановлені всі особи, які причетні до вчиненого кримінального правопорушення, підозрюваний може повідомити останніх про факт виявлення їх злочинної діяльності та обставини, які стали відомі органами досудового розслідування, що у подальшому унеможливить притягнення до кримінальної відповідальності всіх винних осіб. Тому існує ризик, що підозрюваний може перешкодити кримінальному провадженню іншим шляхом.

Враховуючи, що ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні злочину проти основ національної безпеки України, то перебуваючи на волі матиме змогу продовжити вчиняти дії на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканості, обороноздатності, державній, економічній та інформаційній безпеці України.

Що стосується посилання апелянта на наявність у ОСОБА_7 міцних соціальних зв`язків, його похилий вік та незадовільний стан його здоров`я та членів його родини (дружини та доньки), то вказані факти не є безумовними підставами для скасування чи зміни підозрюваному запобіжного заходу.

Колегія суддів акцентує увагу на те, що тяжке захворювання дружини та малолітньої доньки підозрюваного, існували до вчинення ним кримінальних правопорушень та не стали струмуючим фактором для останнього під час скоєння протиправних дій. Тим більше, самі по собі ці обставини не спростовують та не мінімізують наявних ризиків, запобігти яким в даному випадку може лише застосування такого виняткового запобіжного заходу як тримання під вартою.

Оцінюючи викладені обставини в їх сукупності апеляційний суд дійшов висновку про те, що на даному етапі судового розгляду лише винятковий запобіжний захід у вигляді тримання під вартою є необхідним для забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного ОСОБА_7 дозволить під час судового розгляду контролювати його місце перебування та запобігти встановленим ризикам, які на теперішній час продовжують існувати.

За таких обставин, доводи апеляційної скарги захисника ОСОБА_8 про недоведеність існування ризиків є непереконливими, адже при вирішенні питання про продовження запобіжного заходу дається оцінка сукупності обставин, які можуть свідчити про існування чи відсутність саме ризиків (можливості) вчинення дій, а не факту конкретного їх вчинення.

З урахуванням конкретних обставин вчинення злочинів, які інкримінуються підозрюваному, а саме того, що ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення проти основ національної безпеки України під час дії воєнного стану, який введений на території України відповідно до указу президента України від 24.02.2022 за № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», що є найбільш небезпечним посяганням на суспільні відносини, які забезпечують державну безпеку, обороноздатність, незалежність країни, її конституційний лад, що свідчить про підвищену суспільну небезпечність інкримінованого злочину.

Враховуючи вищенаведені відомості, у колегії суддів не виникає сумнівів щодо обґрунтованості та доведеності ризиків, якими старший слідчий обґрунтовував та суд першої інстанції визнав доведеним.

Отже існує обґрунтована необхідність продовження такого запобіжного заходу, як тримання підозрюваного під вартою, оскільки на момент розгляду апеляційної скарги ризики, які існували на час обрання цього запобіжного заходу, не зменшилися, а їх доведеність об`єктивно вбачається з системного аналізу відомостей, що стосуються особи підозрюваного та обставин кримінального провадження.

В апеляційній скарзі захисник наводить доводи з приводу хибності висновку слідчого судді щодо обґрунтованості підозри ОСОБА_7 . Але, виходячи зі стадії процесу досудового розслідування, колегія суддів не може взяти їх до уваги, оскільки дослідження вказаних питань можливо лише під час розгляду справи по суті, в тому числі наявності та відсутності підстав, які виключають кримінальну відповідальність, а також дослідження доказів з приводу їх належності, процесуальної допустимості та достатності для вирішення питання щодо винуватості або не винуватості підозрюваного в цьому кримінальному провадженні.

За таких обставин, на цьому етапі кримінального процесу, вочевидь є недостатніми суб`єктивні твердження та оціночні судження сторони захисту щодо їх незгоди зі змістом оголошеної підозри.

З огляду на викладене, колегія суддів керується практикою Європейського суду з прав людини, зокрема рішенням в справі «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21 квітня 2011 р., який встановив значення терміну «обґрунтована підозра» як таке, за якого існують факти чи інформація, що можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.

Всі інші питання - фактичні обставини кримінального провадження, питання винуватості чи не винуватості ОСОБА_7 у скоєнні кримінального правопорушення, а також питання належності, допустимості, достовірності доказів вирішуються під час іншої стадії кримінального процесу - судовому провадженні під час розгляду справи по суті в суді першої інстанції.

З урахуванням зазначеного, колегія суддів вважає, що оскаржувана ухвала є законною та обґрунтованою, підстав для її скасування під час апеляційного розгляду не встановлено, а тому, вказане судове рішення слід залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника без задоволення.

Керуючись ст.ст. 404, 407, 418, 419, 422 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Ухвалу слідчого судді Зарічного районного суду м. Суми від 21 липня 2023 року, якою підозрюваному ОСОБА_7 було продовжено строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою - залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 на цю ухвалу, без задоволення.

Ухвала є остаточною та оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4