Справа № 307/2291/17
Провадження № 1-кп/307/99/20
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 червня 2023 року Тячівський районний суд Закарпатської області в особі головуючого судді ОСОБА_1

з участі: секретарів судового засідання ОСОБА_2

ОСОБА_3

прокурорів ОСОБА_4

ОСОБА_5

захисника ОСОБА_6

потерпілого ОСОБА_7

обвинуваченого ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, в м. Тячів, кримінальне провадження № 0001869, про обвинувачення

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , зареєстрованого в АДРЕСА_2 , громадянина України, із повною загальною середньою освітою, одруженого, має на утриманні одну неповнолітню дитину, сезонного робітника, в порядку ст. 89 КК України не судимого, у вчиненні злочину передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України,

В С Т А Н О В И В:

18 грудня 2016 року, близько 15-ї год., в урочищі "Потік", у с. Грушово, неподалік свого вівчарника, без номера, обвинувачений ОСОБА_8 підійшов до автомобіля марки "ВАЗ 2121", н/з НОМЕР_1 , на якому потерпілий ОСОБА_7 міняв порізане невстановленою особою колесо. Під час сварки, яка виникла на ґрунті тривалих особистих неприязних відносин, ОСОБА_8 взяв хрестоподібний гайковий ключ, за допомогою якого потерпілий проводив заміну колеса та умисно наніс ним ОСОБА_7 один удар по голові, від якого ОСОБА_7 впав обличчям на землю, прикривши потилицю руками. Після цього обвинувачений ОСОБА_8 наніс йому ще кілька ударів ключем в область голови та руки, внаслідок чого спричинив потерпілому тяжкі тілесні ушкодження, які являються небезпечними для життя в момент їх спричинення.

Своїми діями обвинувачений ОСОБА_8 вчинив злочин передбачений ч. 1 ст. 121 КК України - умисне тяжке тілесне ушкодження, тобто умисне тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_8 вину не визнав. Пояснив, що з ОСОБА_7 у нього давні неприязні відносини через те, що він, працюючи головою Грушівської сільської ради вимагав з підприємців, у тому числі і з нього, гроші. Тілесні ушкодження потерпілому не наносив. Вісімнадцятого грудня 2016 року потерпілий не міг знаходитися в урочищі "Потік" біля його вівчарника, оскільки цю територію охороняють 15 собак породи алабай. В цей день, о 09-й годині, він з ОСОБА_9 поїхали в урочище Драгобрат, де мав зустрітися зі своїми знайомими. З ними був і ОСОБА_10 . По дорозі були змушені зупинися на АЗС у смт. Ясіня поки не розчистять дорогу. Додому повернувся ввечері. Свідки обвинувачення дають не послідовні та суперечливі показання, один з них сказав, що ключ знайшли за вказівкою потерпілого, а інший завдяки своїй інтуїції. Також наявна версія, що ключ працівникам поліції видала жінка ОСОБА_11 . Експерт ОСОБА_12 стверджувала, що для отримання тілесних ушкоджень наявних у потерпілого, останньому в одне місце мало бути нанесено 3-4 удари. Відсутні порізані колеса автомобіля. Під час здійснення досудового розслідування слідчий ОСОБА_13 сказав йому, що в нього вказівка направити справу до суду. На відстані 70-75 метрів від місця, на яке вказує ОСОБА_7 , знаходиться вівчарник, який належить його сім`ї. Там постійно знаходяться вівчарі та інколи його сини. Про те, що на території в той день перебував хтось чужий йому не відомо. Під час досудового розслідування він не просив допитати вівчарів, які знаходилися у вівчарнику в час на який вказує ОСОБА_11 , оскільки ніякої події не було. Цивільний позов не визнає.

Розглянувши матеріали кримінального провадження суд приходить до висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого йому злочину доведена повністю. Не дивлячись на його заперечення це підтверджується наступними доказами.

Потерпілий ОСОБА_7 у судовому засіданні показав, що 18.12.2016, зранку, він приїхав в урочище "Потік", у с. Грушово, на полювання, і залишив свій автомобіль марки «ВАЗ 2121» біля лісу. Близько 15-ї години повернувся і побачив, що з лівого боку спущені колеса. Біля автомобіля були свіжі чоловічі сліди, що вели до вівчарника, який знаходився неподалік. Він зателефонував ОСОБА_14 і попросив привезти запасне колесо та насос. Після цього витягнув з автомобіля домкрат та гайковий хрестоподібний ключ і почав готуватися до заміни коліс. В цей час позаду себе побачив ОСОБА_8 , якого запитав чи це він порізав колеса. Обвинувачений почав дорікати йому, що будучи ОСОБА_15 сільським головою він передав у власність іншим особам його, ОСОБА_8 , земельні ділянки. Потім ОСОБА_8 підбіг до нього і взявши в руки хрестоподібний гайковий ключ наніс йому один удар по голові. Після цього він почав тікати, а коли зупинився, обвинувачений наніс йому удар у область правого ока, від чого він впав на землю де ОСОБА_16 наніс йому ще один удар. Тоді він втратив свідомість. Коли прийшли знайомі то відвезли його в лікарню, звідки він викликав поліцію. Біля вівчарні ніхто не живе. Там хтось стояв, але він не знає хто саме. Скільки саме наніс йому ударів ОСОБА_8 не пам`ятає. Обвинувачений погрожував, що його вб`є та закопає. Після того як хлопці прийшли, вони знайшли ключ і взяли на експертизу. Собаки, які охороняють вівчарник були прив`язані. Поліцейські допитали його через два або три місяці з моменту події. Диски КТ та СТ зберігав у себе оскільки з лікарні була викрадена його історія хвороби. Пам`ятає, що ОСОБА_8 вдарив його три рази. Хлопці (троє) допомогли прийти йому до свідомості та відвезли до лікарні, де зателефонували на 102. Неодноразово звертався до поліції про вчинення правопорушення. У лікарні лежав 21 день. Були переломи черепа, решітчастої кістка та ламбріоми. Моральна шкода полягає у його переживаннях щодо стану здоров`я, відчутті фізичного болю. До 10 січня 2017 року, не міг обійтися без сторонньої допомоги у побуті. Перебував на амбулаторному лікуванні. Невідома жінка бачила факт нанесення йому тілесних ушкоджень.

Свідок ОСОБА_17 у судовому засіданні показав, що 18.12.2016, він з потерпілим домовилися піти на полювання в урочище "Потік", у с. Грушово. Домовилися зайти в урочище з різних населених пунктів, але через погану погоду вони так і не зустрілися. Близько 15.00 год., коли він уже знаходився дома, зателефонував ОСОБА_7 і розповів, що йому порізали колеса та попросив знайти підходящі для його автомобіля. Він в свою чергу зателефонував ОСОБА_18 та попросив його знайти колеса. Після цього він та ОСОБА_18 поїхали до вівчарника в урочище «Потік», де побачили автомобіль марки «Нива», позаду якого лежав ОСОБА_7 . Він був весь у крові, з розбитим обличчям. Вони почали його витирати і потерпілий розповів, що його побив ОСОБА_8 . За тридцять метрів від місця де вони знаходилися вони знайшли хрестоподібний гайковий клюк, за допомогою якого замінили колеса. ОСОБА_18 сів за кермо автомобіля Мельника. Біля вівчарника на відстані 100-120 метрів бачив ОСОБА_19 . Варгу, який рухався в їхній бік, але коли побачив як ОСОБА_20 вийшов з автомобіля розвернувся і пішла у зворотному напрямку.

Свідок ОСОБА_18 у судовому засіданні показав, що 18.12.2016, ОСОБА_7 зателефонував ОСОБА_17 та попросив привезти колеса в урочище "Потік", у с. Грушово. Він поїхав додому до ОСОБА_17 , і вони разом поїхали на вказане потерпілим місце. По слідам знайшли автомобіль Мельника та його лежачого на спині у снігу. На голові була рана і багато слідів крові. Вони допомогли потерпілому прийти до тями і він розповів їм, що його побив ОСОБА_8 . Після цього він знайшов ключ, вони замінили колеса і поїхали додому. Від автомобіля до вівчарника 50-70 метрів. Ключ знайшов у кущах. Він замінив два колеса, пошкоджені поклав в транспортний засіб Мельника. На місці були сліди низу взуття людини, які вели до вівчарника. Потерпілого відвезли додому, звідки його донька поїхала з ним до лікарні. ОСОБА_7 жалівся на болі в області голови та руки. Він бачив як ОСОБА_8 стояв за вівчарником.

Експерт ОСОБА_21 у судовому засідання ствердила, що постановою слідчого перед нею було поставлено питання та відповідно проведено освідчення. Слідчий дає запит до лікарні про надання історії хвороби, а потім передає їм. Нею було вивчено історію хвороби і комп`ютерне обстеження. Під час огляду у потерпілого на правій кисті наявний багровий синець та крововилив на оці. Вона надала направлення в обласну лікарню до лікаря Нейметі. У потерпілого були численні переломи: перелом передньої та бічної стінок правої гайморової пазухи, перелом передньої стінки лобної пазухи справа, перелом кісток клітин решіткового лабіринту, т.д. У черепі було три переломи. Діагноз черепно-мозкової травми підтвердив лікар ОСОБА_22 . Про те, що історія хвороби хворого втрачена їй було відомо, тому при проведенні експертизи вона була обмежена. ОСОБА_7 під час обстеження мав оригінали всі документів. Хрестоподібний ключ їй не надавався. Слідчий на її прохання надав їй документи відтворення. Наявні у потерпілого тілесні ушкодження можуть настати в результаті нанесення ударів хрестоподібним гайковим ключем. Ретроградна амнезія може вплинути на те, що потерпілий не пам`ятає всі обставини. Наявні у ОСОБА_11 тілесні ушкодження не характерні для падіння. У випадку зіткнення особи з деревом було б велике садно. Саден у потерпілого не було і про це не вказано в історії хвороби.

Згідно протоколу прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 18.12.2016 ОСОБА_7 повідомив, що 18.12.2016, близько 15.30 год., в урочищі "Потік", у с. Грушово, ОСОБА_8 почав наносити йому тілесні ушкодження хрестоподібним ключем в область голови та руки.

Відповідно до висновку експерта № 58 від 16.02.2017 р. ОСОБА_7 отримав тілесні ушкодження у вигляді відкритої черепно-мозкової травми, переломів кісток лицевого черепу в область внутрішньої та передньої стінки правої гайморової пазухи, передньої та верхньої стінки правої фронтальної пазухи з переходом на решітчасту кістку з пошкодженням решітчастої пластинки, струсу головного мозку, масивної гематоми правої половини обличчя з субкон`юктивальним крововиливом та забою м`яких тканин правої кисті. Вказані тілесні ушкодження спричинені тупими твердими предметами, можливо при локальних ударах металевим гайковим ключем. Вказані тілесні ушкодження відносяться до групи тяжких тілесних ушкоджень, так як являються небезпечними для життя потерпілого в момент їх спричинення.

Згідно протоколу огляду предмета від 07.03.2017 металевий ключ хрестоподібного вигляду. Ключ виготовлений з металу та має корозію. Довжина ключа становить 34 на 35.5 см.

Повторним висновком експерта № 6 від 19 листопада 2020 року стверджено, що у ОСОБА_7 мали місце тілесні ушкодження у вигляді рубця тильної поверхні правої кисті в П-у міжфаланговому проміжку. Згідно висновку експерта № 58 від 16.02.2017 Тячівського районного відділення СМЕ при зовнішньому обстеженні у нього було виявлено тілесне ушкодження у вигляді рубця тильної поверхні правої кисті. Клінічно в травматологічному відділенні Тячівському РЛ де знаходився на стаціонарному лікування з 18.12.20169 по 10.01.2017 року у нього встановлено діагноз: ЗЧМТ. Струс головного мозку. Перелом передньої та бічної стінок правої гайморової пазухи з наявністю патологічного рідинного вмісту. Перелом передньої стінки лобної пазухи справа, перелом кісток клітин решіткового лабіринту та lamina cribroza з патологічним рідинним вмістом. Перелом кісток носа без зміщення уламків, що підтверджується даними СКТ № 14173 від 19.12.2016, а також даними додаткового опису СКТ № 14173 зав. відділенням рентгенології УЦМКЛ. Масивного забою-гематоми правої половини обличчя з субкон`юктивальним крововиливом. Забій м`яких тканин правої кисті. Вище вказані тілесні ушкодження виникли внаслідок дії обмеженої травмуючої поверхні твердих тупих предметів по ударному механізму спричинення чим може являтися металевий гайковий ключ. По давності виникнення з урахуванням звернення за медичною допомогою вказані тілесні ушкодження можуть вкладатися в дату події, що мала місце 18.12.2016 року. Тілесні ушкодження у вигляді рубця тильної поверхні правої кисті відносяться до легких тілесних ушкоджень згідно п. 2.3.5. «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом № 6 МОЗ України від 17.01.1995 року. Тілесні ушкодження у вигляді ЗЧМТ струсу головного мозку. Перелом передньої та бічної стінки правої гайморової пазухи з наявністю патологічного рідинного вмісту. Перелом передньої стінки лобної пазухи справа, перелом кісток клітин решіткового лабіринту та lamina cribroza з патологічним рідинним вмістом. Перелом кісток носа без зміщення уламків відноситься до тяжких тілесних ушкоджень згідно п. 2.1.3.б «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» затверджених наказом № 6 МОЗ України від 17.01.1995 року. Встановлений діагноз лікарем нейрохірургом ОСОБА_23 , завідуючим рентгенологічним відділенням ЦМКЛ м. Ужгород ОСОБА_24 підтверджений даним СКТ № 14173 від 19.12.2016 року. В Тячівській РЛ діагноз встановлений не в повній мірі, а саме, не враховані дані перелому кісток основи черепа. А це в свою чергу суттєво впливало на визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень.

Свідок ОСОБА_25 у судовому засіданні показав, що 18.12.2016, зранку, він разом з ОСОБА_8 поїхали на Драгобрат, де мали зустрітися зі своїми знайомими. У смт. Ясіня заїхали на АЗС і пробули там до вечора. Додому поїхали вночі.

Заперечення обвинуваченого ОСОБА_8 суд вважає надуманими з метою уникнення покарання за вчинений злочин, які повністю спростовуються показаннями потерпілого ОСОБА_11 , висновками судово-медичних експертиз та показаннями свідків ОСОБА_26 і ОСОБА_20 , які повністю узгоджуються між собою і не суперечать один одному.

З цих самих підстав суд вважає спростованими і показання свідка ОСОБА_25 .

Крім того суд констатує, що під час проведення досудового розслідування сторона захисту мала можливість довести факт перебування Варги критичного дня за межами села Грушово шляхом заявлення клопотання про витребування інформації від оператора мережі мобільного зв`язку, послугами якого він користується. Надана оператором інформація про місце здійснення телефонних дзвінків могла повністю підтвердити його показання однак такого клопотання заявлено не було.

Клопотання сторони захисту про визнання доказів та їх джерел недопустимими суд відхиляє з таких міркувань. Вказане клопотання повністю ґрунтується на запереченні висновків судовомедичних експертиз та їх критиці.

Суд встановив, що висновок експерта № 58 від 16.02.2017 р. відповідає вимогам закону та підзаконним нормативним актам, якими регулюється питання проведення експертизи та визначення ступеню тілесних ушкоджень.

Повторний висновок експерта № 6 від 19 листопада 2020 року первинному висновку не суперечить. Обставин, які б вказували на фальсифікацію медичної документації, або результатів обстеження потерпілого ОСОБА_7 не встановлено.

Обираючи обвинуваченому покарання суд враховує обставину, яка його пом`якшує: має неповнолітню дитину; обставин, які обтяжують покарання не встановлено.

Відповідно до ст. 50 КК України покарання є заходом примусу, полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого і має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами.

Пунктом 1 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику призначення судами кримінального покарання" № 7 від 24.10.2003 р. з послідуючими змінами звернуто увагу судів на те, що вони при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, мають суворо додержувати вимог ст. 65 КК стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання. Призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів. У п. 2 вказаної постанови зазначено, що відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 65 КК суди повинні призначати покарання в межах, установлених санкцією статті Особливої частини КК, що передбачає відповідальність за вчинений злочин. Із урахуванням ступеня тяжкості, обставин цього злочину, його наслідків і даних про особу судам належить обговорювати питання про призначення передбаченого законом менш суворого - особам, які вперше вчинили злочини, неповнолітнім, жінкам, котрі на час вчинення злочину чи розгляду справи перебували у стані вагітності, інвалідам, особам похилого віку і тим, які щиро розкаялись у вчиненому, активно сприяли розкриттю злочину, відшкодували завдані збитки тощо.

Враховуючи наведене та поведінку обвинуваченого після вчинення злочину, який у вчиненому не розкаявся, під час розгляду справи поводився агресивно, погрожував потерпілому, суд не знаходить підстав для призначення йому покарання з іспитовим строком.

Згідно з вимогами статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Із статті 4 ЦПК України вбачається, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст. 12 частин 1-4 цього ж Кодексу цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Згідно з вимогами статті 13 ч.ч. 1, 2 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Статтею 42 ч. 1 п. 2 цього ж Кодексу визначено, що учасники справи мають право подавати докази; брати участь у судових засіданнях, якщо інше не визначено законом; брати участь у дослідженні доказів; ставити питання іншим учасникам справи, а також свідкам, експертам, спеціалістам.

З приписів ст. 76, ст. 77 ч.ч. 1, 2, ст. 78, 79, 80 ч. 2, ст. 81 ч.ч. 1, 5, 6, ст. 83 ч. 1 ЦПК України вбачається, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду.

Відповідно до ст. 95 ч. 1 ЦПК України письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору.

Потерпілий ОСОБА_7 просить суд стягнути з обвинуваченого ОСОБА_8 6000 грн на придбання лікарських засобів, 2500 грн на придбання автомобільних шин та 300000 грн моральної шкоди. Посилається на те, що протиправними діями ОСОБА_8 йому було завдано матеріальної та моральної шкоди. Матеріальна шкода пов`язана з придбанням медикаментів, лікарських засобів та купівлею двох автомобільних шин, які порізав ОСОБА_8 . Моральна шкода полягає у спричинених йому моральних та фізичних стражданнях, які викликали негативні зміни у його житті: щоденні муки та спогади про наслідки психотравмуючої події, страх можливого повторення події, негативні переживання та спогади, потреба в уникненні аналогічних обставин, насторога, тривога, емоційні та тілесні реакції при згадуванні, важкість виконання повсякденних обов`язків, фіксованість уваги на проблемі одужання та реабілітації, переживання фізичних незручностей та переживання психологічного дискомфорту, тимчасова відірваність від активного соціального життя, знижений та нестійкий настрій, порушення сну, неприємні сподівання, емоційна напруга, нервозність, дратівливість, реакція замикання, бажання уникати контактів, почуття образи, обурення, приниження гідності, побоювання щодо майбутнього стану здоров`я. В момент отримання тілесних ушкоджень він переніс значний фізичний біль, пережив емоційний стрес, який супроводжується почуттями розгубленості, образи, обурення, приниженої гідності, тривоги, страху за своє здоров`я та життя.

Статтею 23 ЦК України визначено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна, у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Якщо інше не встановлено законом, моральна шкода відшкодовується грошовими коштами, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 р. із змінами, "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Аналізуючи встановлені та досліджені судом обставини справи суд приходить до висновку, що потерпілому ОСОБА_27 внаслідок неправомірних дій обвинуваченого була завдана моральна шкода, яка полягає у сильних душевних стражданнях, нервових переживаннях, порушенні звичайного ритму життя, у постійній тривозі і психологічному дискомфорті, у виникненні багатьох незручностей та емоційних переживаннях, у виникненні почуття постійної образи та незахищеності.

Керуючись вимогами розумності і справедливості, суд вважає, що належною грошовою компенсацією ОСОБА_27 буде сума в розмірі 80000 гривень.

Матеріальна шкода не підлягає задоволенню через відсутність будь-яких доказів понесених витрат.

Відповідно до обвинувального акту витрати на залучення експерта для проведення молекулярно-генетичної експертизи становлять 4763.16 гривень.

Відповідно до ст. 118 КПК України до процесуальних витрат відносяться витрати пов`язані із залученням експерта, які згідно ч. 2 ст. 124 КПК України у разі ухвалення обвинувального вироку стягуються з обвинуваченого на користь держави, тому суд прийшов до висновку про необхідність стягнення з ОСОБА_8 витрат за проведення зазначеної експертизи в дохід держави в сумі 4763.16 гривень.

Тому керуючись стст. 368, 374 КПК України суд

У Х В А Л И В:

ОСОБА_8 визнати винуватим у вчиненні злочину передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України і призначити йому покарання у виді позбавлення волі на 5 (п`ять) років.

Початок строку відбування покарання обвинуваченому ОСОБА_8 рахувати з моменту його затримання після набрання вироком законної сили.

Цивільний позов ОСОБА_7 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_2 , мешканця АДРЕСА_3 , 80000 (вісімдесят тисяч) гривень моральної шкоди.

В решті позовних вимог відмовити.

Речові докази: хрестоподібний гайковий ключ, зразки букального епітелію потерпілого та три камені знищити.

Стягнути з ОСОБА_8 на користь держави процесуальні витрати у сумі 4763 (чотири тисячі сімсот шістдесят три) гривні 16 коп. за проведення експертизи.

Запобіжний захід щодо обвинуваченого ОСОБА_8 повторно не обирався.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржений до Закарпатського апеляційного суду через Тячівський районний суд протягом 30 днів з дня його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копію вироку вручити негайно після його проголошення.

Учасникам судового провадження, які не були присутніми в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Головуючий ОСОБА_1