Справа № 529/318/23
Провадження № 1-кп/529/147/23
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 травня 2023 року Диканський районний суд Полтавської області в складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

за участі секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3 ,

обвинуваченого - ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в смт Диканька Полтавської області у режимі відеоконференції кримінальне провадження № 0000025 стосовно

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця смт Шевченкове Шевченківського району Харківської області, зареєстрованого та проживаючого по АДРЕСА_1 , з середньою освітою, одруженого, тимчасово не працюючого, військовозобов`язаного, раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні ним злочинів, передбачених ч. 4 ст. 185, ч. 2 ст. 289 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Формулювання обвинувачення у кримінальному провадженні, визнаного судом доведеним.

24 травня 2022 року близько 23 год. 00 хв. обвинувачений ОСОБА_4 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на викрадення чужого майна, впевнившись, що за його діями ніхто не спостерігає, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, з корисливих мотивів, в умовах воєнного стану в Україні, який введено Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" № 64/2022 від 24.02.2022, неодноразово продовжувався та триває донині, умисно, таємно, за допомогою принесеної із собою фомки, зірвав навісний замок на вхідних воротах належного ОСОБА_5 гаража, розташованого по АДРЕСА_2 , та проникнувши всередину гаража викрав з нього велосипед марки «Дорожник» моделі «Комфорт» з рамою синього кольору, з корзиною спереду та багажником позаду, вартістю 554 грн 80 коп, та бензин марки А-95 загальним об`ємом 40 літрів вартістю 1 998 грн 00 коп. Після цього, ОСОБА_4 зник з місця вчинення злочину, а викраденим майном розпорядився на власний розсуд, завдавши таким чином потерпілому ОСОБА_5 матеріальну шкоду у загальному розмірі 2 552 грн 80 коп.

Отже, ОСОБА_4 вчинив злочин, передбачений ч. 4 ст. 185 КК України, а саме: таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднане з проникненням у інше приміщення, вчинене в умовах воєнного стану.

Крім цього, 24 травня 2022 року у період часу з 23 год. 00 хв. до 23 год. 30 хв. обвинувачений ОСОБА_4 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на незаконне заволодіння транспортним засобом, впевнившись, що за його діями ніхто не спостерігає, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, з корисливих мотивів, умисно, таємно, повторно проник до належного ОСОБА_5 гаража, розташованого по АДРЕСА_2 , звідки за допомогою фізичної сили викотив мопед марки ALPHA-LUX, модель XY50QT-1, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , 2007 року випуску, чорного кольору, вартістю 5 980 грн 00 коп, та відкотивши його на значну відстань, запустив двигун ключем, який знаходився у замку запалення та поїхав на ньому у невідомому напрямку. Таким чином, ОСОБА_4 незаконно заволодів належним потерпілому ОСОБА_5 мопедом, завдавши останньому матеріальної шкоди у розмірі 5 980 грн 00 коп.

Отже, ОСОБА_4 вчинив злочин, передбачений ч. 2 ст. 289 КК України, а саме: незаконне заволодіння транспортним засобом, поєднане з проникненням у інше приміщення, вчинене повторно.

Підстави доведеності винуватості поза розумним сумнівом.

Позиція сторін кримінального провадження.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою винуватість у вчиненні злочинів, передбачених ч. 4 ст. 185, ч. 2 ст. 289 КК України, визнав повністю, підтвердивши обставини, а саме час, місце та спосіб вчинення ним інкримінованих кримінальних правопорушень викладених в обвинувальному акті, які відповідають дійсності. При цьому вказав, що дійсно 24 травня 2022 року близько 23 год. 00 хв. він, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, прийшов до належного потерпілому ОСОБА_5 гаража, розташованого по АДРЕСА_2 , та за допомогою принесеної із собою фомки, зірвав навісний замок на вхідних воротах та проник всередину гаража. З гаража він викрав велосипед марки «Дорожник» та 40 літрів бензину. Після цього він пішов з місця вчинення злочину із викраденим майном, яким розпорядився на власний розсуд. Після цього, 24 травня 2022 року у період часу з 23 год. 00 хв до 23 год. 30 хв. він знову прийшов до гаража потерпілого ОСОБА_5 та проникнувши всередину гаража, викотив з нього мопед ALPHA. Відкотивши мопед на значну відстань, він запустив двигун ключем, який знаходився у замку запалення та поїхав на ньому у своїх справах. Обвинувачений ОСОБА_4 вказав, що, щиро кається у вчиненому, зазначив, що вчинив злочини в умовах тяжких життєвих обставин, так як на час скоєння його місце проживання знаходилося в окупації і у нього не було коштів на харчування та проживання. Обвинувачений зазначив, що він нині лікується від туберкульозу, здійснює догляд за матір`ю, яка є особою похилого віку. Просив його суворо не карати. Вказав, що критично ставиться до вчиненого і обіцяв в подальшому не вчиняти нових злочинів. Також зазначив, що примирився з потерпілим, останній не має до нього претензій матеріального характеру.

Потерпілий ОСОБА_5 в судове засідання не з`явився, надав суду заяву, в якій просив розгляд справи провести за його відсутності. У заяві потерпілий також вказав, що підтримує надані під час досудового розслідування покази, матеріальних претензій до обвинуваченого не має, цивільний позов заявляти не буде.

Прокурор вказав, що у судовому засіданні достеменно встановлено, що інкриміновані злочини вчинено обвинуваченим, тому просить суд визнати ОСОБА_4 винуватим у вчиненні злочинів, передбачених ч. 4 ст. 185, ч. 2 ст. 289 КК України. Вказуючи на те, що ОСОБА_4 вчинив два тяжкі корисливі злочини під час воєнного стану в Україні, прокурор просив призначити обвинуваченому за ч. 4 ст. 185 КК України покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років, за ч. 2 ст. 289 КК України - у виді позбавлення волі на строк 5 років 6 місяців без конфіскації майна, відповідно до ч. 1 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим призначити ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років 6 місяців без конфіскації майна. Прокурор просив до набрання вироком законної сили запобіжний захід обвинуваченому не обирати.

Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_4 свою винуватість у вчиненні інкримінованих йому злочинів за ч. 4 ст. 185, ч. 2 ст. 289 КК України визнав повністю, не заперечував фактичні обставини кримінального провадження, правильно розуміє та усвідомлює зміст обставин кримінальних правопорушень, в яких обвинувачується, а також те, що обставини кримінального провадження щодо обвинувачення ОСОБА_4 за фактом крадіжки, поєднаної з проникненням у інше приміщення, вчиненої в умовах воєнного стану, а також за фактом незаконного заволодіння транспортним засобом, поєднаним з проникненням у інше приміщення, скоєного повторно, іншими учасниками судового провадження не оспорюються, після роз`яснення обвинуваченому та іншим учасникам кримінального провадження положень та наслідків ст. 349 КПК України, судовий розгляд кримінального провадження був обмежений допитом обвинуваченого та дослідженням матеріалів кримінального провадження, що характеризують особу цього обвинуваченого, досудової доповіді, з визнанням недоцільності дослідження інших доказів, що стосуються обвинувачення.

Суд пересвідчився в добровільності позиції обвинуваченого та не знайшов підстави вважати, що останній себе оговорює або в інший спосіб викривлює визнані ним у судовому засіданні обставини.

Враховуючи вищевикладене, суд, допитавши обвинуваченого, дослідивши матеріали кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого, дійшов висновку щодо доведеності винуватості ОСОБА_4 поза розумним сумнівом у вчиненні інкримінованих злочинів, передбачених ч. 4 ст. 185, ч. 2 ст. 289 КК України.

Обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_6 , суд враховує характер та ступінь тяжкості вчинених ним кримінальних правопорушень, особу обвинуваченого та обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання.

Згідно з ст. 66 КК України обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого, суд враховує повне визнання обвинуваченим своєї вини, щире каяття, його активне сприяння розкриттю злочинів.

Згідно з ст. 67 КК України обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченого, є вчинення кримінальних правопорушень у стані алкогольного сп`яніння.

Мотиви призначення покарання.

За змістом статтей 50, 65 КК України особі, яка скоїла кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для виправлення та попередження скоєння нових кримінальних правопорушень. Це покарання має відповідати принципам законності, обґрунтованості, справедливості, співмірності та індивідуалізації, що є системою найбільш істотних правил і критеріїв, які визначають порядок та межі діяльності суду під час обрання покарання. Суд повинен враховувати ступінь тяжкості кримінального правопорушення, конкретні обставини його скоєння, форму вини, наслідки цього діяння, дані про особу, обставини, що впливають на покарання, ставлення особи до своїх дій, інші особливості справи, які мають значення для забезпечення відповідності покарання характеру та тяжкості кримінального правопорушення.

Покарання завжди призначається як відповідний захід примусу держави за вчинене кримінальне правопорушення, виконує виправну функцію і водночас запобігає вчиненню нових кримінальних правопорушень як самим засудженим, так і іншими особами.

Отже, обираючи вид та строк покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд відповідно до ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, які відповідно до ст. 12 КК України є тяжкими злочинами, те, що злочини вчинено обвинуваченим в умовах воєнного стану та в стані алкогольного сп`яніння. При цьому, суд бере до уваги наслідки вчинення кримінальних правопорушень, зокрема те, що завдану матеріальну шкоду відшкодовано шляхом повернення частини викраденого майна, а потерпілий не заявляв претензій матеріального характеру. Суд при призначенні покарання враховує також поведінку обвинуваченого під час кримінального провадження, дані про особу обвинуваченого, обставини, що пом`якшують покарання, а саме щире каяття обвинуваченого, повне визнання ним вини як під час досудового розслідування, так і в ході судового розгляду, активне сприяння у розкритті злочинів, те, що він вчинив злочини в умовах тяжких життєвих обставин, зокрема в умовах проживання тимчасової окупації та відсутності коштів на проживання та харчування. Суд враховує відомості про особу обвинуваченого, який раніше не судимий, на обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває, характеризується задовільно. Суд також враховує висновки досудової доповіді, відповідно до яких виправлення обвинуваченого без позбавлення або обмеження волі можливе, а ризик вчинення повторного кримінального правопорушення є середнім.

При призначенні покарання суд також враховує викладені в ухвалі Верховного Суду від 28.03.2023 у справі № 722/594/22 наступні висновки: тлумачення ознаки "в умовах воєнного стану або надзвичайного стану" без врахування того, чи були використані такі умови для вчинення злочину, порушує принцип індивідуалізації покарання, визначений частиною 2 статті 61 Конституції України. Окремим виявом справедливості є питання відповідності покарання вчиненому злочину, категорія справедливості передбачає, що покарання за злочин повинно бути домірним злочину.

Призначене судом покарання повинно відповідати ступеню суспільної небезпеки злочину, обставинам його вчинення та враховувати особу винного, тобто бути справедливим. Встановлення законодавцем недиференційованого покарання та неможливість його зниження не дозволяє застосовувати покарання до осіб, які вчинили злочини невеликої тяжкості, з урахуванням ступеня тяжкості вчиненого злочину, розміру заподіяних збитків, форми вини і мотивів злочину, майнового стану підсудного та інших істотних обставин, що є порушенням принципу справедливості покарання, його індивідуалізації та домірності. Принцип індивідуалізації юридичної відповідальності у процедурі притягнення особи до відповідальності має виявлятись не лише в притягненні до відповідальності особи, винної у вчиненні правопорушення, а й у призначенні їй виду та розміру покарання з обов`язковим урахуванням характеру вчиненого протиправного діяння, форми вини, характеристики цієї особи, можливості відшкодування заподіяної шкоди, наявності обставин, що пом`якшують або обтяжують відповідальність.

Принцип індивідуалізації і пропорційності покарання вимагає також не ставити осіб, які вчинили злочини різної тяжкості в однакове становище. Особи, які використали фактичні обставини воєнного чи надзвичайного стану, і особи, які вчинили злочини за звичайних обставин, знаходяться у суттєво різному становищі. Недискримінаційне застосування до них однакових покарань не тільки не переслідує мету, заявлену законодавцем, але й не забезпечує розумну пропорційність ужитих заходів і поставленої мети, навіть якщо б така мета була заявлена.

Враховуючи загальні засади призначення покарання - законність, справедливість, обґрунтованість та індивідуалізацію, вимоги ст. 65 КК України, те, що покарання є формою реалізації кримінальної відповідальності, враховуючи другорядну роль кари як мети покарання, суд при призначенні покарання враховує дані про особу обвинуваченого, те, що він раніше не судимий, його позитивну характеристику, обставини, що пом`якшують покарання, а саме щире каяття обвинуваченого, повне визнання ним вини як під час досудового розслідування, так і в ході судового розгляду, активне сприяння у розкритті злочинів, відсутність тяжких наслідків вчинених злочинів та відсутність матеріальних претензій потерпілого, що у своїй сукупності істотно знижують ступінь тяжкості вчинених злочинів, в зв`язку з чим, враховуючи висновки досудовової доповіді, суд вважає за необхідне застосувати положення ч. 1 ст. 69 КК України та призначити ОСОБА_4 покарання нижче від найнижчої межі, встановленої санкцією ч. 4 ст. 185 КК України, та призначити обвинуваченому покарання за ч. 4 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі на строк 4 роки 6 місяців, за ч. 2 ст. 289 КК України у виді позбавлення волі на строк 5 років без конфіскації майна, відповідно до ч. 1 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим призначити ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років без конфіскації майна та на підставі ст. 75 КК України звільнити його від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 роки.

Мотиви ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку, та положення закону, якими керувався суд.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_4 не обирався. Підстав для обрання запобіжного заходу до набрання вироком законної сили не вбачається.

Виходячи з того, що по справі були понесені витрати на проведення судових товарознавчої та транспортно-товарознавчої експертиз у загальному розмірі 1 702,02 грн, то відповідно до положень ч. 2 ст. 124 КПК України ці витрати слід стягнути з обвинуваченого ОСОБА_4 в дохід держави.

Питання про речові докази суд вирішує відповідно до ст. 100 КПК України.

Цивільний позов не заявлявся.

На підставі викладеного, керуючись ст. 12, ч. 3 ст. 15, ст. ст. 50, 65, 66, 67, 69, ч. 1 ст. 70, ч. 4 ст. 185, ч. 2 ст. 289 КК України, ст. 100, ч. 2 ст. 124, ст. ст. 349, 369-371, 374, 376, 392, 393, 395 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

Визнати ОСОБА_4 винуватим у вчиненні злочинів, передбачених ч. 4 ст. 185, ч. 2 ст. 289 КК України, та призначити йому покарання:

- за ч. 4 ст. 185 КК України із застосуванням ст. 69 КК України - у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки 6 (шість) місяців,

- за ч. 2 ст. 289 КК України - у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років без конфіскації майна.

Відповідно до ч. 1 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим призначити ОСОБА_4 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років без конфіскації майна.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від призначеного покарання з випробуванням, якщо він протягом 2 (двох) років іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення та виконає покладені на нього обов`язки.

Відповідно до ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_4 в період іспитового строку періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти орган з питань пробації про зміну місця свого проживання чи роботи, не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Стягнути з ОСОБА_4 в дохід держави витрати на проведення судових товарознавчої та транспортно-товарознавчої експертиз у загальному розмірі 1 702 (одна тисяча сімсот дві) грн 02 коп.

Речові докази у вигляді пластикової порожньої каністри білого кольору об`ємом 20 літрів, чотирьох порожніх пластикових каністр білого кольору об`ємом по 5 літрів кожна, рами від велосипеда синього кольору з надписом «Комфорт», «Дорожний тур», мопеда зеленого кольору з надписом ALPHA-LUX, з сидінням червоного кольору, з номером шасі НОМЕР_2 , без державного реєстраційного номеру, без ключів запуску двигуна, що знаходяться на зберіганні у потерпілого ОСОБА_5 , - залишити останньому як його власність.

Згідно з ч. 6 ст. 376 КПК України копію вироку негайно після його проголошення вручити прокурору та обвинуваченому, інші учасники судового провадження копію вироку суду мають право отримати після подачі відповідної заяви про це до суду.

Вирок суду, за виключенням тих обставин, що не були досліджені в судовому засіданні, може бути оскаржений до Полтавського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляції через Диканський районний суд Полтавської області.

Вирок суду набирає законної сили через тридцять днів з дня його проголошення, якщо на нього не буде подана апеляційна скарга учасниками судового провадження. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Головуючий ОСОБА_1