Провадження № 1-кп/127/606/23

В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.09.2023 місто Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області

в складі:головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду, в м. Вінниці, кримінальне провадження, відомості про яке внесені 27 червня 2023 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000517 за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Вінниці, громадянина України, розлученого, маючого на утриманні неповнолітню дитину, працюючого в ТОВ «Льодовий клуб», проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

У зв`язку із повномасштабним вторгненням 24.02.2022 російської федерації на територію України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони Указом Президента України № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» із 5 год. 30 хв. 24.02.2022 введено воєнний стан строком на 30 діб, дію якого продовжено до 23.08.2022 включно.

Пунктом 3 Указу передбачено, окрім іншого, що у зв`язку із введенням в Україні воєнного стану тимчасово, на період дії правового режиму воєнного стану, можуть обмежуватись конституційні права й свободи людини та громадянина, передбачені ст. 33 Конституції України.

При цьому, порядок і вичерпний перелік підстав за яких громадяни України мають право на виїзд із України, а також перетин державного кордону, у разі введення на території України надзвичайного або воєнного стану, визначено Правилами перетинання державного кордону громадянами України, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України № 57 від 27.01.1995 (далі - Правила).

Пунктом 12 Правил передбачено, окрім іншого, що у ході перевірки документів під час виїзду з України з`ясовується наявність або відсутність підстав для тимчасового обмеження громадянина у праві виїзду за кордон.

Поряд з цим, пунктом 26 Правил передбачено, що у разі введення на території України надзвичайного або воєнного стану право на перетин державного кордону, крім осіб, зазначених у пунктах 21 та 22 Правил, також мають інші військовозобов`язані особи, які не підлягають призову на військову службу під час мобілізації. Ця норма не поширюється на осіб, визначених в абзацах другому-восьмому частини третьої статті 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію».

Відповідно до статті 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період не підлягають військовозобов`язані здобувачі професійної (професійно-технічної), фахової передвищої та вищої освіти, асистенти-стажисти, аспіранти та докторанти, які навчаються за денною або дуальною формами здобуття освіти.

Так, ОСОБА_4 , особа на ім`я ОСОБА_6 (матеріали відносно якого виділені в окреме провадження) та інші невстановлені особи (матеріали відносно яких виділені в окреме провадження) за невстановлених обставин, діючи з корисливих мотивів з метою особистого збагачення, вирішили зайнятися незаконним переправленням громадян України через державний кордон України, в тому числі, порадами, вказівками, наданням засобів та усуненням перешкод.

Так, ОСОБА_4 надав ОСОБА_7 номер телефону чоловіка на ім`я ОСОБА_6 (матеріали відносно якого виділені в окреме провадження) та повідомив, що саме цей чоловік допоможе ОСОБА_7 за грошову винагороду виготовити фіктивні документи про навчання в одному із закладів вищої освіти Республіки Польща, які надаватимуть право ОСОБА_7 виїхати за межі України.

У подальшому, ОСОБА_4 повідомив чоловікові на ім`я ОСОБА_6 (матеріали відносно якого виділені в окреме провадження) про необхідність зустрічі із ОСОБА_7 з метою узгодження обставин виготовлення фіктивних документів про навчання в одному із закладів вищої освіти Республіки Польща.

Після цього, чоловік на ім`я ОСОБА_6 (матеріали відносно якого виділені в окреме провадження), який діяв згідно єдиного із ОСОБА_4 та іншими невстановленими особами плану, 30.06.2022, перебуваючи на літньому майданчику кав`ярні «Арома кава», що по вул. Келецькій, 61 в м. Вінниці, зустрівся із ОСОБА_7 та повідомив про можливість перетину державного кордону України громадянином України, на період воєнного стану тимчасово обмеженим у праві на виїзд за кордон, шляхом виготовлення та передачі ОСОБА_7 за грошову винагороду в розмірі 4000 доларів США, фіктивних документів про навчання в одному із закладів вищої освіти Республіки Польща.

При цьому, безпосереднє навчання закладі вищої освіти не обумовлювалося, оскільки зазначені документи про навчання є лише засобом для усунення перешкоди у виїзді за кордон, тобто являлися засобом для незаконного виїзду за межі України, на що ОСОБА_7 , який діяв під контролем працівників правоохоронних органів, погодився.

Реалізовуючи свій злочинний умисел, направлений на незаконне збагачення за незаконне переправлення ОСОБА_7 через державний кордон України, в тому числі, порадами, вказівками, наданням засобів та усуненням перешкод, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, чоловік на ім`я ОСОБА_6 (матеріали відносно якого виділені в окреме провадження), діючи за попередньою змовою із ОСОБА_4 та іншими невстановленими особами, з метою виготовлення фіктивних документів про навчання в закладі вищої освіти Республіки Польща, отримав від ОСОБА_7 , який діяв під контролем працівників СБУ у ході спеціального слідчого експерименту, частину грошових коштів в сумі 1500 доларів СІЛА та копію закордонного паспорта громадянина України на ім`я ОСОБА_7 , відомості з якого у майбутньому були використані при виготовленні відповідних фіктивних документів.

У подальшому зазначені грошові кошти, отримані від ОСОБА_7 , чоловіком на ім`я ОСОБА_6 (матеріали відносно якого виділені в окреме провадження) розподілив між учасниками злочинної групи відповідно до відведених ролей.

Після цього, ОСОБА_7 05.08.2022, діючи під контролем працівників правоохоронних органів у ході спеціального слідчого експерименту, перебуваючи на вулиці біля будинку №49 по вул. Соборній в м. Вінниці, передав чоловіку на ім`я ОСОБА_6 (матеріали відносно якого виділені в окреме провадження), грошові кошти в сумі 2500 доларів США, а чоловік на ім`я ОСОБА_6 (матеріали відносно якого виділені в окреме провадження) на виконання раніше досягнутої угоди, передав ОСОБА_7 фіктивні документи, які підтверджували нібито зарахування ОСОБА_7 на навчання у закладі вищої освіти Республіки Польща з 2021 року.

При цьому, чоловік на ім`я ОСОБА_6 (матеріали відносно якого виділені в окреме провадження), спільно з невідомою особою, у тому числі під час спілкування за допомогою мобільному телефону, провели інструктаж ОСОБА_7 щодо його поведінки при перетині кордону, таким чином організувавши незаконне переправлення останнього через державний кордон України, у тому числі, порадами, вказівками, наданням засобів та усуненням перешкод.

Після отримання грошових коштів від ОСОБА_7 , чоловік на ім`я ОСОБА_6 (матеріали відносно якого виділені в окреме провадження), розподілив їх між іншими співучасниками відповідно до відведених ролей.

До проведення підготовчого судового засідання між прокурором відділу Вінницької обласної прокуратури ОСОБА_3 з одного боку та обвинуваченим ОСОБА_4 з іншого, у відповідності до ст.ст. 468, 469, 472 КПК України, 29 червня 2023 року укладено угоду про визнання винуватості.

Зі змісту укладеної угоди вбачається, що сторони дійшли згоди щодо правової кваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_4 за ч. 3 ст. 332 КК України, тобто в сприянні у незаконному переправленні осіб через державний кордон України порадами та усуненням перешкод, вчиненому за попередньою змовою групою осіб, з корисливих мотивів, та погодженого сторонами призначення ОСОБА_4 покарання за ч. 3 ст. 332 КК України, із застосуванням ст. 69 КК України, у виді позбавлення волі на строк 5 років. На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання з іспитовим строком.

В підготовчому судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 зазначив, що він розуміє надані йому законом права, розуміє наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, характер пред`явленого обвинувачення та вид покарання, який до нього буде застосовний за наслідками затвердження угоди про визнання винуватості судом.

Обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення визнав, щиро розкаявся та суду пояснив, що дійсно, при обставинах, зазначених в обвинувальному акті він скоїв інкриміноване діяння та зазначив, що угода про визнання винуватості є добровільною та наполягала на затвердженні угоди про визнання винуватості, пообіцявши, що в майбутньому такого більше ніколи не повториться.

Прокурор ОСОБА_3 просив суд затвердити угоду про визнання винуватості, укладену між прокурором відділу Вінницької обласної прокуратури ОСОБА_3 з одного боку та обвинуваченим ОСОБА_4 з іншого боку, і ухвалити вирок, яким призначити узгоджене сторонами покарання.

Захисник ОСОБА_5 у судовому засіданні просила суд затвердити угоду про визнання винуватості укладену між прокурором відділу Вінницької обласної прокуратури ОСОБА_3 з одного боку та обвинуваченим ОСОБА_4 з іншого, призначивши узгоджене сторонами угоди покарання.

Заслухавши думку прокурора, захисника та покази обвинуваченого, дослідивши матеріали кримінального провадження та перевіривши зміст угоди про визнання винуватості, суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до положень п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України, у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти рішення про затвердження угоди або відмовити в затвердженні угоди та повернути кримінальне провадження прокурору для продовження досудового розслідування в порядку, передбаченому ст. ст. 468-475 цього Кодексу.

Винуватість ОСОБА_4 у вчинені кримінального правопорушення, що полягає в незаконному переправленні осіб через державний кордон України вчиненому за попередньою змовою групою осіб, з корисливих мотивів, є доведеною та підтверджується показаннями самого обвинуваченого, який вину визнав та повідомив обставини вчинення ним кримінального правопорушення. Показання обвинуваченого суд вважає переконливим доказом його винуватості з підстав їх належності та допустимості.

Так, ОСОБА_4 у судовому засіданні свою вину у вчиненні кримінального правопорушення визнав, щиро розкаявся та пояснив суду, що до нього надійшла інформація про можливість переправити особу через державний кордон України, чим він скористався. Повідомивши суду про обставини алогічні викладеним в обвинувальному акті. Крім того, ОСОБА_4 в судовому засіданні зобов`язується надати органам досудового слідства та суду викриваючи покази щодо інших осіб причетних до вчинення інкримінованого правопорушення.

Обвинувачений додатково зазначив, що до вчиненого ставиться самокритично та шкодує, що так сталось.

Аналіз вказаних доказів у справі свідчить, що винуватість ОСОБА_4 у вчинені кримінального правопорушення є доведеною та підтверджується показаннями обвинуваченого, який вину визнав та повідомив обставини вчинення ним кримінального правопорушення.

За таких обставин, суд вважає вказані докази достатні для надання юридичної оцінки дій обвинуваченого та кваліфікує дії ОСОБА_4 за ч. 3 ст. 332 КК України, як сприяння у незаконному переправленні осіб через державний кордон України порадами та усуненням перешкод, вчиненому за попередньою змовою групою осіб, з корисливих мотивів.

Заслухавши думку прокурора, захисника, показання обвинуваченого, дослідивши матеріали кримінального провадження та перевіривши зміст угоди про визнання винуватості, суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до ч.ч. 2, 4 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості може бути укладена за ініціативою прокурора або підозрюваного чи обвинуваченого. Угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена щодо кримінальних проступків, злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам. Укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні, в якому бере участь потерпілий, не допускається.

Злочин, передбачений ч. 3 ст. 332 КК України, який вчинено ОСОБА_4 відповідно до положень ст. 12 КК України, відноситься до тяжких злочинів. Потерпілих у кримінальному провадженні не має.

Таким чином, з матеріалів судового провадження вбачається, що обвинувачений ОСОБА_4 в судовому засіданні вину у вчиненому злочині визнав в повному обсязі в чому щиро розкаявся; активно сприяв у розкритті кримінального правопорушення; раніше до кримінальної відповідальності не притягувався; на психіатричному та наркологічному обліках не перебуває; за місцем проживання та роботи характеризується позитивно; має на утриманні неповнолітню дитину.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого, суд визнає щире каяття; активне сприяння у розкритті кримінального правопорушення та допомога слідству у встановленні істини у кримінальному провадженні; наявність на утриманні неповнолітньої дитини.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, судом не встановлено.

Статтею 69 КК України передбачено, що за наявності кількох обставин, які пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може, крім випадків засудження за корупційний злочин, призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за цей злочин.

Колегія суддів третьої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду у своїй постанові від 03 лютого 2021 року №629/2739/18 зауважила про те, що частина 1 статті 69 КК надає повноваження суду у виключних випадках призначити більш м`яке покарання, ніж мінімальне покарання, передбачене законом за відповідний злочин, лише «за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину», тобто якщо певні обставини або сукупність обставин одночасно відповідають двом умовам, визначеним в законі: вони можуть бути визнані такими, що пом`якшують покарання відповідно до частин 1 та/або 2 статті 66 КК; істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину. Крім того, ці обставини чи сукупність обставин мають знаходитися в причинному зв`язку з цілями та/або мотивами злочину, поведінкою особи під час вчинення злочину та іншими факторами, які безпосередньо впливають на суспільну небезпеку злочину та/або небезпечність винуватої особи.

При визначенні поняття та змісту обставин, що істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, суд має виходити з системного тлумачення статей 66 та 69 КК та тих статей Особливої частини Кодексу, що визначають певні обставини, як ознаки привілейованих складів злочину, що істотно зменшують їх суспільну небезпечність, наслідком чого є зниження ступеню тяжкості вчиненого злочину. Ці обставини в своїй сукупності повинні настільки істотно знижувати ступінь суспільної небезпечності вчиненого злочину, що призначення винному навіть мінімального покарання в межах санкції було би явно несправедливим.

Отже, призначаючи покарання, суд враховує характер та ступінь суспільної небезпеки вчиненого обвинуваченим кримінального правопорушення, наявність кількох обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого, відсутність обставин, які обтяжують його покарання, особу обвинуваченого, який раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, працює в ТОВ «Льодовий клуб» на посаді заготівельника льоду, являється членом федерації хокею з шайбою, позитивно характеризується за місцем роботи на проживання, має міцні соціальні зв`язки.

Крім того, суд враховує позицію сторони обвинувачення, а саме те, що прокурор у судовому засіданні повідомив суд про те, що обвинувачений ОСОБА_4 , ще на досудовому слідстві вину визнав в чому щиро розкаявся, активно сприяв у розкритті кримінального правопорушення, зобов`язується співпрацювати з оперативними підрозділами та надавати викривальні покази про досягнення змови з ОСОБА_8 .

Також, суд враховує поведінку обвинуваченого під час вчинення злочину та після його вчинення, а саме те, що останній не мав намір ухилятися від відповідальності, сприяв слідству, у теперішній час продовжує надавати, як суду так і органам досудового розслідування викривальні покази щодо інших фігурантів справи.

У судовому засіданні встановлено, що угода про визнання винуватості між прокурором відділу Вінницької обласної прокуратури ОСОБА_3 з одного боку та обвинуваченим ОСОБА_4 з іншого відповідає вимогам ст. 472 КПК України, укладена добровільно, не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Також, судом з`ясовано, що обвинувачений ОСОБА_4 цілком розуміє положення ч. 4 ст. 474 КПК України, в тому числі і наслідки укладення та затвердження даної угоди передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення щодо якого він визнає себе винуватим, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.

Судом при вирішенні питання щодо затвердження угоди встановлено, що умови угоди не суперечать вимогам КПК України, правова кваліфікація кримінального правопорушення вчиненого ОСОБА_4 є вірною, умови угоди не суперечать інтересам суспільства та не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб та обвинувачена може виконати взяті на себе за угодою зобов`язання.

Виходячи з вищенаведеного, враховуючи конкретні обставини справи, особу винного, наявність декількох обставин, що пом`якшують покарання у виді щирого каяття, активного сприяння у розкритті кримінального правопорушення, допомога слідству у встановленні істини у кримінальному провадженні та наявність на утриманні неповнолітньої дитини. Враховуючи вимоги ч. 2 ст. 65 КК України, відповідно до яких особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення, попередження нових злочинів, та враховуючи вимоги ч. 2 ст. 50 КК України, відповідно до яких покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів, суд приходить до переконання про можливість затвердження угоди та призначає узгоджене сторонами вид і міру покарання, відповідно до угоди про визнання винуватості від 29 червня 2023 року, укладеної між прокурором відділу Вінницької обласної прокуратури ОСОБА_3 з одного боку та обвинуваченим ОСОБА_4 з іншого.

Суд, враховуючи положення ч. 5 ст. 72 КК України, вважає за необхідне зарахувати ОСОБА_4 в строк покарання строк попереднього ув`язнення з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі за період з 05.08.2022 по 06.08.2022 року.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 314, 368-370, 374, 468, 470, 472, 474, 475 КПК України та ст.ст. 60, 65-67, 69, 332 КК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Затвердити угоду про визнання винуватості укладену між прокурором відділу Вінницької обласної прокуратури ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 від 29 червня 2023 року у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені 27 червня 2023 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000517.

Визнати винуватим ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України.

Призначити ОСОБА_4 узгоджене сторонами покарання за ч. 3 ст. 332 КК України, із застосуванням ч. 1 ст. 69 КК України, у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання з іспитовим строком 3 (три) роки.

На підставі п.п. 1,2 ч. 1 ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_4 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

На підставі ч. 5 ст. 72 КК України зарахувати ОСОБА_4 в строк покарання строк попереднього ув`язнення з 05.08.2022 по 06.08.2022, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

На вирок суду може бути подана апеляція до Вінницького апеляційного суду протягом тридцяти діб з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги через Вінницький міський суд Вінницької області, з підстав передбачених ч. 4 ст. 394 КПК України. Клопотання про його скасування місцевим судом може подаватися прокурором у разі невиконання умов угоди про визнання винуватості згідно зі ст. 476 КПК України.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченій та прокурору.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку на його апеляційне оскарження.

Суддя: