печерський районний суд міста києва
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 серпня 2023 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , розглянувши у засіданні в залі суду в м. Києві провадження за клопотанням прокурора другого відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення управління нагляду за додержанням законів у сфері протидії організованій злочинності Департаменту нагляду за додержанням законів Національною поліцією України та органами, які ведуть боротьбу з організованою злочинністю, Офісу Генерального прокурора ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000249 від 17.02.2023 року, -

ВСТАНОВИВ:

Прокурор другого відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення управління нагляду за додержанням законів у сфері протидії організованій злочинності Департаменту нагляду за додержанням законів Національною поліцією України та органами, які ведуть боротьбу з організованою злочинністю, Офісу Генерального прокурора ОСОБА_3 , звернувся до слідчого судді Печерського районного суду м. Києва із клопотанням про накладення арешту на майно.

Клопотання обґрунтовано наступними обставинами.

Офісом Генерального прокурора здійснюється процесуальне керівництво у кримінальному провадженні № 0000249 від 17.02.2023 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 263, ч. 2 ст. 364 КК України.

Досудовим розслідуванням установлено, що на території Кіровоградської області діє організована злочинна група осіб, до якої входять посадові особи ГУ Держгеокадастру в Кіровоградській області, приватні нотаріуси, помічники приватних нотаріусів, інженери-землевпорядники, особи, які представляли інтереси громадян щодо розпорядження земельними ділянками, які налагодили протиправний механізм отримання та видачі земельних ділянок громадянам України на території Кіровоградської області.

Протиправний механізм отримання та видачі земельних ділянок полягає у фіктивному оформленні права власності на земельні ділянки які розташовані на території Кіровоградської області особам, які проживають на території Житомирської, Рівненської, Волинської, Київської та Дніпропетровської областей без їх відома та участі. Виділення земельних ділянок здійснюється службовими особами ГУ Держгеокадастру в Кіровоградській області за участі осіб, які нібито мали довіреності на представлення інтересів щодо отримання у власність та розпорядження земельними ділянками.

Крім того до вказаної злочинної діяльності залучено інженерів землевпорядників приватних землевпорядних організацій, які здійснюють розробку проектів землеустрою, складають кадастрові плани та затверджують технічну документацію на земельні ділянки підставним громадянам України без їх відома та участі на території Кіровоградської області.

Також до протиправного механізму залучено приватних нотаріусів, які зловживаючи службовим становищем, систематично здійснюють несанкціоноване втручання в роботу інформаційно-комунікаційних систем.

Вказані дії полягають у несанкціонованому втручанні в роботу єдиних та державних реєстрів в сфері нотаріату, що призвело до підробки інформації, а також використанні спеціальних бланків нотаріальних документів (бланків суворої звітності) в частині вчинення нотаріальних дій (реєстрація договорів купівлі-продажу, довіреностей, актів, приписів, тощо) під час фактичного перебування приватного нотаріуса за кордоном.

Згідно даних досудового розслідування, до вчинення вказаних кримінальних правопорушень причетний колишній начальник ГУ Держгеокадастру в Кіровоградській області ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

22.08.2023 року на підставі ухвали Печерського районного суду міста Києва від 31.07.2023 року проведено обшук за місцем проживання ОСОБА_4 , за адресою: АДРЕСА_1 , в ході якого виявлено та вилучено: носій інформації №111304151 із записом «Алмаз-1К»; накопичувач на жорстких магнітних дисках із серійним номером WCAM9C827343; мобільний телефон марки «ОРРО» з абонентським номером НОМЕР_1 , на яких містяться відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, а надання вказаної техніки разом з інформацією, що на них міститься, є необхідною умовою проведення судового експертного дослідження, при цьому у вказаній ухвалі слідчого судді дозвіл на їх вилучення не надано.

Зважаючи на це, з метою запобігання приховування, зникнення, втрати, вказаного майна, а також з метою збереження речових доказів, прокурор просив накласти арешт на зазначене майно.

В засіданні прокурор ОСОБА_3 клопотання підтримав, просив його задовольнити посилаючись на викладені у ньому підстави.

Слідчий суддя, враховуючи вимоги ст. 172 КПК України, з метою забезпечення арешту майна визнав можливим розгляд клопотання здійснювати без повідомлення власника майна.

Заслухавши думку прокурора, дослідивши клопотання та долучені до нього документи, слідчий суддя дійшов до висновку про те, що клопотання прокурора підлягає задоволенню з наступних підстав.

Одним із заходів забезпечення кримінального провадження являється арешт майна (ч. 2 ст. 131 КПК України).

Статтею 170 КПК України передбачено, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні.

Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

У випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України.

Речовими доказами відповідно до ст. 98 КПК України є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Згідно ч. 10 ст. 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Постановою старшого слідчого ГСУ НП України ОСОБА_5 від 22.08.2023 року вилучене під час проведення обшуку майно, визнано речовим доказом у кримінальному провадженні № 0000249 від 17.02.2023 року.

Згідно ч. 2 ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

З огляду на обставини ймовірно вчиненого кримінального правопорушення, представлених доказів за матеріалами клопотання в їх сукупності, а також на те, що прокурором у клопотанні доведено необхідність накладення арешту на зазначене в клопотанні майно, оскільки в органу досудового розслідування є достатні підстави вважати, що вказане майно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу, є предметом кримінального правопорушення, міг зберегти на собі сліди злочину та може містити відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, тому слідчий суддя з метою забезпечення кримінального провадження та можливого використання майна як доказу у кримінальному провадженні, розумності та співмірності обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також враховуючи правову підставу для арешту майна та наслідки арешту майна для інших осіб, дійшов висновку про наявність підстав для задоволення клопотання про арешт майна.

Разом з тим, при розгляді клопотання, поданого в порядку ст. 172 КПК України, слідчий суддя не вирішує питання належності та допустимості доказів, отриманих в ході досудового розслідування, оскільки оцінка допустимості доказів має бути вирішена відповідно до вимог ст. 89 КК України під час ухвалення судового рішення при судовому розгляді кримінального провадження.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 98, 131, 132, 170-174, 309 КПК України, слідчий суддя,-

УХВАЛИВ:

Клопотання прокурора другого відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення управління нагляду за додержанням законів у сфері протидії організованій злочинності Департаменту нагляду за додержанням законів Національною поліцією України та органами, які ведуть боротьбу з організованою злочинністю, Офісу Генерального прокурора ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000249 від 17.02.2023 року, - задовольнити.

Накласти арешт на майно, вилучене у ході обшуку від 22.08.2023 року на підставі ухвали слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 31.07.2023 року у провадженні №757/32588/23-к за адресою: АДРЕСА_1 , за місцем проживання ОСОБА_4 , а саме:

- носій інформації №111304151 із записом «Алмаз-1К»;

- накопичувач на жорстких магнітних дисках із серійним номером WCAM9C827343;

- мобільний телефон марки «ОРРО» з абонентським номером НОМЕР_1 , з метою забезпечення збереження речових доказів.

Ухвала про арешт майна виконується негайно.

Ухвала про накладення арешту може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом 5 днів з дня отримання її копії. Арешт може бути скасовано відповідно до ст. 174 КПК України.

Слідчий суддя ОСОБА_1