ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 1-кп/753/936/23
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"27" червня 2023 р. Дарницький районний суд м. Києва у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження за обвинуваченням

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, громадянина України, з середньою освітою, непрацюючого, неодруженого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , немаючого судимості в силу ст. 89 КК України,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 121, ч. 4 ст. 185 КК України,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_3 ,

прокурора ОСОБА_4 ,

потерпілого ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_2 ,

захисника ОСОБА_6 ,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_2 , діючи в період воєнного стану, 17 вересня 2022 року близько 16 год. 00 хв., перебуваючи на території спортивного майданчику СШ № 127 м. Києва за адресою: м. Київ, вул. Ялтинська,13, де грав у теніс та проводив дозвілля разом з наглядно знайомим йому ОСОБА_7 , ОСОБА_5 та ОСОБА_8 , побачив на тенісному столі сумку ОСОБА_5 . Підійшовши до тенісного столу, упевнившись, що за його діями ніхто не спостерігає, ОСОБА_2 таємно викрав мобільний телефон марки «Iphone XS Max», об`ємом пам`яті 256 ГБ, вартістю 7980 грн., та з місця вчинення кримінального правопорушення зник, розпорядившись викраденим на власний розсуд.

Крім того, 17 вересня 2022 року близько 16 год. 35 хв. ОСОБА_7 та ОСОБА_5 , перебуваючи на території спортивного майданчику СШ № 127 м. Києва за адресою: м. Київ, вул. Ялтинська,13, після проведення спільного дозвілля із ОСОБА_2 та ОСОБА_8 у сумці, що знаходилась на столі, виявили відсутність мобільного телефону марки «Iphone XS Max», що належав ОСОБА_9 . Вирішивши, що до викрадення телефону може бути причетний ОСОБА_2 , ОСОБА_5 та ОСОБА_7 разом направились прилеглою територією житлових будинків з метою пошуку останнього.

Близько 17 год. 00 хв., дійшовши до приміщення кафе «Каприз», що за адресою: м. Київ, вул. Севастопольська,5, неподалік його входу, ОСОБА_5 та ОСОБА_7 побачили ОСОБА_2 , який стояв, тримаючи в руках скляну пляшку з-під пива, та підійшовши до нього, розпочали конфлікт на ґрунті вчиненої крадіжки телефону, який переріс у обопільну бійку.

В ході вказаного конфлікту ОСОБА_2 , керуючись раптово виниклим умислом, направленим на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_5 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки своїх дій та бажаючи їх настання, умисно, протиправно, тримаючи в правій руці скляну пляшку з-під пива, наніс один удар в щелепу з лівої сторони, від чого пляшка розбилась та загостреним скляним уламком пляшки наніс удар в область шиї, завдавши останньому тяжке тілесне ушкодження, небезпечне в момент заподіяння, у вигляді колото-різаної рани шиї зліва, з пошкодженням гілки зовнішньої сонної артерії та нижньої гілки лівого лицевого нерву. Після чого потерпілий ОСОБА_5 забіг до приміщення ресторану «Султан», що за адресою: м. Київ, вул. Севастопольська, 7/13, де співробітники закладу викликали працівників поліції та лікарів швидкої допомоги, по приїзду якої працівники надали медичну допомогу та госпіталізували потерпілого до лікарні.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_2 свою вину у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень при обставинах, викладених в обвинувальному акті, визнав повністю, щиро розкаявся та пояснив, що 17 вересня 2022 року приблизно о 16 год. він перебував на території спортивного майданчику в м. Києва за адресою: м. Київ, вул. Ялтинська, де знаходився потерпілий ОСОБА_5 з компанією. Побачивши в сумці потерпілого мобільний телефон «Iphone XS Max», ОСОБА_2 забрав його та пішов до кафе «Каприз», що в м. Києві по вул. Севастопольській, де передав його ОСОБА_10 для продажу. Потім прийшов потерпілий з ОСОБА_7 і почався конфлікт через телефон, який переріс в сутичку. ОСОБА_2 , тримаючи в руці плашку з під пива, умисно наніс ОСОБА_5 удар в шию, з лівої сторони. Пляшка розбилася об щелепу потерпілого, в результаті чого йому було спричинено тяжке тілесне ушкодження. Після цього потерпілий побіг в інший ресторан, а ОСОБА_2 залишився на місці, поки не приїхала поліція та не затримала його.

Просив суд суворо не карати, врахувати повне відшкодування шкоди потерпілому, його щире каяття, дати шанс для виправлення.

Крім повного визнання вини ОСОБА_2 його винуватість підтверджується дослідженими в судовому засіданні доказами, а саме:

-даними протоколу огляду місця події від 17 вересня 2022 року, відповідно до яких об`єктом огляду є відкрита ділянка місцевості, розташована між буд. № 13/17 та № 5 по вул. Севастопольська у м. Києві, вхід до кафе «Каприз», де на асфальтованому покритті виявлено речовину бурого кольору;

-даними протоколу огляду від 17 вересня 2022 року з фото таблицями до нього, відповідно до яких об`єктом огляду є відкрита ділянка місцевості, розташована між буд. АДРЕСА_2 , де розташована дерев`яна лавка, поруч з якою присутній чоловік - ОСОБА_7 , який надав для огляду телефон «Iphone», який йому надав особа на ім`я ОСОБА_11 та попередньо цей телефон було викрадено в його товариша ОСОБА_5 ;

-даними протоколу ОМП від 17 вересня 2022 року з фото таблицями до нього, відповідно до яких об`єктом огляду є предмети одягу, що знаходяться в лікарні ШМД за адресою: м. Київ, вул. Братиславська,3, на яких виявлено сліди речовини бурого кольору;

-даними висновку експерта № 081-345-2022 від 5 жовтня 2022 року, відповідно до яких, в змивах бурої речовини, вилучених при ОМП від 17 вересня 2022 року, знайдена кров людини, при встановленні групової належності якої виявлений антиген В. Ця кров могла походити від потерпілого ОСОБА_5 ;

-даними висновку експерта № 2955, відповідно до яких, ринкова вартість телефону «Iphone» складає 7980 грн.;

-даними висновку експерта № 081-344-2022 від 5 жовтня 2022 року, відповідно до яких в бурих плямах на футболці та спортивних штанах, наданих на дослідження, знайдено кров людини групи В з ізогемаглютиніном анти-А, яка могла походити від потерпілого ОСОБА_5 ;

-даними протоколу прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 17 вересня 2022 року, відповідно до яких у ОСОБА_7 прийняли усну заяву про те, що у ОСОБА_5 було викрадено мобільний телефон «Iphone» ОСОБА_2 ;

-даними протоколу прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 17 вересня 2022 року, відповідно до яких у ОСОБА_5 прийнято усну заяву про те, що в нього було викрадено мобільний телефон «Iphone» ОСОБА_2 ;

-даними протоколу слідчого експерименту від 15 жовтня 2022 року з відеозаписом до нього, відповідно до яких, ОСОБА_5 показав, де відбулась крадіжка його мобільного телефону та де і як саме ОСОБА_2 наніс йому удар;

-даними карти виїзду ШМД № 1196 від 17 вересня 2022 року, відповідно до яких, у ОСОБА_5 виявлено різану рану та надано медичну допомогу;

-даними протоколу огляду документів від 13 жовтня 2022 року, відповідно до яких, предметом огляду є медична картка стаціонарного хворого ОСОБА_5 , з якої вбачається, що останній проходив лікування з 17 вересня 2022 року по 22 вересня 2022 року, діагноз: колото-різана рана шиї зліва, з пошкодженням гілки зовнішньої сонної артерії;

-даними висновку експерта № 042-1391-2022, відповідно до яких характер та відома морфологія виявленого тілесного ушкодження, відомі часові дані та обставини події, дозволяють стверджувати про те, що вказане тілесне ушкодження утворилось за рахунок ударної дії предмету, якому притаманні колюче-ріжучі властивості, можливо у строк та при обставинах, вказаних ОСОБА_5 в ході проведення слідчого експерименту за його участю від 15 жовтня 2022 року, тобто 17 вересня 2022 року. Виявлене тілесне ушкодження у ОСОБА_5 відноситься до тяжкого;

-даними протоколу огляду документів (відеозапису) від 18 вересня 2022 року та самого відеозапису, відповідно до яких двоє чоловіків у кафе «Каприз» показують продавчині мобільний телефон марки «Iphone»;

-поясненнями експерта ОСОБА_12 , яка в судовому засадні підтвердила свій висновок № 042-1391-2022 та зазначила, що виявленні у ОСОБА_5 ушкодження відносяться до тяжких тілесних та є небезпечними для життя;

-поясненнями потерпілого ОСОБА_5 , який в судовому засіданні пояснив, що 17 вересня 2022 року обвинувачений викрав його мобільний телефон. Коли він з другом його знайшов, то відбулась сутичка. В цій сутичці його друг вихопив сумку у ОСОБА_2 , з якої випав належний потерпілому ніж, який він, також, вкрав. Після цього, ОСОБА_5 розвернувся та почав йти, коли обвинувачений підбіг та наніс удар пляшкою, яка в нього була в руці, та вона розбилася об його щелепу. Потерпілий, рятуючись побіг до кафе, де йому надали медичну допомогу;

Таким чином, суд повно і всебічно розглянувши кримінальне провадження, проаналізувавши та оцінивши кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку, уважає, що фактичні обставини в кримінальному провадженні встановлені у спосіб, визначений кримінальним процесуальним законом, та винуватість ОСОБА_2 у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень при обставинах, викладених в обвинувальному акті, доведена повністю та кваліфікує його дії за ч. 1 ст. 121 КК України як умисне тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння та за ч. 4 ст. 185 КК України як таємне викрадення чужого майна, вчиненого в умовах воєнного стану.

Щодо доводів сторони захисту про неправильну кваліфікацію дій обвинуваченого за ч. 4 ст. 185 КК України, оскільки на його переконання, не можна вважати, що правопорушення вчинено «в умовах воєнного або надзвичайного стану» через те, що в м. Києві станом на 17 вересня 2022 року будь-які воєнні дії не відбувались, то суд виходяить з наступного.

На думку суду, якщо крадіжка вчинена в умовах воєнного стану і цей стан введений на всій території держави, то вочевидь особі треба інкримінувати цю ознаку. Адже законодавець врахував вчинення крадіжки в умовах воєнного стану як чинник, який суттєво підвищує суспільну небезпеку.

При цьому, суд звертає увагу, що законодавець свідомо не написав «крадіжка з використанням умов воєнного стану». Адже цілком очевидно, що його ціллю було втримання можливого росту злочинності під час війни, оскільки люди залишили свої домівки, поїхали із заощадженнями і цінностями в інші області держави чи взагалі в інші держави. Обсяг роботи правоохоронців із областей, в яких не ведуться активні бойові дії, із початком повномасштабного вторгнення рф в Україну також суттєво зріс. Тому законодавець враховує фактор «воєнного стану» загалом на всій території, на якій цей стан введено, адже він безпосередньо відображається на діяльності як правоохоронної системи, так і на житті пересічних громадян.

В тексті пояснювальної записки до законопроекту закону, яким було внесено відповідні зміни до КК чітко вказано, що законодавець вважає, що доповнення деяких статей про кримінальні правопорушення проти власності цією кваліфікуючою ознакою (в т.ч. крадіжки) зумовлене тим, що «…суспільна небезпечність таких дій істотно підвищується в умовах воєнного або надзвичайного стану».

Питання кримінально правової оцінки крадіжки, вчиненої в умовах воєнного стану, вже вирішувалося ККС ВС у більше, ніж десятку мотивованих ухвал.

Для прикладу, в ухвалі від 17 січня 2023 року по справі №404/3367/22 ККС погодився із висновками судів першої та апеляційної інстанцій про те, що крадіжка була вчинена в умовах воєнного стану, тобто в період дії воєнного стану на території України і підстав для перекваліфікації дій на ч. 1 ст. 185 КК України немає, оскільки вчинення правопорушення в умовах воєнного стану, як кваліфікуюча ознака, не є тотожним поняттям обставин вчинення правопорушення з використанням умов воєнного стану.

Додатково ККС наголосив, що оскільки кваліфікуючі ознаки - вчинення кримінального правопорушення в умовах воєнного стану та з використанням умов воєнного стану - є різними ознаками, однак норма закону України про кримінальну відповідальність (ч. 4 ст. 185 КК України) передбачає саме ознаку «вчинення кримінального правопорушення в умовах воєнного стану», то кваліфікація дій як особливо кваліфікованого складу крадіжки є правильною.

Враховуючи викладене, суд не вбачає підстав для перекваліфікації дій ОСОБА_2 з ч. 4 ст. 185 КК України на ч. 1 ст. 185 КК України, як про це просить захисник.

При обранні виду та міри покарання суд, реалізуючи принципи справедливості та індивідуалізації покарання, враховуючи, що призначене покарання повинно бути не тільки карою, але і переслідувати цілі загальної та спеціальної превенції, вважає, що покарання повинно бути відповідним вчиненому і сприяти виправленню обвинуваченого та запобіганню вчинення нових злочинів.

При призначенні ОСОБА_2 покарання, суд, ураховуючи тяжкість вчинених кримінальних правопорушень, те, що, відповідно до вимог ст. 12 КК України, вони є тяжкими, характер вчинених кримінальних правопорушень, в тому числі, проти життя та здоров`я людини, поведінку обвинуваченого після нанесення ним удару, а саме, не надання допомоги потерпілому, дані про особу обвинуваченого, який не працює, в силу ст. 89 КК України, є несудимий, однак раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності, зокрема із застосуванням іспитового строку, належних висновків для себе не зробив та вчинив нові умисні злочини, за даними облікової документації не перебуває на обліку у лікарів психіатра та нарколога, відсутність обставин, що обтяжують покарання, щире каяття у вчиненому, добровільне відшкодування завданого збитку, що судом визнаються як обставини, які пом`якшують покарання, думку потерпілого, наявність на утриманні неповнолітньої дитини, уважає за необхідне призначити останньому покарання у виді позбавлення волі в межах, передбачених санкціями ч. 1 ст. 121, ч. 4 ст. 185 КК України.

Підстав для застосування до обвинуваченого ст. 69,75 КК України суд не вбачає, оскільки його виправлення, ураховуючи викладене, а також те, що останній раніше вже неодноразово звільнявся від відбування покарання з випробуванням, однак це не призвело до позитивних змін в його особистості і не створило у нього готовності до самокерованої правослухняної поведінки у суспільстві, оскільки він знову вчинив правопорушення, що свідчить про те, що він вперто не бажає стати на шлях виправлення та продовжує вчиняти суспільно небезпечні та протиправні діяння, можливо лише за умови його ізоляції від суспільства.

Крім того, сторона захисту взагалі не обґрунтувала, яким чином пом`якшуючі обставини, визнані судом як такі, істотно знижують ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, оскільки сама наявність кількох обставин, що пом`якшують покарання, не є безумовною підставою для застосування вимог ст. 69 КК України.

Отже, виходячи з наведеного, суд уважає, що призначення ОСОБА_2 реальної міри покарання відповідає загальним засадам призначення покарання, принципам законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, є необхідним і достатнім для його виправлення і попередження вчинення ним нових злочинів.

Також, приймаючи до уваги те, що ОСОБА_2 призначено покарання у виді позбавлення волі, яке належить відбувати реально, з метою забезпечення належної процесуальної поведінки останнього та виконання ним процесуальних обов`язків, суд уважає за необхідне запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відносно останнього залишити без зміни.

Долю речових доказів та процесуальних витрат вирішити у відповідності до вимог ч. 9 ст. 100 та ч. 2 ст. 124 КПК України.

Керуючись ст. ст. 370, 374 КПК України, суд

у х в а л и в:

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 121, ч. 4 ст. 185 КК України, і призначити йому покарання у виді позбавлення волі:

-за ч. 1 ст. 121 КК України у виді 5 років 1 місяця;

-за ч. 4 ст. 185 КК України у виді 5 років.

Згідно ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно визначити ОСОБА_2 покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років 1 місяць.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_2 вираховувати з дня фактичного затримання, а саме, з 17 вересня 2022 року.

Зарахувати в строк відбуття покарання термін попереднього ув`язнення з 17 вересня 2022 року до набрання вироком законної сили включно, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

До вступу вироку в законну силу запобіжний захід ОСОБА_2 у вигляді тримання під вартою - залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_2 судові витрати по справі - вартість проведених судових експертиз на загальну суму 6643 грн. 00 коп. в дохід держави.

Речові докази по справі: змив речовини бурого кольору, футболку та спортивні штани зі слідами РБК, які знаходяться на зберіганні в камері речових доказів Дарницького УП ГУНП у м. Києві, - знищити; мобільний телефон марки «Iphone XS Max» - залишити у власності ОСОБА_5 ; копію медичної карти стаціонарного хворого на ім`я ОСОБА_5 , DVD-R диск - залишити зберігати при матеріалах кримінального провадження.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Київського Апеляційного суду через Дарницький районний суд м. Києва протягом 30 днів з дня його проголошення.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1