ГОРОДИЩЕНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
справа № 731/590/19
провадження № 1-кп/691/169/23
УХВАЛА

про продовження дії запобіжного заходу

04 квітня 2023 рокум. Городище

Городищенський районний суд Черкаської області в складі колегії суддів, головуючого судді ОСОБА_1 , суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_4 , прокурора ОСОБА_5 (дистанційний розгляд), захисника (адвоката) ОСОБА_6 , та обвинуваченого ОСОБА_7 , розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду м. Городище Черкаської області, клопотання щодо дії запобіжного заходу, в кримінальному провадженні № 0000417 відомості 04 вересня 2019 року внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань, про обвинувачення ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.15, п.1 ч.2 ст.115, ч.1 ст.296, п.13 ч.2 ст.115, ч.2 ст.15, п.13 ч.2 ст.115 КК України,

ВСТАНОВИЛА:

В провадженні Городищенського районного суду Черкаської області перебуває кримінальне провадження № 0000417 відомості 04 вересня 2019 року внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань, за обвинуваченням ОСОБА_7 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.15 п.1 ч.2 ст.115, ч.1 ст.296, п.13 ч.2 ст.115, ч.2 ст.15 п.13 ч.2 КК України.

03.04.2023 року від прокурора ОСОБА_8 надійшло клопотання про продовження дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_7 на 60 днів, з тих підстав, що досудовим розслідуванням встановлено причетність останнього до вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.15, п.1 ч.2 ст.115, ч.1 ст.296, п.13 ч.2 ст.115, ч.2 ст.15, п.13 ч.2 ст.115 КК України, і наведено вагомість наявних доказів про вчинення особливо тяжких злочинів, тяжкість покарання якого полягає в позбавленні волі на строк від 7 до 15 років або довічне позбавлення волі, у разі визнання підозрюваного винуватим у кримінальних правопорушеннях, у вчиненні яких він підозрюється. ОСОБА_7 04.09.2019 затримано в порядку ст.208 КПК України та оголошено повідомлення про підозру за ч.2 ст.15, п.1 ч.2 ст.115, ч.1 ст.296, п.13 ч.2 ст.115, ч.2 ст.15, п.13 ч.2 ст.115 КК України. Ухвалою слідчого судді Новозаводського районного суду м. Чернігова від 06.09.2019 ОСОБА_7 обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою без визначення розміру застави. У подальшому строк дії запобіжного заходу неодноразово продовжувався, востаннє ухвалою Городищенського районного суду. Строк тримання під вартою закінчується. У звязку з тим, що продовжують існувати ризики передбачені ст.177 КПК України, які виправдовують тримання особи під вартою, та через те, що судовий розгляд кримінального провадження обєктивно не може бути завершеним до закінчення дії попередньої ухвали, необхідно продовжити строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому. Раніше заявлені ризики під час обрання та продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, не зменшилися, а саме, продовжують існувати реальні ризики того, що ОСОБА_7 перебуваючи на волі може: переховуватись від суду, вчинити інше кримінальне правопорушення, незаконного впливати на потерпілих та свідків у цьому ж кримінальному провадженні. Запобіжний захід у виді особистого зобовязання не забезпечить виконання обвинуваченим процесуальних обовязків, у звязку із наявністю перелічених вище ризиків. В матеріалах кримінального провадження відсутні будь - які відомості про осіб, які заслуговують на довіру, тому запобіжний захід у вигляді особистої поруки обрати не можливо. Враховуючи, що ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні злочину, повязаного із загибеллю людини, відповідно до п.1 ч.4 ст.183 КПК України, суд не має право визначати розмір застави у кримінальному провадженні. Домашній арешт не забезпечить виконання покладених на обвинуваченого процесуальних обовязків в звязку з існуванням вищенаведених ризиків та обставин, що їх обгрунтовують. Визначене свідчить про неможливість запобігання вказаним ризикам, шляхом застосування більш мяких запобіжних заходів, з метою забезпечення покладених на обвинуваченого процесуальних обовязків.

Потерпілі ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , представник Журавської сільської ради Варвинського району Чернігівської області, представник потерпілої ОСОБА_11 - ОСОБА_13 , в судове засідання не прибули. Вимога суду, про вжиття заходів до повідомлення потерпілих про час та місце судового розгляду кримінального провадження, шляхом вручення судових повісток, прокурором не виконана. Потерпілі не повідомлені належно.

04.04.2023 року в судовому засіданні, зясовано думку щодо розгляду внесеного клопотання прокурора щодо дії запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_7 ..

Заперечень від учасників судового розгляду не надійшло.

В судовому засіданні прокурор ОСОБА_5 підтримав внесене прокурором ОСОБА_8 клопотання щодо продовження дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою без можливості внесення застави обвинуваченому ОСОБА_7 в повному обсязі, з підстав, що наведені в ньому, та заперечив щодо зміни запобіжного заходу на такий, що не повязаний з триманням під вартою, про що в судовому засіданні клопотав обвинувачений. Вважає, що існування ризиків переховувавання від суду, вчинення іншого кримінального правопорушення, незаконного впливу на потерпілих та свідків у цьому ж кримінальному провадженні, виключає можливість застосування більш мяких запобіжних заходів.

Обвинувачений ОСОБА_7 заперечив щодо клопотання прокурора про продовження дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою, та вніс клопотання про зміну запобіжного заходу на такий, що не повязаний з триманням під вартою. На підставі ст. 201, ст. 331 та ст. 377 ч. 3 КПК України звертаючись до суду щодо зміни запобіжного заходу, під час його розгляду просив взяти до уваги та за основу доводи та докази, які детально викладені в клопотанні про зміну запобіжного заходу від 19.01.2023 року, яке надіслано до суду рекомендованим листом (Укрпошта 23.01.2023р., номер 27, вихідний лист з ДУ "ЧСІ" за № Б/157 від 19.01.23). Вказує, що наведені прокурором ризики: переховуватися від суду; повторності вчинення кримінальних правопорушень; ризик незаконно впливати на свідків та потерпілих в цьому кримінальному провадженні, - це лише припущення прокурора, є безпідставним. Відповідно до Закону України "Про національну поліцію", якщо буде надано домашній арешт, поліція здійснює превентивну та профілактичну діяльність спрямовану на запобігання вчинення правопорушень. Домашній арешт з носінням електронного пристрою для контролю, забезпечить постійний контроль його поведінки працівниками поліції, відповідно суду немає про що турбуватися.

Захисник (адвокат) ОСОБА_6 в судовому засіданні підтримав позицію підзахисного, вважає, що викладені прокурором ризики не доведені, матеріали кримінального провадження суд не досліджував, тому причетність ОСОБА_7 до кримінальних правопорушень, є не доведеною, обвинувачений під вартою перебуває з 2019 року, очікуване покарання не слід ототожнювати із застосуванням запобіжного заходу, та враховуючи практику Європейського суду обвинувачений ОСОБА_7 має бути звільнений з під варти, з обранням більш м`якого запобіжного заходу.

Вивчивши доводи клопотання прокурора про продовження дії запобіжного заходу, клопотання обвинуваченого про зміну запобіжного заходу на такий, що не повязаний з триманням під вартою, колегія суддів бере до уваги, що судове рішення щодо дії запобіжного заходу повинне відповідати вимогам статті 5 Європейської Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, статтям 177, 178, 183 КПК України, та приходить до такого.

Згідно зі статтею 5 Конвенції, кожен має право на свободу та особисту недоторканість. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури встановленої законом: п. с) законний арешт або затримання особи, здійснене з метою допровадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчинені нею правопорушення, або обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.

Суд, під час підготовчого судового засідання, за нормами частини 3 статті 315 КПК України, за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом ІІ цього Кодексу.

Згідно частини 3 статті 199 КПК України, при продовженні строку тримання під вартою суд повинен врахувати наявність обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або зявилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою, а також наявність обставин, які перешкоджають завершенню судового розгляду справи до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

При розгляді поданих до суду клопотань (продовження (зміна) запобіжного заходу) в кримінальному провадженні № 0000417 від 04 вересня 2019 року, відповідно до статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", суд застосовує Конвенцію "Про захист прав людини і основоположних свобод" та практику Європейського суду з прав людини, як джерело права.

У відповідності до частини 1 статті 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігати ризикам, передбаченим статті 177 КПК України.

06.09.2019 ухвалою слідчого судді Новозаводського районного суду м. Чернігова, ОСОБА_7 обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою без визначення розміру застави. В подальшому запобіжний захід продовжено. Ухвала суду від 09.02.2023 року про продовження дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою закінчує свою дію - 09 квітня 2023 року. ОСОБА_7 пред`явлено обвинувачення у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.15, п.1 ч.2 ст.115, ч.1 ст.296, п.13 ч.2 ст.115, ч.2 ст.15, п.13 ч.2 ст.115 КК України. Та, на даній стадії розгляду кримінального провадження, колегія суддів не з`ясовує обставини вчинення кримінальних правопорушень, не перевіряє їх дослідженням доказів. Станом на 04.04.2023 року підготовче провадження триває. Прийняти рішення за матеріалами кримінального провадження № 0000417 відомості 04 вересня 2019 року внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань, щодо інкримінованих ОСОБА_7 кримінальних правопорушень, згідно даних обвинувального акта, до закінчення дії ухвали, не представляється за можливе, з обєктивних на те підстав.

Відповідно до частини 5 статті 199 КПК України, суд зобовязаний відмовити у продовженні строку тримання під вартою, якщо прокурор не доведе, що заявлені раніше ризики не зменшились або зявились нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою.

Ризик переховування від суду (підтверджуються тим, що кримінальні правопорушення, у вчиненні яких обвинувачується ОСОБА_7 , передбачають покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до п`ятнадцяти років або довічне позбавлення волі, що вже саме по собі може бути підставою та мотивом для обвинуваченого переховуватись від суду), незаконно випливати на потерпілих та свідків (суд враховує встановлену КПК процедуру отримання показань від осіб, які є свідками, у кримінальному провадженні, судовий розгляд кримінального провадження в даному складі суду ще не розпочато, а потерпілі та свідки, що заявлені стороною обвинувачення в кримінальному провадженні є сусідами та знайомими обвинуваченого ОСОБА_7 , знає про їхнє місце проживання, роботи, та існує ймовірний ризик того, що внаслідок незаконного впливу обвинуваченого на потерпілих, свідків, останні можуть змінити свої показання або відмовитися від давання показань у суді), вчинення іншого кримінального правопорушення, в тому числі проти життя та здоровя особи (підтверджується способом вчинення кримінальних правопорушень, а саме значна кількість ножових поранень, виявлених у потерпілих, характер нанесення тілесних ушкоджень потерпілим, дають реальні підстави, вважати що обвинувачений становить загрозу для життя і здоровя оточуючих), як доводить те прокурор, і які знайшли своє підтвердження при розгляді клопотання щодо дії запобіжного заходу.

Оцінюючи суспільну небезпечність кримінальних правопорушень, які інкримінуються ОСОБА_7 , колегія суддів враховує те, що обраний запобіжний захід відносно обвинуваченого узгоджується також з правовою позицією, викладеною у рішенні Європейського суду у справі за скаргою "Москаленко проти України", де зазначено, що суворість покарання, яке може бути призначено, є належним елементом при оцінці ризику переховування від суду чи скоєння іншого злочину (1), що тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи (2), та, бере до уваги, те, що Європейський суд з прав людини у справі "Ілійков проти Болгарії" закріпив, що "суворість передбаченого покарання" є суттєвим елементом при оцінюванні "ризиків переховування або повторного вчинення" (3). Крім того, враховуючи серйозність висунутого щодо ОСОБА_7 обвинувачення, у вчиненні особливо тяжких злочинів, за які передбачене безальтернативне покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 7 до 15 років або довічне позбавлення волі, можливо виправдано вважати, що такий ризик існує.

Будь - яких даних про зменшення чи відсутність ризиків передбачених ст. 177 КПК України, та наведених прокурором, які виправдовують тримання особи під вартою, а саме, що ОСОБА_7 перебуваючи на волі може: переховуватись від суду, вчинити інше кримінальне правопорушення, незаконно впливати на потерпілих та свідків у цьому ж кримнінальному провадженні, для застосування стосовно нього більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою в судовому засіданні не встановлено. Вказані ризики є дійсними та триваючими, не змінилися, не зменшилися, продовжують існувати.

Медичних протипоказань утриманню обвинуваченого ОСОБА_7 в слідчому ізоляторі не встановлено.

Розглядаючи можливість застосування щодо обвинуваченого ОСОБА_7 альтернативного запобіжного заходу, колегія суддів, враховуючи вище наведене, бере до уваги, що клопотання обвинуваченого ОСОБА_7 на яке він посилається в судовому засіданні та просить взяти за основу, датоване 19.01.2023 року, знайшло свою оцінку в ухвалі суду від 09.02.2023 року, і вважає їх такими, що не здатні забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого та не зможуть запобігти ризикам у даному кримінальному провадженні.

Так, колегією суддів, не встановлено обставин, які свідчили б про те, що необхідність у раніше обраному та продовженому обвинуваченому ОСОБА_7 запобіжного заходу у зазначеному вигляді відпала.

Переконливих доказів про зменшення чи відсутність ризиків, які приймались до уваги при обранні та продовженні обвинуваченому запобіжного заходу,що передбачені статею 177 КПК України, для застосування обвинуваченому ОСОБА_7 більш мякого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, стороною захисту в судовому засіданні не доведено, а колегією суддів не встановлено.

З моменту взяття обвинуваченого ОСОБА_7 під варту та до моменту вирішення вказаного клопотання, не змінилися обставини, які стали підставою для обрання та продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а також не змінилася обстановка, яка дає суду підстави вважати, що належну процесуальну поведінку обвинуваченого може забезпечити і більш мякий запобіжний захід.

Будь-яких обставин, які б свідчили про те, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, з урахуванням наявності ризиків, не виправдовує такий ступінь втручання у права і свободи обвинуваченого, колегія суддів на теперішній час не встановила.

Європейський суд підкреслив, що пункт 3 статті 5 Конвенції зобов`язує органи влади розглянути можливість застосування альтернативних заходів забезпечення явки обвинуваченого до суду при вирішенні питання про те, звільнити його чи залишити під вартою. Дана норма не тільки проголошує право на "судовий розгляд у розумний строк або звільнення до суду", але й встановлює, що "звільнення може бути обумовлене гарантіями явки в суд" (рішення у справі "Сулаойа проти Естонії" (Sulaoja v. Estonia) від 15 лютого 2005 р., скарга N 55939/00, § 64 in fine, Постанова Європейського суду у справі "Яблонські проти Польщі" (Jablonski v. Poland) від 21 грудня 2000 р., скарга N33492/96, § 83).

Зі слів обвинуваченого ОСОБА_7 при зміні із тримання під вартою на домашній арешт, як запобіжний захід, він забезпечить свою участь в судовому розгляді кримінального провадження дистанційно, так як розглядає варіанти такого перебування або Чернігівська область, або м. Київ, та зобовязується прибувати на кожну вимогу суду.

Однак, гарантій явки до суду обвинуваченого ОСОБА_7 при звільненні з-під варти колегія суддів не вбачає.

Згідно статті 3 Загальної декларації прав людини, статті 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, статтей 176 - 178 КПК України, пункту 3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 25 квітня 2003 року № 4 "Про практику застосування судами запобіжного заходу у виді взяття під варту та продовження строків тримання під вартою на стадіях дізнання і досудового слідства" запобіжний захід тримання під вартою має застосовуватися лише за крайньою необхідністю і, як останній захід, при наявності достатніх підстав вважати, що підозрюваний чи обвинувачуваний буде намагатися ухилятися від слідства й суду або від виконання процесуальних рішень, перешкоджатиме встановленню істини у справі, продовжуватиме злочинну діяльність.

Виходячи з положень ст. ст. 177, 178, 183, 194 КПК України, ст. ст. 5, 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та, враховуючи матеріали справи, які свідчать, що інші запобіжні заходи не забезпечать належної поведінки обвинуваченого під час розгляду справи, колегія суддів, приходить до висновку, що обвинуваченому ОСОБА_7 необхідно продовжити строк тримання під вартою.

Так, запобіжний захід у виді тримання під вартою, на думку колегії суддів, є відповідним до тяжкості інкримінованих обвинуваченому ОСОБА_7 злочинів та достатнім для забезпечення належної процесуальної поведінки. Та, бере до уваги, що особливість запобіжних заходів полягає в тому, що вони застосовуються не за конкретну недобросовісну поведінку обвинуваченого, а превентивно, як гарантія настання правосуддя в майбутньому, а також враховує, що якась ймовірність того, що обвинувачений зможе спробувати ухилитись від відповідальності, існує завжди.

ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні злочину, який спричинив загибель людини, у звязку з цим, колегія суддів вважає, що останньому, розмір застави у даному кримінальному провадженні визначати не слід, що узгоджується з нормами пункту 2 частини 4 статті 183 КПК України.

Відповідно до статті 197 КПК України строк дії ухвали слідчого судді, суду про тримання під вартою або продовження строку тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів.

З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає доцільним продовжити строк тримання обвинуваченого ОСОБА_7 під вартою на 60 днів.

Керуючись ст. ст. 350, 181, 183, 197, 199, 201, 314, 369-372, 376, 392 КПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Клопотання прокурора задовольнити.

Продовжити, обвинуваченому ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (реєстрація місця проживання АДРЕСА_1 ), строк тримання під вартою, на 60 діб, по 03.06.2023 року, з утриманням в Державній установі "Черкаський слідчий ізолятор".

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Обвинуваченого ОСОБА_7 під розпис ознайомити з ухвалою суду.

Копію ухвали направити до Державної установи "Черкаський слідчий ізолятор" для виконання.

Вручити копію ухвали прокурору, захиснику.

Повідомити родичів ОСОБА_7 ( ОСОБА_14 ) про продовження дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Апеляційна скарга на ухвалу може бути подана протягом пяти днів з дня її проголошення до Черкаського апеляційного суду. Для особи, яка перебуває під вартою, строк щодо подання апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення копії ухвали.

Повний текст ухвали виготовлено 05 квітня 2023 року.

Головуючий суддя ОСОБА_1

Судді ОСОБА_2

ОСОБА_3