Номер провадження: 11-кп/813/1452/23
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.09.2023 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 та потерпілого ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 на вирок Суворовського райсуду м. Одеси від 22.03.2023 у к/п №0000050 від 04.04.2022 відносно:

ОСОБА_9 , яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Одесі, громадянки України, з середньою освітою, пенсіонерки, проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимої,

-обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 122 КК України

установив:

Зміст оскаржуваного судового рішення і встановлених обставин судом 1-ої інстанції.

Зазначеним вироком суду 1-ої інстанції ОСОБА_9 визнана винуватою у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 122 КК України та їй призначено покарання у виді 1 року позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України, ОСОБА_9 звільнено від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком на 2 (два) роки.

Відповідно до п.п.1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України покладено на ОСОБА_9 обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Запобіжний захід відносно обвинуваченої не обирався.

Строк відбуття іспитового строку ОСОБА_9 визначено рахувати з моменту ухвалення вироку.

Відповідно до вироку суду 1-ої інстанції, ОСОБА_9 визнана винуватою у тому, що 02.04.2022 приблизно о 17 год. 40 хв. вона, перебуваючи у подвір`ї будинку АДРЕСА_2 , діючи умисно, протиправно, на гpyнті особистих неприязних відносин, які раптово виникли в ході конфлікту з потерпілим ОСОБА_8 , з мотивів особистої неприязні, діючи з прямим умислом, спрямованим на завдання тілесних ушкоджень останньому, з метою завдання шкоди здоров`ю, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій та бажаючи настання їх суспільно-небезпечних наслідків у вигляді тілесних ушкоджень, схопила ОСОБА_8 долонею лівої руки за пальці його правої кисті та почала викручувати у протилежному напрямку, в результаті чого, спричинила останньому тілесні ушкодження у вигляді закритого перелому 5-го пальця правої кисті, синця 2-го пальця правої кисті які складають єдиний морфологічний комплекс тілесних ушкоджень, i за критерієм тривалого розладу здоров`я строком понад 21 день, згідно п.п. 2.2.2 та 4.6 Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, затверджених Наказом №6 МОЗ України від 17.01.1995, відноситься до категорії тілесних ушкоджень середньої тяжкості.

Вимоги, наведені в апеляційній скарзі та узагальнення доводів особи, яка її подала.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 вказує на те, що оскаржуваний вирок є незаконним та необґрунтованим з таких підстав:

- факт вчинення ОСОБА_9 інкримінованого злочину не доведений, в матеріалах справи міститься висновок СМЕ щодо ступеня тяжкості тілесних ушкоджень потерпілого. Однак, у висновку не зазначений спосіб та механізм отримання таких ушкоджень. Водночас обвинувачена та свідки вказували на те, що потерпілий схватив обвинувачену рукою за волосся, яке було зібрано у хвіст заколкою, при цьому у висновку експертизи не зазначено чи міг потерпілий отримати таким чином тілесне ушкодження у виді перелому пальця;

- під час досудового розслідування не було проведено необхідних слідчих дій для встановлення механізму отримання тілесних ушкоджень, зокрема не було проведено слідчих експериментів з обвинуваченою, потерпілими та свідками з метою встановлення механізму отримання тілесних ушкоджень;

- судом не було взято до уваги той факт, що обвинувачена у день конфлікту звернулася до поліції із заявою про її побиття, а потерпілий лише через 2 дні. Суд не з`ясував з яких причин потерпілий не викликав поліцію у день конфлікту.

За таких обставин, захисник ОСОБА_7 просить скасувати вирок Суворовського райсуду м. Одеси від 22.03.2023 та ухвалити новий вирок, яким визнати ОСОБА_9 невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 122 КК України.

У судовому засіданні апеляційного суду захисник підтримала апеляційну скаргу у повному обсязі та просила її задовольнити, натомість прокурор та потерпілий заперечували проти її задоволення та просили залишити оскаржуваний вирок без змін.

Обвинувачена ОСОБА_9 була повідомлена про дату судового засідання належним чином, про що свідчить її підпис у довідковому листі ( а.п.. 140), однак у судове засідання не з`явилася, причини неявки не повідомила, із жодними клопотаннями не зверталася, у зв`язку з чим апеляційний суд, заслухавши думку учасників судового розгляду, вважає за можливе розглядати апеляційну скаргу за відсутності обвинуваченої.

Мотиви суду апеляційної інстанції.

Відповідно до приписів ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Системний аналіз вироку суду 1-ої інстанції показав, що оскаржуване судове рішення приписам наведеної норми кримінального процесуального закону відповідає з наступних підстав.

Так, ч. 1 ст. 9 КПК України передбачає, що під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.

Приписами ст. 22 КПК України визначено, що кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 94 КПК України, слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Мотивуючи доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_9 у вчиненні інкримінованого їй злочину, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України, суд 1-ої інстанції послався у вироку на досліджені ним докази, а саме на:

- показання потерпілого ОСОБА_8 який пояснив, що 02.04.2022 приблизно о 18 год. він знаходився на вулиці у дворі будинку розташованого за адресою: АДРЕСА_2 в альтанці, разом з дружиною ОСОБА_10 та сусідами: ОСОБА_11 , подружжям ОСОБА_12 , і ще були хтось з мешканців першої парадної. Інших не пам`ятає. Вони смажили м`ясо, відпочивали, спілкувалися. До цього племінник ОСОБА_9 , зламав двері в його парадній, і дружина викликала з цього приводу поліцію. Дружина відійшла, та розмовляла по телефону. В цей час у двір забігла ОСОБА_9 і попрямувала до альтанки. Побачивши його дружину, ОСОБА_9 стала висловлювати в її адресу образи. Далі ОСОБА_9 схватила його дружину за волосся і почала тягнути за волосся до парадної. В це втрутилися він та сусіди. Він стояв поруч та просив ОСОБА_9 відпустити дружину, сусіди намагалися розтягнути останніх. Потім коли вже відійшов до другої парадної він отримав удар від ОСОБА_9 сумкою в область обличчя, але від нього він закрився рукою. Надалі ОСОБА_9 схопила його своєю лівою рукою за його праву руку та стала викручувати пальці, від чого він відчув різку біль та відразу відійшов з місця конфлікту, де роздивився палець мізинець на правій руці який був у неприродному положенні. Пізніше сусідка ОСОБА_12 відвезла його у травмпункт. Просив суворо не карати обвинувачену.

- показання свідка ОСОБА_13 яка пояснила, що 02.04.2022 приблизно о 18 год. вона знаходилась в альтанці яка розташована у дворі будинку за адресою: АДРЕСА_2 з чоловіком ОСОБА_14 та знайомими. Невдовзі відійшла до машини сусідки, адже мали їхати до магазину. Коли ОСОБА_15 зайшла у двір, та побачила її, то стала кричати, що вона не мала права кричати на племінника ОСОБА_9 - ОСОБА_16 . Коли ОСОБА_9 підійшла до неї то схопила свідка за волосся. В цей час підбігли її чоловік, ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , які знаходились неподалік у альтанці. Коли підбігли почали відтягувати ОСОБА_19 . Коли відтягнули ОСОБА_20 в бік, то обвинувачена стала бити чоловіка сумкою яку тримала у руці, а ОСОБА_21 і ОСОБА_22 намагалися її зупинити. Потім ОСОБА_23 схопила чоловіка за руку і стала крутитися. Точно механізм нанесення тілесного ушкодження чоловіку не може описати. В цей же день чоловік звернувся за медичною допомогою в травмпункт який розташований в м. Одесі по вул. Троїцькій, де йому наклали гіпс;

- показання свідка ОСОБА_24 яка пояснила, що є сусідкою і потерпілого і ОСОБА_19 . У 2022 навесні, ближче до вечора, вона сиділа з сусідами у дворі будинку розташованого по АДРЕСА_2 . Серед сусідів були: Морару дружина та чоловік, потерпілий з дружиною, ОСОБА_25 , чоловік на прізвище ОСОБА_21 , та наші діти які гуляли у дворі. Вони сиділи в альтанці. Потім вона пішла за фломастерами, і вже дома почула крик, та стала виходити на вулицю переживаючи за дитину. Коли вийшла на вулицю побачила, що напроти вікна ОСОБА_26 на вулиці була штовханина, кричали обвинувачена та інші сусіди. Потім ОСОБА_9 схватила ОСОБА_27 за волосся, а інші намагалися їх розтягнути, а саме ОСОБА_17 та ОСОБА_28 . Неподалік ОСОБА_29 . Вони намагалися прибрати руки від волосся ОСОБА_30 . Коли відірвали обвинувачену від ОСОБА_30 , ОСОБА_19 стала бити сумкою ОСОБА_31 . В цей момент вона забрала дітей і пішла тому не бачила, що відбувалося далі. До цього була ситуація, з племінником обвинуваченої який пошкодив двері, але подробиць цього інциденту вона не знає. Додала, що у ОСОБА_9 неприязні стосунки з усіма сусідами через племінника.

- показання свідка ОСОБА_32 який пояснив, що в квітні 2022 приблизно о 17 год. він сидів у альтанці двору буд. АДРЕСА_2 , із сусідами: ОСОБА_33 , ОСОБА_34 , ОСОБА_35 , ОСОБА_36 , його дружиною ОСОБА_37 , ОСОБА_38 , ОСОБА_39 з жінкою. Сиділи за столом та відмічали якесь свято. Коли його запросили за стіл там вже все було готово і разом всі сиділи їли та випивали. Приблизно через 30 хвилин почув крик з боку середньої парадної. Повернувся і побачив, що ті хто сиділи за столом побігли у бік парадної де перебували ОСОБА_40 та ОСОБА_19 . Остання тримала ОСОБА_41 за волосся. Він також побіг туди щоб розборонити вказаних осіб. Їх хтось розтягнув, але після цього ОСОБА_19 стала сваритися, махати сумкою в сторону ОСОБА_42 . Як ОСОБА_43 отримав тілесні ушкодження не може сказати. Після цього ОСОБА_19 пішла з двору, ОСОБА_43 з дружиною також пішли додому. Після цього, він та інші пішли за стіл. Через деякий час на телефон його дружині ОСОБА_44 зателефонувала дружина ОСОБА_31 та попросила підвезти до травмпункту її чоловіка. ОСОБА_45 узяла машину та відвезла до лікарні потерпілого ОСОБА_42 . Підстав оговорювати когось не має. Конфлікт між ОСОБА_19 та ОСОБА_46 був через її племінника який поламав двері у парадній. Бачив як ОСОБА_43 відтягував ОСОБА_19 за руки. Чи був контакт при побитті сумкою чим після між ОСОБА_19 та ОСОБА_47 не пам`ятає;

- висновок експерта №356 від 29.04.2022 відповідно до якого у гр-на ОСОБА_8 виявлені наступні тілесні ушкодження: закритий перелом 5-го пальця правої кисті, синець 2-го-пальця правої кисті. Вказані ушкодження утворилися від дії тупих твердих предметів, індивідуальні особливості яких у властивостях ушкоджень не відобразилися. Враховуючи дані медичної документації та морфологічні особливості ушкоджень (синець - синюшного кольору) слід вважати, що вони виникли незадовго до звернення за медичною допомогою, тобто могли бути спричинені 02.04.2022. Вказані ушкодження не були небезпечними для життя. Закритий перелом 5-го пальця правої кисті, синець 2-го пальця правої кисті складають єдиний морфологічний комплекс тілесних ушкоджень, і за критерієм тривалості розладу здоров?я строком понад 21 день, згідно п.п. 2.2.2 та 4.6 Правил судо-во-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, затверджених Наказом №6 МО3 України від 17.01.1995 р , відносяться до категорії тілесних ушкоджень СЕРЕДНЬОЇ тяжкості. Після отримання закритого перелому 5-го пальця правої кисті та синця 2-го пальця правої кисті гр. ОСОБА_8 був здатен до активних самостійних дій. Враховуючи характер та локалізацію ушкоджень слід вважати, що вони не характерні для утворення в умовах падіння з положення стоячи на площині.

- показання свідка ОСОБА_48 яка повідомила, що ОСОБА_9 є її рідною сестрою. З ОСОБА_49 знайома. Вона мешкає за адресою: АДРЕСА_3 . В цьому будинку мешкають і ОСОБА_19 і ОСОБА_43 . 02.04.22 вона стояла чекала сина у дворі на куту будинку. У дворі була компанія з мешканців будинку які вживали спиртне. Потім вона побачила, ОСОБА_9 яка йшла до 3-ї парадної, та підійшови до дверей смикнула двері, але не змогла відчинити. В цей момент на зустріч вийшла жінка ОСОБА_42 - ОСОБА_45 . Що там сталося не чула, але побачила, що ОСОБА_50 біжить з альтанки до парадної, та підбігши до ОСОБА_9 став бити обвинувачену кулаком правої руки по голові зверху вниз, потім схопив її за волосся та потягнув її до 2-ї парадної. Щоб ОСОБА_15 била ОСОБА_42 не бачила. На потерпілому тілесних ушкоджень не бачила. Потім ОСОБА_9 розказувала, що все відбулося через конфлікт який стався через не здачу грошових коштів на вхідні двері парадної. Дочекавшись сина вона пішла додому в той момент, коли ОСОБА_43 відтягну потерпілу до 2-ї парадної. Що там відбувалося далі сказати не може. З альтанки видно те місце де вона стояла. В чому був одягнутий ОСОБА_43 не пам`ятає. У ОСОБА_9 при собі була сумка або рюкзак. Як хапала за волосся жінку обвинуваченого, не бачила;

- показання свідка ОСОБА_51 яка пояснила, що ОСОБА_9 є її рідною сестрою. 2.04.2022 їй зателефонував ОСОБА_52 який наразі помер і сказав, що ОСОБА_20 побив ОСОБА_43 . В цей же день бачила наслідки побиття ОСОБА_9 з боку ОСОБА_42 . Вона в цей же день пішла у відділ поліції де чекала ОСОБА_53 .. Коли ОСОБА_9 вийшла з відділу вони пішли до неї додому. Дома вона обробляла рани ОСОБА_19 які були розташовані на потилиці ззаду, було вирване волосся, на очах синець. ОСОБА_9 розповіла, що її у дворі побив ОСОБА_50 , за те, що вона смикнула двері у парадну. ОСОБА_43 бив обвинувачену кулаком по голові, а іншою рукою тримав за волосся. Потім підбігли ще якісь мешканці і тримали її по бокам. У ОСОБА_9 травма руки і тому обвинувачена на її думку не могла нічого зробити ОСОБА_54 . Після того, як обробили рани вона провела ОСОБА_20 у двір та бачила, що опівночі компанія у альтанці слухала музику та веселилася. Хто там був не знає. 03.04.2022 разом з ОСОБА_55 звернулися у лікарню;

- показання обвинуваченої ОСОБА_9 яка пояснила, що 2.04.2022 вона їхала з дачі додому. На вулиці вже темніло та йшов дощ. У дворі будинку де вона мешкає, в альтанці сиділа компанія з мешканців будинку, які випивали та щось святкували. Вона підійшла до 3-ї парадної та смикнула за двері. В цей момент вийшла ОСОБА_40 та стала сваритися з обвинуваченою з приводу того, що ОСОБА_9 не здала гроші на ремонт дверей. В цей момент до неї підбігли ОСОБА_50 , ОСОБА_56 і хтось ще, вони тримали її за руки, а ОСОБА_43 став її бити, кулаком по голові тримаючи при цьому за волосся, та при цьому за волосся ОСОБА_27 тягнув її до 2-ї парадної. Потім свідок ОСОБА_57 сказала, що так робити не потрібно і після цих слів обвинувачену відпустили, та ті хто її тримав, та ОСОБА_43 пішли у альтанку. ОСОБА_9 пішла до поліції. Потерпілого вона не била. Була в шоці тому не пам`ятає деталі того, що відбулося;

- талон-повідомлення від 16.11.2022 відповідно до якого ОСОБА_9 02.04.2022 о 17 год. 49 хв. телефонувала на 102 та повідомляла, що її побили у дворі будинку відомі особи;

- довідка з КНП «МКЛ №11» відповідно до якої ОСОБА_9 05.04.2022 зверталася до лікаря та їй було поставлено діагноз: забій м`яких тканин потиличної ділянки.

При розгляді зазначеного кримінального провадження у відповідності до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» колегія суддів застосовує Конвенцію «Про захист прав людини і основоположних свобод» (далі Конвенція) та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ), як джерело права.

У справі «Кобець проти України» ЄСПЛ повторює, що відповідно до його прецедентної практики при оцінці доказів він керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом» (рішення у справі «Авшар проти Туреччини»). Таке доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою.

Стандарт доведення «поза розумним сумнівом» означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкримінований злочин був вчинений і обвинувачений є винним у вчиненні цього злочину. Це питання має бути вирішене на підставі безстороннього та неупередженого аналізу наданих сторонами обвинувачення і захисту допустимих доказів, які свідчать за чи проти тієї або іншої версії подій.

Незважаючи на невизнання обвинуваченою своєї вини у вчиненні інкримінованого злочину, суд 1-ої інстанції, надавши об`єктивну правову оцінку дослідженим доказам дійшов обґрунтованого висновку про доведеність винуватості ОСОБА_9 у вчиненні інкримінованого їй злочину та правильно кваліфікував її дії за ч. 1 ст. 122 КК України за кваліфікуючими ознаками: умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження, тобто умисне ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у ст. 121 цього Кодексу, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я або значну стійку втрату працездатності менш як на одну третину.

Що стосується посилання захисника відносно того, що під час досудового розслідування не було проведено необхідних слідчих дій для встановлення механізму отримання тілесних ушкоджень, зокрема не було проведено слідчих експериментів з обвинуваченою, потерпілими та свідками, апеляційний суд зауважує, що відповідно до ст. 39 КПК України слідчий, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється.

Більш того, в матеріалах провадження, зокрема у висновку експерта міститься інформація про механізм отримання тілесних ушкоджень потерпілим ОСОБА_8 , водночас, на стадії досудового розслідування та в ході судового розгляду були допитані потерпілий та обвинувачена, що очевидно дало суду 1-ої інстанції можливість відтворити хід подій під час вчинення інкримінованого ОСОБА_9 злочину.

Що стосується доводів захисника, зазначених у судовому засіданні апеляційного суду, відносно того, що нею було заявлене усне клопотання про проведення слідчого експерименту та проведення експертизи, апеляційний суд зауважує, що матеріали провадження, а саме журнали судових засідань не містять будь-яких відомостей, на підтвердження зазначених доводів.

В той же час, апеляційний суд зауважує, що розгляд та вирішення клопотань учасників судового розгляду відповідно до вимог кримінального-процесуального законодавства, зокрема ст.ст. 332, 333 КПК України відбувається судом за наслідками перевірки їх обґрунтованості, більш того є правом, а не обов`язком суду.

Таким чином, апеляційний суд фактично позбавлений можливості перевірити обґрунтованість заявлених клопотань з огляду на їх відсутність у матеріалах провадження.

Що стосується доводів захисника відносно того, що обвинувачена у день конфлікту звернулася до поліції із заявою про її побиття, а потерпілий лише через 2 дні, апеляційний суд зауважує, що зазначена обставина жодним чином не впливає на доведеність вини обвинуваченої у вчиненні інкримінованого їй злочину з огляду на зазначені вище обставини.

Призначаючи обвинуваченій покарання суд 1-ої інстанції на виконання вимог ст. 65 КПК України врахував характер та ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу обвинуваченої, позицію потерпілого та призначив покарання, яке є необхідним для виправлення обвинуваченої та запобігання вчинення нею нових злочинів.

За таких обставин, апеляційний суд констатує, що суд 1-ої інстанції, оцінивши зібрані під час досудового розслідування та досліджені у судовому засіданні докази в їх сукупності, дійшов до обґрунтованого висновку про те, що вина ОСОБА_9 у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 122 КК України повністю доведена.

Істотних порушень норм КПК України,які могли б стати підставою для скасування або зміни вироку місцевого суду колегія суддів не вбачає.

Відповідно до п. 1) ч.1 ст. 407 КПК України за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на вирок або ухвалу суду 1-ої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити вирок без змін.

За таких обставин, оскільки доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду, колегія суддів приходить до висновку про те, що оскаржуваний вирок слід залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 24, 370, 404, 405, 407, 419, 424, 532 КПК України, апеляційний суд

ухвалив:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 , в інтересах ОСОБА_9 залишити без задоволення.

Вирок Суворовського райсуду м. Одеси від 22.03.2023 яким ОСОБА_9 визнана винуватоюу вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом трьох місяців з моменту набрання нею законної сили.

Судді Одеського апеляційного суду:

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3