Справа № 192/278/20
Провадження № 1-кп/192/4/23
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 липня 2023 року Солонянський районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт Солоне Солонянського району Дніпропетровської області кримінальне провадження №0001325, відомості про що внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 02 грудня 2017 року відносно

ОСОБА_3 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Старі Кодаки Дніпропетровського району Дніпропетровської області, зареєстрований та мешкає в АДРЕСА_1 , працює майстром в ТОВ «Експлуатаційна компанія Дніпропетровського науково-дослідного інституту будівельного виробництва», має середню технічну освіту, одружений, має двох малолітніх дітей, громадянин України, не військовозобов`язаний, раніше не судимий,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України,

за участю учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_4 ,

потерпілої - ОСОБА_5 ,

представника потерпілої адвоката ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

захисників обвинуваченого адвокатів ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

представника цивільного відповідача адвоката ОСОБА_9 ,

В С Т А Н О В И В :

Згідно обвинувального акту, затвердженого 20 лютого 2020 року начальником Солонянського відділу Дніпропетровської місцевої прокуратури № 2 Дніпропетровської області ОСОБА_4 , . 02 грудня 2017 року приблизно о 12 годині 10 хвилин ОСОБА_3 керував технічно справним автомобілем «FIAT DOBLO», номерний знак НОМЕР_1 , який належить ТОВ «ЕК ДНДІБВ» та рухався по проїзній частині автодороги Н-08 «Бориспіль-Дніпро-Запоріжжя/через м. Кременчук/-Маріуполь», яка проходить по території с. Кам`яне Солонянського району Дніпропетровської області, з боку м. Запоріжжя у напрямку м. Дніпро, та згідно дорожнього знаку 3.29 Правил дорожнього руху України мав дотримуватися обмеження швидкості руху 40 км/год. Під час руху по автодорозі Н-08 «Бориспіль-Дніпро-Запоріжжя/через м. Кременчук/-Маріуполь» в районі будинку №2-А по вул. Гончарова в с. Кам`яне Солонянського району Дніпропетровської області водій ОСОБА_3 рухався з перевищенням допустимої швидкості, а саме - 100 км/год та не діяв таким чином, щоб не наражати на небезпеку життя та здоров`я громадян, будучи неуважним до дорожньої обстановки, маючи змогу своєчасно виявити небезпеку для руху у вигляді пішохода ОСОБА_10 , яка перетинала проїзну частину автодороги Н-08 «Бориспіль-Дніпро-Запоріжжя/через м. Кременчук/-Маріуполь» зліва на право відносно його напрямку, не зменшив швидкість руху аж до зупинки транспортного засобу, внаслідок чого здійснив наїзд передньою лівою частиною керованого ним автомобіля «FIAT DOBLO», номерний знак НОМЕР_1 на пішохода неповнолітню ОСОБА_10 .

В обвинувальному акті зазначено, що своїми діями ОСОБА_3 грубо порушив вимоги п.п.1.3, 1.5, 2.3 б), 12.3 та 12.9 б) Правил дорожнього руху України (далі ПДР), які передбачають:

- п.1.3 - учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими;

- п. 1.5 - дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків;

- п.2.3 б) - для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний: б) бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі;

- п. 12.3 - у разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди;

- п. 12.9 б) - водієві забороняється: б) перевищувати максимальну швидкість, зазначену в пунктах 12.4-12.7, на ділянці дороги, де встановлено дорожні знаки 3.29, 3.31, або на транспортному засобі, на якому встановлено розпізнавальний знак відповідно до підпункту "и" пункту 30.3 цих Правил.

Як зазначає в обвинувальному акті орган досудового розслідування, порушення ОСОБА_3 вимог п. 12.9б) ПДР знаходиться у причинному зв`язку з настанням дорожньо-транспортної пригоди, внаслідок якої неповнолітня ОСОБА_10 отримала тілесні ушкодження у вигляді: сумісної тупої травми тіла (відкрита черепно-мозкова травма крововиливи у товщі м`яких покривних тканин голови у правій скроневій ділянці з розповсюдженням на праву лобну та у товщі лівого скроневого м`яза, напівциркулярний перелом кісток склепіння та основи черепа від правої до лівої тім`яних кісток через скроневі та середню і передню черепні ямки, крововиливи під м`якою мозковою оболонкою, вогнища забою мозкової речовини на межі зовнішньої та базальної поверхні правої скроневої частки у задньому її відділі, на зовнішньо-базальній поверхні лівої скроневої частки у задній половині та на базальній поверхні лівої півкулі мозочка; садна на задніх поверхнях в проекції обох плечових суглобів, в поперековій ділянці між лівою лопатковою лінією та правою задньою пахвовою, на підборідді праворуч, на передніх поверхнях в проекції обох колінних суглобів, на тильних поверхнях фаланг пальців обох кистей; поперечні переломи обох кісток лівої гомілки у нижній третині з крововиливом попередньо-внутрішній поверхні; повний розрив правого крижово-здухвинного з`єднання, неповний розрив лівого крижово-здухвинного з`єднання та розрив лонного симфізу, поперечний перелом лівої лобкової кістки; вогнищеві крововиливи в прикореневих ділянках легень, у зв`язковий апарат печінки та в ділянці воріт селезінки), що спричинені прижиттєво, незадовго до настання смерті, від дії тупого предмета (предметів) або при ударі об такий (такі), тобто при дорожньо-транспортній події, при контактуванні потерпілої з транспортним засобом, що рухається та вірогідно з послідуючим відкиданням та травмуванням її об дорожнє покриття, що підтверджується морфологічним характером та локалізацією виявлених тілесних ушкоджень на трупі. Вказані тілесні ушкодження у своїй сукупності відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя у момент спричинення і знаходяться у прямому причинному зв`язку з настанням смерті потерпілої, яка настала о 13 годині 10 хвилин 02 грудня 2017 року від сумісної тупої травми тіла у вигляді відкритої черепно-мозкової травми, переломів кісток лівої гомілки тазу, яка ускладнилася розвитком шоку.

Дії ОСОБА_3 органами досудового розслідування кваліфіковані за ч. 2 ст. 286 КК України, тобто порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілого.

Обвинувачений ОСОБА_3 свою вину в пред`явленому йому обвинуваченні не визнав. Користуючись ст. 63 Конституції України відмовився давати показання під час судового розгляду.

На підтвердження винуватості ОСОБА_3 стороною обвинувачення було надано суду для дослідження докази, які судом досліджені в повному обсязі, а саме: показання свідків, письмові докази, висновки експертиз.

Статтею 84 КПК України передбачено, що доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню. Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.

Статтею 92 КПК України передбачено, що обов`язок доказування обставин, передбачених статтею 91 цього Кодексу, зокрема - події кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення); винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення покладається на слідчого, прокурора.

Однак, зібрані та надані суду докази як кожний окремо, так і у сукупності, не дозволяють зробити однозначний висновок «поза розумним сумнівом» про винуватість обвинуваченого ОСОБА_3 у порушенні ним правил безпеки дорожнього руху за обставин, викладених у обвинувальному акті, що призвело до отримання тяжкого тілесного ушкодження, внаслідок якого померла ОСОБА_10 , а тому суд у відповідності з вимогами ст.17 КПК України, ст.62 Конституції України тлумачить усі сумніви на користь обвинуваченого.

Так, допитана в судовому засіданні 29 квітня 2020 року потерпіла ОСОБА_5 показала суду, що вона є матір`ю ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка загинула внаслідок ДТП ІНФОРМАЦІЯ_3 . Батько дитини помер, а з 20 грудня 2016 року свідок почала жити разом з ОСОБА_11 без реєстрації шлюбу в м. Кам`янське Дніпропетровської області. На день ДТП вони прожили разом протягом одного року, а Настя вважала ОСОБА_12 батьком. Він працював водієм вантажного автомобілю та перевозив товари магазинів «Єва», «АТБ», а 02 грудня 2017 року ОСОБА_13 захотіла поїхати разом з ОСОБА_14 в рейс до м. Запоріжжя. Тому в суботу 02 грудня 2017 року вона (свідок) пішла з дому на роботу о 06:00 годині ранку, а о 08:00 годині ОСОБА_15 разом з ОСОБА_13 поїхали до м. Запоріжжя. В цей же день вона була на роботі та їй о 12 годині 10 хвилин свідку зателефонував ОСОБА_15 і повідомив, що її доньку збила машина в районі с. Кам`яне. Повідомив, що дитина дихає, і сказав їхати в м. Дніпро. Свідок чекала на автостанції в м. Кам`янське до 16:00 години, а потім приїхав ОСОБА_15 та повідомив, що ОСОБА_13 померла в машині швидкої допомоги. Як відомо свідку зі слів ОСОБА_16 , вони з ОСОБА_13 їхали у напрямку м. Запоріжжя та дівчинка попросилася вийти в туалет, через що ОСОБА_15 зупинився на естакаді навпроти кафе «Теща». Через дорогу було кафе і туалет, до якого ОСОБА_15 дитину не супроводжував. Проте до туалету ОСОБА_13 не дійшла, а ОСОБА_15 бачив як вона відлетіла від удару автомобіля. 03 грудня 2017 року приблизно о 12 годині 00 хвилин свідок з ОСОБА_14 була на місці ДТП. Бачила там кафе, туалет, також там був пішохідний перехід, якого на час надання показань свідком вже немає. Ремонтних робіт вона не бачила, проте бачила знак обмеження швидкості руху - «40 км/год» на жовтому фоні, але де саме він був - свідок не пам`ятає. До ОСОБА_3 вона особисто з проханням про матеріальну допомогу після смерті дитини не зверталася, а її знайома пропонувала попросити у нього приблизно 60 000 гривень на лікування ОСОБА_17 , проте ОСОБА_3 нічого не давав, а з проханням про надання допомоги на поховання дитини вона до нього не зверталася. Страхова компанія виплатила їй 51 200 гривень, з яких 12 800 гривень утримала юридична компанія, яка допомагала оформити документи. Також потерпіла підтримала поданий нею цивільний позов та просила стягнути з ОСОБА_3 та з ТОВ «ЕК ДНДІБВ» 12 800 гривень матеріальної шкоди та 5 000 000 моральної шкоди та призначити йому покарання у вигляді 8 років позбавленні волі з позбавлення права керувати транспортними засобами на строк 3 роки.

Допитаний в судовому засіданні 19 травня 2020 року свідок ОСОБА_18 показав, щойого попросили бути понятим під час оформлення ДТП приблизно 2-3 роки назад (точну дату не пам`ятає). Свідок показав суду, що на місці ДТП в день події були дорожні роботи та встановлені знаки обмеження швидкості руху «90-70-60 км/год». Коли він під`їжджав до місця ДТП, то бачив перчатку або клаптик одягу на дорозі. Це було навпроти естакади, а ДТП сталося на смузі руху в бік м. Запоріжжя, на двох смугах із м. Запоріжжя руху не було, оскільки там були ремонтні роботи. Зі сторони м. Запоріжжя відбувалося звуження дороги в районі с. Панькове, там і стояли знаки про зменшення швидкості. Слідчий робив заміри при свідку, а він підписував протокол огляду. Також повідомив суду, що знак обмеження швидкості «40 км/год» був на електроопорі за 50 м до ДТП, висотою 1,5-2 м і в червоному колі. Знак висів посередині дороги на електроопорі в напрямку із м. Запоріжжя в м. Дніпро. Туди, де висів знак, під час оформлення протоколу огляду ніхто не підходив. Протокол огляду йому ніхто не зачитував, але там все було правильно. Десь навесні наступного року після ДТП свідок зустрічався з ОСОБА_5 та її чоловіком, які питали чи зможе він підтвердити про існування знаку обмеження швидкості «40 км/год». Потім до нього приїжджав слідчий та адвокат, і він підписав ще один протокол. Свідок повідомив суду, що знак обмеження швидкості «40 км/год» на наступний день вже зник, про що свідок побачив на наступний день, коли рухався цією ж дорогою. Свідок не знає чи були безпосередні свідки ДТП, а знаки «90-70-60 км/год» були тимчасовими, а саме знак «40 км/год» був просто прив`язний до стовпа. У схемі місце ДТП зазначено було на проїзній частині, проте свідку не відомо чи було відображено місце наїзду на пішохода. ОСОБА_15 участі в замірах не брав. Також свідок показав суду, що знак населеного пункту «Новий Світ» був на синьому кольорі, та на той час такий знак був десь за 100-150 м до місця ДТП. Знаку «пішохідний перехід» не було. Розмітка біла зебра біля кафе «Теща» приблизно за 150 м від місця ДТП. До свідка потім приїздив інший слідчий, не той, що робив заміри, та адвокат, який не представився свідку. Потім свідку сказали, що то був адвокат ОСОБА_5 . Адвокат нічого не питав, але нагадував обставини ДТП, а слідчий записував. Фотографії, які показувала потерпіла свідок не дивився. Фото протоколу показували і схема там була. Також свідок пояснив, що ремонті дороги в тій ділянці дороги проводилися приблизно протягом 1,5-2 років, а відбійника на дорозі не було. На даний час замість таблички « ОСОБА_19 » висить нова табличка - «Кам`яне» білого кольору. Також свідок показав суду, що в день ДТП на дорозі були військові автомобілі бензовози, приблизно 15 штук, які стояли біля магазину «Ольвія». Чи стояли вони на узбіччі чи рухалися свідок не пам`ятає. Слідчий сказав свідку, що дівчинка вибігла із-за фури, а безпосереднім свідком ДТП він не був. Маму дівчинку свідок в день ДТП не бачив, а на зв`язок з ним вона вийшла приблизно через 6 місяців. В день ДТП свідок рухався з с. Башмачки в с. Новий Світ, тобто в напрямку із м. Запоріжжя в м. Дніпро та не звернув уваги на те чи був знак «40 км/год». Проте впевнений, що на наступний день цей знак зник. Про розташування знаків обмеження швидкості «90-70-60 км/год» свідок знав, оскільки раніше їздив у бік м. Запоріжжя. Безпосередньо на ділянці ДТП був лише знак «40 км/год» на електроопорі і знак «Новий Світ», проте у протоколі знак «40 км/год» вказаний не був. Зауважень до протоколу свідок не робив щодо того, що не зазначили про існування такого знаку.

Допитаний в судовому засіданні 09 грудня 2020 року свідок ОСОБА_20 показав суду, що він працює водієм далекобійником «Ніко-Транс». В 2017 році працював на АТБ, віз вантаж, був понятим при смертельному ДТП, яке відбулося в с. Новий Світ. Разом з ним робили заміри гальмівного шляху та інші заміри, а раніше свідок цим маршрутом їздив кожного дня. В день ДТП на цій ділянці дороги був ремонт дороги і був знак обмеження швидкості «40 км/год». Безпосереднім свідком самого ДТП він не був, не пам`ятає яким був гальмівний шлях, але пам`ятає, що він був невеликим. В протоколі огляду, який він підписав, було все правильно відображено і коли він підписував його, то в ньому було зазначено про наявність знаку обмеження швидкості «40 км/год». Він його сам бачив, коли поїхав до м. Запоріжжя. Свідок впевнений, що в протоколі точно був знак про обмеження швидкості. Через 3 години він повертався назад з м. Запоріжжя і знак там стояв точно обмеження швидкості «40 км/год» на жовтому фоні. Розташований був стандартно на стовпчику, там ще був знак - місце для розвороту. Оглянувши в судовому засіданні протокол огляду, в якому зазначено про те, що знаків в місці ДТП не встановлено, не зміг пояснити чому йому здавалося, що про наявність знаку було вказано в протоколі, який він особисто підписав.

Допитаний в судовому засіданні 13 липня 2020 року свідок ОСОБА_21 показав суду, що він є лікарем медицини катастроф більше 20 років та в грудні 2017 року його викликали на ДТП під час якого збили дівчинку, яка лежала на дорозі по напрямку руху з м. Дніпро в м. Запоріжжя. В той день начебто були дорожні роботи та свідок на машині швидкої допомоги приїхав з смт Солоне на місце ДТП. Де саме лежала дівчинка свідок не пам`ятає: приблизно на проїзній частині 100-150 м до естакади. Лежала ближче до правої сторони правої полоси дороги. Вона начебто переходила дорогу в туалет і в цей час її збила машина. Це все відомо було свідку зі слів людей, яків були на місці ДТП. Травми дівчинка отримала комбіновані, тяжкі та її підключили до засобів життєзабезпечення, поклали в машину, проте вона померла в машині швидкої допомоги в районі с. Комуни. З якої сторони дороги вона йшла в туалет, свідку не відомо. Стосовно наявності дорожніх знаків пояснив, що знаків було дуже багато, всі дорожні, ремонтні, проте які саме не пам`ятає. Коли рухалися на машині швидкої допомоги, то на знаки не звертали уваги. Свідок не спостерігав за обстановкою, а виконував свою фельдшерську роботу.

Допитаний в судовому засіданні 13 липня 2020 року свідок ОСОБА_22 показав суду, що він працює водієм МКМ «Транс». Коли приїхав на пост забирати авто «Сканія», яким керував ОСОБА_15 для того, щоб відвезти вантаж, то він сів за кермо, крутив головою, бачив тільки знаки. Дівчинку, яку збили, не бачив. Про ДТП нічого не знає. Йому начальник сказав забрати машину і розвезти товар. Свідку лише відомо, що машина їхала з м. Дніпро в м. Запоріжжя. Це відбувалося 01 або 02 грудня 2017 року, а машину він забирав на наступний день після ДТП. На дорозі були ремонтні роботи, а тому було багато знаків зі сторони м. Запоріжжя, які обмежували швидкість. Про те, що на вказаній ділянці дороги, де сталася ДТП був знак обмеження швидкості «40 км/год» свідку точно відомо. Також свідок повідомив про розташування знаку, який позначає населений пункт на білому фоні назва « ІНФОРМАЦІЯ_4 ». Свідок пам`ятає, що знак «40 км/год» був розташований приблизно на висоті більше 1 м, на якому фоні не пам`ятає. Відбійник на дорозі був, розділяв смуги. Свідок приїхав приблизно після 14 годині, коли вже були сумерки, оглядався і бачив знак, так як сказали, що збили дівчинку. Знак «40 км/год» свідок побачив у дзеркало заднього виду. Де саме було місце ДТП, свідок не визначив. На багатьох ділянках дороги були знаки «40 км/год», вони були тимчасові, на штативах, на в`їзді в с. Новий Світ, про що свідок чітко пам`ятає.

Допитаний в судовому засіданні 03 серпня 2020 року свідок ОСОБА_23 , який показав суду, що в день ДТП він перебував на даху магазину « ІНФОРМАЦІЯ_5 », який прикрашав новорічними гірляндами та йому було добре видно місце ДТП і як воно відбувалося. Свідок побачив дівчинку, яка хотіла перейти дорогу та її пропустив військовий бензовоз. Машини по дорозі йшли одна за одною, а ДТП сталося на другій смузі дороги по напрямку руху з м. Запоріжжя в бік м. Дніпро. Бензовоз моргнув дівчинці фарами, ніби можна переходити дорогу, а попереду був ще один бензовоз і тому їй нічого не було видно з-за нього, чи рухається машина по зустрічній смузі, чи ні. Дівчинка вибігла на дорогу раптово, а водій «FIAT DOBLO», який на думку свідка рухався зі швидкістю приблизно 60-70 км/год, намагався уникнути зіткнення, у зв`язку з чим вилетів на насип землі. Як попереду, так і за «FIAT DOBLO» також рухалися автомобілі, а колона військових бензовозів, один з яких пропустив дівчинку, рухалися повільно колоною та не заважали нікому. Свідок був у шоці від побаченого, оскільки дівчинку збили на його очах. Свідок не пам`ятає чи підходив ОСОБА_3 до дівчини. Він (свідок) особисто до дівчинки не підходив, оскільки не міг швидко злізти з даху. Стосовно наявності дорожніх знаків свідок показав суду, що в той день був двосторонній рух, а знаку обмеження швидкості руху «40 км/год» там не було. Його (знак) повісили вночі, одразу після аварії. В день аварії цього знаку не було, оскільки були лише знаки про проведення дорожніх робіт. Був знак про з`їзд з 4-х на 2-і полоси. Свідку відомо про такі дорожні знаки у зв`язку з тим, що він цією дорогою рухається кожного дня, оскільки часто приїздить в магазин своїх батьків - «Продукти від ОСОБА_24 ». Також свідок пояснив, що побачив, як на наступний день з`явився знак обмеження швидкості «40 км/год», який ймовірно повісили вночі. Раніше на цій ділянці дороги дозволялася швидкість руху 90 км/год. Знак населеного пункту «Новий Світ» був на синьому фоні. Свідок показав суду, що знак обмеження швидкості руху «40 км/год» ймовірно повісили вночі після ДТП, та він був розташований на стовпі під знаком «розворот заборонено», який висів там весь час.

Допитаний в судовому засіданні 12 серпня 2020 року свідок ОСОБА_25 показав суду, що він був водієм військового бензовоза, а їхня колона поверталася в той день в м. Нікополь. Свідок рухався майже у кінці колони та побачив, як на обочині стояли вантажні автомобілі. Перед свідком рухалася машина, яка пропустила дівчинку, яка хотіла перейти дорогу. Дівчинка вибігла на дорогу і її збила машина. В колоні за ним рухалися ще 2-3 машини, не швидко, оскільки тільки почали рух, тому швидкість була невеликою, приблизно 20 км/год. Дівчину пропустив автомобіль, який був попереду нього, а дівчинка була зі стаканчиком, щось пила. Вона стала бігти одразу як машина повз неї проїхала та дивилася лише ліворуч, а праворуч не глянула, тому і не побачила машину, яка її збила. Збив дитину сірий « ОСОБА_26 », а свідок припускає, що його швидкість була високою, приблизно 100 км/год, на його думку. Після ДТП він (свідок) зупинився, подзвонив начальнику колони, щоб вся колона стала та викликали швидку. До дівчини підбігли люди хто це був, свідок не знає. На дорожні знаки свідок не звертав уваги. Дівчинка бігла на протилежну сторону, можливо в кафе, дуже швидко. Перед реверсною полосою вона не зупинилася, мабуть не оцінила дорожню обстановку. Вона туди навіть не дивилася, а дивилася в його (свідка) сторону. Так її і збили. Бігла прямолінійно. Обвинуваченого свідок біля дівчинки не бачив. Він (свідок) світлом їй не показував, що можна перейти, а тільки хотів подати звуковий сигнал їй, щоб попередити, проте було вже пізно не встиг. Вона різко стала перебігати дорогу. На досудовому розслідуванні свідка допитував слідчий через 3-4 місяці після ДТП. Вони в основному бігали з рулетками та робили заміри, але основні моменти він слідчому розказав. Слідчий допитував його на місці ДТП коли проводив слідчий експеримент, і тоді свідок оцінив швидкість суб`єктивно. Він сказав слідчому, що швидкість була високою, ну і написали 90 км/год, а він погодився. Але на його погляд швидкість була більшою, приблизно 100 км/год, але в протоколі написали 90 км /год. Точно швидкість назвати не може суб`єктивно більше 90 км/год. Все відбулося дуже швидко, приблизно за 2-3 секунди.

Допитаний в судовому засіданні 12 серпня 2020 року свідок ОСОБА_27 показав суду, що на дату ДТП він працював поліцейським Солонянського ВП ГУНП в Дніпропетровській області та виїхав на виклик після обіду. На місці ДТП свідок побачив пошкоджений автомобіль білого кольору, який рухався із м. Запоріжжя до м. Дніпро, а на місці ДТП був реверсний рух. На той момент швидка вже від`їхала, а потерпілої дівчинки там вже не було. Був лише її вітчим, зі слів якого дівчинка перебігала в туалет через дорогу. Особисто свідок нікого не допитував, а лише огородив місце ДТП та дочекався слідчого. Стосовно дорожніх знаків свідок повідомив суду, що був знак обмеження швидкості, оскільки проводилися дорожні роботи, проте яке саме обмеження швидкості було свідок не пам`ятає. Чи були знаки безпосередньо на місці ДТП свідок також не пам`ятає. Місце ДТП встановлював слідчий, а для себе свідок зрозумів, що це було за магазином «У тещі», тому це місце він і огородив, як місце ДТП. Визначили це місце по гальмівному шляху, проте свідок не є експертом, а тому не може стверджувати чий то був гальмівний шлях. Виїжджав на місце ДТП разом з ОСОБА_28 .

Під час повторного допиту в судовому засіданні 11 листопада 2022 року свідок ОСОБА_27 показав суду, що згадав про те, що на місці ДТП був встановлений знак обмеження максимальної швидкості «40 км/год», а під час проведення слідчого експерименту він вказав, де саме цей знак був розташований приблизно за 50 або 100 метрів до місяця ДТП в разі руху з боку м. Запоріжжя. Також показав суду, що в місці ДТП проводилися ремонті роботи, а тому відбувалося звуження дороги з 4-х на 2-і полоси і відповідно були встановлені знаки обмеження швидкості від 90 км/год і менше. Свідок був впевнений в тому, що такі знаки обмеження швидкості були встановлені в день ДТП, оскільки у разі їх відсутності доповідь керівництву про це є його посадовим обов`язком. На слідчому експерименті він вказав місце розташування знаку «обмеження максимально швидкості руху 40 км/год» в залежності від прив`язки до будинку, але до якого саме: кафе, будівлі шиномонтажу, естакади - не пам`ятає.

Допитаний в судовому засіданні 12 серпня 2020 року свідок ОСОБА_28 показав суду, що на дату ДТП він працював поліцейським Солонянського ВП ГУНП в Дніпропетровській області та виїхав на виклик після обіду разом зі ОСОБА_27 для оформлення ДТП, в результаті якого збили дівчинку. Дівчина була збита на полосі руху із м. Запоріжжя в сторону м. Дніпро, ближче до магазину «У тещі». Вона була непритомна. Участь в слідчому експерименті свідок приймав, проте не пам`ятає що саме робив та що говорив під час його проведення. Стосовно знаків обмеження швидкості свідок показав суду, що не пам`ятає яке було обмеження швидкості, які саме стояли дорожні знаки, точно сказати не може. Можливо був знак обмеження швидкості руху «50 км/год». Вони разом зі ОСОБА_27 огородили місце ДТП, чекали слідчу оперативну групу. Знаходилися на місці ДТП до моменту завершення оформлення. Швидка приїхала практично разом з ними. Схему ДТП вони не складали, оскільки приїхав слідчий.

Під час повторного допиту в судовому засіданні 11 листопада 2022 року свідок ОСОБА_28 показав суду, що в день ДТП організація руху була наступним чином: одна сторона руху була закрита, в районі с. Башмачка було місце для з`їзду на дві полоси. Дорожні знаки ставила дорожня служба, також був знак «З`їзд» і обмеження швидкості 90-70 км/год і так далі. Під час слідчого експерименту він показав де саме знаходився знак обмеження швидкості «50 км/год» чи «40 км/год» точно не пам`ятає, який був розміщений перед місцем ДТП приблизно за 50-100 м, можливо на стовпичку. Його оглядовості нічого не заважало. Які були погодні умови в день ДТП - свідок не пам`ятає, а тіло дівчинки лежало на відстані приблизно 30-60 м від слідів гальмування автомобіля. Показав, що дорожні знаки переміщалися разом з дорожніми роботами та встановлювалися у відповідній послідовності «90-70-50 км/год», а в місці ДТП був знак «40 км/год», розташований на штативі.

Допитаний в судовому засіданні 01 листопада 2021 року свідок ОСОБА_29 показав суду в режимі відеоконференції, що він у грудні 2017 року працював у ТОВ «УПС» начальником дільниці ремонту автодороги в с. Кам`яне. До його посадових обов`язків належало виконання робіт по укладці асфальту. Безпека дорожнього руху була забезпечена згідно схеми, яка затверджена поліцією і облнаглядом. У нього копії даної схеми немає. Свідок показав, що тимчасові схеми діють до здачі об`єкта, а тимчасові знаки розташовані згідно схеми. Робочий день розпочинався о 07 годині ранку, після чого робився контрольний об`їзд знаків. Бувало, що машини збивали знаки, вони їх виправляли, і лише після цього починали працювати. Бувало, що працювали і у вихідні. Тимчасова схема розташування дорожніх знаків розробляється поліцією, яка контролює її (схему). Після встановлення знаків будь-який акт не складається. Поліція патрулює, дивиться на знаки та якщо знаки відсутні, то повідомляє про це. В той період коли сталася ДТП, будь-яких зауважень щодо знаків не було. Знаки перевіряв свідок особисто і його майстри. Хто в день ДТП перевіряв знаки свідок не пам`ятає. У вихідні дні знаки ніхто не контролює. Випадків зникнення дорожніх знаків не пам`ятає. Якщо б якогось знаку не було, вони б не почали роботу, а встановлення знаків ніде не фіксується.

Оцінюючи показання свідків на предмет того, чи доводять вони вину ОСОБА_3 в інкримінованому йому злочині, суд зазначає, що показання всіх допитаних свідків не узгоджуються між собою в частині наявності або відсутності на місці ДТП дорожнього знаку 3.29 обмеження максимальної швидкості руху 40 км/год, оскільки потерпіла ОСОБА_5 , а також свідок ОСОБА_20 зазначили про наявність такого знаку в місці ДТП як в день ДТП, так і на наступний день після ДТП на жовтому фоні, тобто як тимчасовий знак. В той же час свідки ОСОБА_18 та ОСОБА_22 повідомили про те, що такий знак був постійним, а не тимчасовим, а свідок ОСОБА_23 показав суду, що такого знака на день ДТП взагалі не було. В той же час показання свідків ОСОБА_18 та ОСОБА_22 також не узгоджуються між собою в частині наявності чи відсутності такого елементу, як відбійник на дорозі, а тому суд критично ставиться до їх показань в частині наявності знаку 3.29. Інші свідки ОСОБА_21 , ОСОБА_25 , ОСОБА_27 та ОСОБА_28 у судовому засіданні пояснили, що в день ДТП не звернули уваги на те, чи був в місці ДТП такий дорожній знак 3.29. В свою чергу свідок ОСОБА_29 показав суду, що в місці ДТП були встановлені дорожні знаки згідно затвердженого плану-схеми, а свідки ОСОБА_27 та ОСОБА_28 лише під час повторного допиту в суді повідомили про те, що згадали, що в день ДТП був знак обмеження швидкості, але не змогли назвати максимальну швидкість обмеження: 50 чи 40 км/год. В той же час вказані свідки надалі різні показання в частині того, чи було тіло дівчинки на місці ДТП під час їх приїду для оформлення матеріалів. Свідок ОСОБА_21 взагалі в суді надав показання згідно яких не звертав увагу на дорожні знаки в той день.

У зв`язку з тим що показання свідків в різних моментах не узгоджуються між собою, тому суд їх відкидає їх як доказ наданий на підтвердження винуватості ОСОБА_3 . Про неузгодженість показань свідків між собою зауважив і прокурор в судових дебатах та вважав, що багато протиріч не було усунено саме під час судового розгляду, що на його думку свідчить про неповноту судового розгляду.

Також прокурором в дебатах було поставлено під сумнів дійсність даних, отриманих від свідків ОСОБА_23 та ОСОБА_30 під час проведення на досудовому розслідуванні слідчих експериментів; вказано на неповноту судового розгляду у зв`язку з відмовою в задоволенні клопотань прокурора, спрямованих на повторний допит потерпілої, свідків; виклик для допиту слідчих по даному кримінальному провадженню в якості свідків; про допит експерта ОСОБА_31 для з`ясування питання про дату проведення експертизи; не дослідження судом матеріалів, які надала слідча ОСОБА_32 та відмову в задоволенні клопотань прокурора про проведення слідчого експерименту та призначення. Вважав, що під час судового розгляду судом було допущено низку порушень КПК України, які свідчать про неповному судового розгляду. в той же час вважав, що вина ОСОБА_3 є цілком доведеною, а тому просив призначити йому покарання у вигляді 7 років позбавлення волі.

Суд оцінивши показання свідків вважає, що останні між собою не є узгодженими, що не заперечував і прокурор, а тому суд вважає їх недостатніми для доведення винуватості ОСОБА_3 . Крім того, показання свідків, крім показань свідка ОСОБА_23 та ОСОБА_21 не узгоджуються з іншими дослідженими судом доказами.

Так, огляд місця події у справах даної категорії є одним з найбільш важливих способів збирання доказів. Проведений вчасно, кваліфіковано і ретельно огляд місця ДТП дає змогу встановити дані та одержати відомості, що мають значення для справи, слугує гарантом успішного та об`єктивного розслідування злочину.

Як відомо, зміст кримінального процесуального доказування розкривається через його елементи, до яких відносять збирання доказів, їх перевірку, оцінку та, як підсумок, прийняття процесуальних рішень. Для того щоб прийняти законне й обґрунтоване рішення, вся діяльність суду повинна бути спрямована на перевірку та оцінку доказів, зібраних у кримінальному провадженні та наданих суду сторонами кримінального провадження. Закон вимагає, щоб судове рішення було законним, обґрунтованим та вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права та з дотриманням вимог до кримінального провадження, передбачених КПК України. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, підтверджених доказами, дослідженими під час судового розгляду й оціненими судом відповідно до закону. Умотивованим є рішення, в якому наведено належні та достатні мотиви на підставі його ухвалення (ст. 370 КПК України).

В той же час, згідно дослідженого судом протоколу огляду місця ДТП від 02 грудня 2017 року (а.с.38-43,т.3), який був складений слідчим Солонянського ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_33 за участю понятих ОСОБА_20 та ОСОБА_18 , допитаних під час судового розгляду в якості свідків, у п. 1 протоколу місце ДТП зазначено як «автодорога Н-08 «Бориспіль Дніпро-Запоріжжя», а в якості орієнтирів в повздовжній проекції вказано буд. 2-А, а в поперечні проекції лівий та правий край проїзної частини дороги. В п. 4 протоколу зазначено, що стан дорожнього покриття був зволоженим та чистим, а в п. 11 протоколу зазначено, що «в місці ДТП дорожні знаки не встановлені» (а.с.38-43,т.2). Інші, більш точні координати місця ДТП як протокол, так і схема до нього (а. с. 44, т.3) не містять.

Також суд звертає увагу не те, що слідчим ОСОБА_33 на схемі до протоколу огляду місця події графічно не зображені та не зафіксовані такі об`єкти як: ділянка дороги, де сталася дорожньо-транспортна пригода (на схемі не зазначено найменування дороги та кілометр на якому сталася ДТП, а лише у верхній частині вказано м. Дніпро, а в нижній частині м. Запоріжжя. При цьому позначка «сторони світу» не заповнена); не зазначені сталі орієнтири, до яких на схемі здійснена прив`язка об`єктів та слідів (вказано лише буд. АДРЕСА_2 ); не вказані інші сліди та предмети, що стосуються пригоди: розміщення частин та об`єктів (уламки кузова, частинки фарби, уламки скла, осипання ґрунту, сліди рідини та ін.), що відокремилися від транспортного засобу, відносно елементів проїзної частини, транспортних засобів; не вказана площа розсіювання уламків скла, осипання ґрунту тощо; не зазначені координати місця зіткнення, наїзду тощо відносно сталих орієнтирів; не зазначено розташування світлофорів, дорожніх знаків та інших засобів технічного регулювання дорожнього руху. Тобто не було зафіксовані необхідні вихідні дані про місце ДТП.

Загалом огляд місця ДТП - це багатостороння слідча дія, яка передбачає вивчення слідчим матеріальної обстановки дорожньої події, транспортного засобу, різних слідів та об`єктів. Проведення огляду з метою виявлення і фіксації слідів, необхідних для встановлення обстановки дорожньої події, її механізму та інших обставин, які мають значення для розкриття та розслідування автотранспортного злочину, потребує застосування слідчим системи науково-обґрунтованих (безпосередніх і опосередкованих) прийомів, методів і способів дослідження.

Частиною 2 ст. 39 КПК України передбачено, що керівник органу досудового розслідування уповноважений зокрема, визначати слідчого (слідчих), який здійснюватиме досудове розслідування, а у випадках здійснення досудового розслідування слідчою групою - визначати старшого слідчої групи, який керуватиме діями інших слідчих.

Матеріали справи містять постанови від 02 грудня 2017 року та 11 квітня 2018 року про створення слідчих груп по даному кримінальному провадженню, до складу яких увійшли слідчі ОСОБА_34 та ОСОБА_35 (а.с.217-220, т. 5). Вказані постанови були отримані на запит прокурора ОСОБА_4 під час судового розгляду (а.с.214, т.5) та яких за твердженням самого прокурора, не було в матеріалах досудового розслідування, а про надання всіх матеріалів для ознайомлення підозрюваному та його захисникам було частково відмовлено на стадії досудового розслідування (а.с. 47-59, т.1). Тому суд не може прийти до однозначного висновку проте, що всі складені слідчими ОСОБА_34 та ОСОБА_35 процесуальні документи та отримані на їх підставі докази є недопустимими.

За приписом ч. ч.1,2 ст. 40 КПК України слідчий несе відповідальність за законність та своєчасність здійснення процесуальних дій. Він уповноважений починати досудове розслідування за наявності підстав, передбачених цим Кодексом.

Згідно з ч. 3 ст.104 КПК України (в редакції на дату складання протоколу) протокол складається з: 1) вступної частини, яка повинна містити відомості про: місце, час проведення та назву процесуальної дії; особу, яка проводить процесуальну дію (прізвище, ім`я, по батькові, посада); всіх осіб, які присутні під час проведення процесуальної дії (прізвища, імена, по батькові, дати народження, місця проживання); інформацію про те, що особи, які беруть участь у процесуальній дії, заздалегідь повідомлені про застосування технічних засобів фіксації, характеристики технічних засобів фіксації та носіїв інформації, які застосовуються при проведенні процесуальної дії, умови та порядок їх використання; 2) описової частини, яка повинна містити відомості про: послідовність дій; отримані в результаті процесуальної дії відомості, важливі для цього кримінального провадження, в тому числі виявлені та/або надані речі і документи; 3) заключної частини, яка повинна містити відомості про: вилучені речі і документи та спосіб їх ідентифікації; спосіб ознайомлення учасників зі змістом протоколу; зауваження і доповнення до письмового протоколу з боку учасників процесуальної дії.

Частина 5 цієї статті передбачає, що протокол підписують усі учасники, які брали участь у проведенні процесуальної дії. Якщо особа через фізичні вади або з інших причин не може особисто підписати протокол, то ознайомлення такої особи з протоколом здійснюється у присутності її захисника (законного представника), який своїм підписом засвідчує зміст протоколу та факт неможливості його підписання особою.

Протокол огляду від 02 грудня 2017 року, який був складений та підписаній слідчим ОСОБА_33 та понятими ОСОБА_18 та ОСОБА_20 , які під час їх безпосереднього допиту судом показали, що в день ДТП був наявний знак обмеження швидкості «40 км/год», проте не змогли пояснити, чому його не було відображено в протоколі та схемі, які вони підписали. У зв`язку з такою неузгодженістю суд вважає даний протокол недостатнім доказом винуватості ОСОБА_3 .

За приписом ст.105 КПК України особою, яка проводила процесуальну дію, до протоколу долучаються додатки. Додатками до протоколу можуть бути фото-таблиці, схеми. Додатки до протоколів повинні бути належним чином виготовлені, упаковані з метою надійного збереження, а також засвідчені підписами слідчого, прокурора, спеціаліста, інших осіб, які брали участь у виготовленні та/або вилученні таких додатків.

План-схема як додаток до протоколу огляду місця події за фактом ДТП від 02 грудня 2017 року також не містить відомостей про встановлення будь-яких дорожніх знаків в місці ДТП. Крім того, згідно вказаної плану-схеми, як і протоколу, в ній не зазначено і конкретне місце, де сталося ДТП, тобто місце зіткнення автомобілю та ОСОБА_10 .

Прокурор в дебатах зазначив, що дівчинка відлетіла після удару на відстань 41 м, проте не послався на жоден доказ, який це доводить, оскільки в плані-схемі не зафіксовано місце розташування тіла дівчинки. Також прокурор вказав, що самостійно розрахував швидкість автомобіля, яким керував ОСОБА_3 та яка за його підрахунками становить 78 км/год. В той же час прокурор не послався на жоден доказ, який це підтверджує, оскільки в обвинувальному акті вказано що ОСОБА_3 рухався зі швидкістю 100 км/год.

Також судом встановлено, що згідно доданих до протоколу огляду місця події фотографій не зафіксовано розташування будь-яких дорожніх знаків, у тому числі знаків про обмеження швидкості руху «40 км/год», про який зазначено в обвинувальному акті. Єдиною сталою прив`язкою в плані-схемі вказано - край будинку АДРЕСА_2 , яка вказана в обвинувальному акті як місце ДТП.

Однак, як з`ясовано з протоколу огляду місця ДТП від 02 грудня 2017 року, під час проведення даної невідкладної слідчої дії було складено схему, а також здійснювалася фото-фіксація. Фото-фіксацію здійснював слідчий ОСОБА_36 . До протоколу додана фото-таблиця у вигляді фотознімків з місця ДТП (а.с.45-48, т.3). Проте протокол взагалі не містить інформації про характеристики технічного засобу фіксації та носія інформації, які застосовував слідчий ОСОБА_37 при проведенні вказаної процесуальної дії. В п. 28 протоколу зазначено про застосування лише рулетки довжиною 20 м (а.с.43 зворот, т.3). Суд звертає увагу, що фото-таблиця складена без зазначення дати її виготовлення, а також не містить відомостей про технічні засоби, які застосовувалися для створення фотознімків.

Таким чином оцінюючи протокол огляду місця ДТП суд приходить до висновку, що показання всіх свідків крім ОСОБА_23 в частині наявності дорожнього знаку 3.29 ПДР в місці ДТП не узгоджуються з п. 11 протоколу, в якому вказано, що в місці ДТП дорожні знаки не встановлені, а тому протокол огляду від 02 грудня 2017 року також не є належним та достатнім доказом винуватості ОСОБА_3 в частині порушення ним вимог п. п. 1.3 та п. 12.9 б).

Стосовно обвинувачення ОСОБА_3 яке суд вважає недоведеним в тому, що він порушив вимоги п. 12.9 б) ПДР, суд зазначає, що згідно листа № 25/06 від 25 червня 2018 року Товариства з обмеженою відповідальністю «Українсько-Польське підприємство з іноземними інвестиціями «УПС», під час проведення ремонтних робіт на ділянці руху автомобільної дороги Н-08 «Бориспіль-Дніпро-Запоріжжя» (через м. Кременчук-Маріуполь), що проходить через населений пункт с. Кам`яне (Новий Світ) Солонянського району Дніпропетровської області були встановлені дорожні знаки згідно з погодженим належним чином тимчасовим проектом (схемою) організації дорожнього руху на автодорозі державного значення Н-08 «Бориспіль-Дніпро-Запоріжжя» (через м. Кременчук) на ділянці км 436+100 км 450+455 (а.с.167, т.3).

Так, з дослідженого судом тимчасового проекту (схеми) організації дорожнього руху з`ясовано, що на вказаній ділянці дороги повинні були бути встановленими наступні дорожні знаки, які обмежують швидкість руху: в напрямку руху з м. Запоріжжя до м. Дніпра «90-70-50-40-70-50-70-90 км/год» (а.с.168, т.3). Вказаний тимчасовий проект (схема) згідно відмітки, яка міститься на ньому, був погоджений відділом НСД управління превентивної діяльності ГУНП 19 травня 2017 року за № 10/1385.

В той же час в даному тимчасовому проекті (схемі) організації дорожнього руху відсутня прив`язка до будь-якого сталого об`єкту для визначення зони дії кожного з обмежувальних швидкість руху знаків, а тому суд приходить до висновку про те, що ДТП сталося на ділянці дороги після з`їзду з 4-х на 2-і полоси, про що не заперечували всі учасники судового провадження та в зоні дії якої повинен діяти знак обмеження швидкості руху «70 км/год», а не «40 км/год» як вказано в обвинувальному акті (а.с.168, т. 3).

Листом Товариство з обмеженою відповідальністю «Українсько-Польське підприємство з іноземними інвестиціями «УПС» від 28 серпня 2018 року № 77 повідомило слідчого, що 02 грудня 2017 року представниками підприємства на вказаній ділянці дороги роботи не проводилися, а рух транспортних засобів було організовано в двосторонньому режимі по смузі основного руху транспорту. Також повідомлено про те, що всі належні дорожні знаки були встановлені згідно з вимогами чинного законодавства та відповідно до раніше наданого тимчасового проекту (схеми) організації дорожнього руху на вказаній руху (а.с.228, т.3).

Під час судового розгляду судом було з`ясовано, що в протоколі огляду місця події від 02 грудня 2017 року та на плані-схемі до нього безпосереднє місце зіткнення автомобіля «FIAT DOBLO» та місце розташування тіла неповнолітньої ОСОБА_10 не зазначено, а відповідно до п. 11 протоколу вказано, що «в місці ДТП дорожні знаки не встановлені» (а.с.38-44, т.2). Разом з тим, з плану-схеми з`ясовано, що в місці ДТП ймовірно міг діяти знак обмеження швидкості руху «70 км/год».

Таким чином, посилання в обвинувальному акті на те, що обвинувачений, рухаючись по проїзній частині автодороги Н-08 «Бориспіль-Дніпро-Запоріжжя/через м. Кременчук/-Маріуполь», яка проходить по території с. Кам`яне Солонянського району Дніпропетровської області з боку м. Запоріжжя у напрямку м. Дніпро та згідно дорожнього знаку 3.29 ПДР мав обмеження швидкості руху «40 км/год» є лише припущенням.

Суд відкидає такі докази сторони обвинувачення як протокол додаткового огляду від 12 грудня 2017 року, який був складений слідчим ОСОБА_34 , згідно якого знак 3.29 ПДР був встановлений на металевій трубі, яка була розташована на розділовому газоні на відстані 54,5 м від краю будинку № 2А по вул. Гончарова в с. Кам`яне по руху до м. Запоріжжя, а на відстані 7 м від нього в напрямку до м. Запоріжжя розташований знак 1.37 ПДР (1.37 "Дорожні роботи". Ділянка дороги, на якій виконуються дорожні роботи, в редакції на день ДТП). Ці знаки були повернуті до водіїв, які рухаються з м. Запорожжя до м. Дніпро. Також на металевій трубі, на якій був встановлений знак 3.29 був також і знак НОМЕР_2 для водіїв, які рухаються в бік м. Запоріжжя (а.с.151-154, т.2). Суд вважає, що цей доказ також не є належним та достатнім для однозначного висновку про порушення ОСОБА_3 вимог дорожнього знаку 3.29 ПДР.

Такий протокол був складений слідчим ОСОБА_34 та на схемі до протоколу додаткового огляду місця ДТП графічно не зображені та не зафіксовані такі об`єкти як: ділянка дороги, де сталася дорожньо-транспортна пригода (на схемі не зазначено найменування дороги та кілометр на якому сталася ДТП, а лише у верхній частині вказано с. Кам`яне, вказаний напрямок м. Дніпро, а в нижній частині м. Запоріжжя); відсутні сталі орієнтири, до яких на схемі здійснена прив`язка об`єктів та слідів (вказано лише буд. 2-А вул. Гончарова), назва населеного пункту не зазначена. Також під час проведення даної слідчої дії було складено схему, а також здійснювалася фото-фіксація. Фото-фіксацію здійснював слідчий ОСОБА_34 , а до протоколу додаткового огляду, який проводився через 10 днів після ДТП додана фото-таблиця у вигляді фотознімків з місця ДТП. Проте протокол взагалі не містить інформації про характеристики технічного засобу фіксації та носія інформації, які застосовував слідчий ОСОБА_34 при проведенні вказаної процесуальної дії. Фото №1 не містить дати її виготовлення, а також не містить відомостей про технічні засоби, які застосовувалися для створення фотознімків та підпису слідчого, а сам протокол містить виправлення в даті, які слідчий ОСОБА_34 пояснив суду як технічну описку (а.с.151-154,т.3).

Крім того, під час дослідження судом фото-таблиці до протоколу та фото, які були додані до протоколу допиту ОСОБА_38 , який не допитувався судом у зв`язку з його смертю (а.с.97, т.1, а.с.132-134, т.5) та був допитаний лише 24 липня 2019 року, тобто через 1 рік та 7 місяців після ДТП, судом було з`ясовано, що дорожній знак 3.29 «обмеження максимальної швидкості руху 40 км/год» присутній як на фото-таблиці до протоколу додаткового огляду від 12 грудня 2017 року, так і на фото, яке надав ОСОБА_39 . Однак жодне з фото не містить відомостей про дату його виготовлення, а протокол складено через 10 днів після ДТП, і ОСОБА_40 допитаний через 1 рік та 7 місяців після ДТП, а тому на підставі тиках доказів прийти до висновку про наявність такого знаку саме в день ДТП суд не має можливості.

Також судом було досліджено оригінали фотозйомки, зробленої на особистий мобільний телефон обвинуваченого ОСОБА_3 (а.с.37, т. 4, а.с.152,166-171, т.5), які є допустимими доказами в розумінні ст. 99 КПК України, про що однак заперечував прокурор (а.с.12,т.6, а.с. 232, т.5) та згідно яких 02 грудня 2017 року в місці ДТП дорожні знаки, які обмежують швидкість руху до 40 км/год не були встановлені. Такі докази були відкриті всім сторонам ще під час досудового розслідування (а.с.31-40, 4), а також надані всім учасникам судового розгляду, а тому посилання прокурора на невиконання стороною захисту вимог ст. 290 КПК України суперечать матеріалам справи (а.с.175-176, т.5).

Суд зауважує, що слідчим чітко було вказано в протоколі від 02 грудня 2017 року про те, що дорожні знаки на місці ДТП були відсутні. вказане підтверджується і дослідженими фото з місця ДТП, які надані стороною захисту. Можна припустити, що певні знаки обмеження швидкості руху були розташовані і поза межами місця вчинення ДТП, проте суду не надано жодного доказу про існування таких знаків до місця наїзду на ОСОБА_10 , а зміст обвинувачення свідчить про те, що ОСОБА_3 порушив саме вимоги знаку 3.29 Правил дорожнього руху України про обмеження швидкості руху «40 км/год». Також можна припустити, що дорожні знаки, які позначають назви населених пунктів, відповідно до положень Правил дорожнього руху України в редакції на час вчинення ДТП встановлювали певні швидкісні обмеження в залежності від кольору фону на якому вони були розташовані, однак обвинувальний акт не містить такого обґрунтування.

Стаття 91 КПК України встановлює, що суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Жоден доказ не має наперед встановленої сили.

Частина 3 ст. 373 КПК України встановлює, що обвинувальний вирок не може ґрунтуватися на припущеннях і ухвалюється лише за умови доведення у ході судового розгляду винуватості особи у вчиненні кримінального правопорушення.

Так, протоколами слідчих експериментів від 16 грудня 2019 року, які проводилися слідчим ОСОБА_33 зі свідками ОСОБА_27 та ОСОБА_28 (а.с.169-172, т.3) зафіксовано, що свідки показали місце, де в день ДТП був розташований знак 3.29 «обмеження швидкості 40 км/год». Прив`язка до будь-якого сталого об`єкту відсутня в таких протоколах, а під час первісного допиту в суді свідки ОСОБА_27 та ОСОБА_28 зазначали, що не пам`ятають чи були з місці ДТП будь-які знаки, а під час повторного допиту свідок ОСОБА_27 був впевнений в тому, що такий знак був, а свідок ОСОБА_28 не пам`ятав точно чи це був знак «40 км/год» чи «50 км/год», а тому суд керуючись принципом безпосередності дослідження доказів відкидає протоколи проведення слідчих експериментів як докази обвинувачення, оскільки показання свідків, які приймали в них участь не узгоджуються з результатами, отриманими під час проведення таких слідчих експериментів. Точне відтворення обстановки ДТП через два роки суд сприймає критично.

Тому суд відкидає докази сторони обвинувачення фото, додані до протоколу огляду місця події та фото, які додані до протоколу додаткового огляду, оскільки після їх дослідження було встановлено, що на правій частині обочини дороги розташовані сталі об`єкти об`єкти нерухомості. На фото (а.с.45, т.3) праворуч видно дах округлої форми в районі якого на розділовій смузі між двома проїзними частинами дороги розташовані електроопори. Фото здійснено в напрямку з боку м. Запоріжжя до м. Дніпро. Дорожні знаки відсутні. Фото зроблено в день ДТП. В той же час на фото (а.с. 154, т. 3), яке зроблено 12 грудня 2017 року з тієї ж позиції, але знаходячись ближче до м. Запоріжжя на деяку відстань, перед останньою електроопорою в бік м. Запоріжжя на розділовій смузі розташована металева труба, на якій містяться два знаки 3.29 повернутий до водіїв, які рухаються з м. Запоріжжя, та інший оглядовість якого доступна лише водіям, які рухаються з м. Дніпро. Такі фото зроблені в день ДТП та через 10 днів після нього, проте мають прямо протилежні зафіксовані обставини в частині відсутності та наявності знаку 3.29. Оскільки такі докази суперечать один одному, тому суд відкидає їх.

Підстави для визнання протоколу огляду місця ДТП недопустимим доказом у суду відсутні, а показання свідка ОСОБА_20 , який стверджував про наявність в місці ДТП дорожнього знаку «обмеження швидкості 40 км/год» на жовтому фоні суд відкидає, оскільки такі показання суперечать протоколу огляду, який був підписаний таким свідком в якості понятого. Також суд відкидає показання свідка ОСОБА_18 , за участю якого також складався вказаний протокол огляду місця ДТП, який в судовому засіданні показав суду, що в день ДТП був наявний знак «обмеження швидкості 40 км/год» червоного кольору. Показання даних свідків, які були понятими під час складання протоколу огляду суперечать один одному в частині того, чи був знак 3.29 обмеження максимальної швидкості руху на жовтому фоні, тобто тимчасовим або постійним. Крім того, показання вказаних свідків повністю суперечать протоколу огляду, в якому про існування дорожніх знаків не вказано.

Судом було відмовлено в задоволенні двох клопотань прокурора про допит в якості свідка слідчого ОСОБА_41 , який на думку прокурора міг би пояснити ситуацію з дорожнім знаком 3.29 ПДР, проте суд відмовив в задоволенні такого клопотання вважаючи, що у разі допиту слідчого в якості свідка всі ухвалені ним процесуальні документи стануть очевидно недопустимими, оскільки якщо слідчий був свідком злочину, то повинен був заявити про самовідвід на підставі п. 2 ч. 1 ст. 77 КПК України.

Також суд вважає, що довідка слідчого ОСОБА_41 , яку надала потерпіла та її представник до матеріалів справи (а.с.48,т.5), а також лист слідчого ОСОБА_41 від 11 жовтня 2021 року (а.с.48, т.5), в якому вказано про наявність в день ДТП знаку 3.29 - «обмеження максимальної швидкості руху 40 км/год», є не допустимими доказами, оскільки отримані без додержання вимог КПК України та вказані в них відомості суперечать дослідженим доказам.

Судом також було двічі відмовлено в задоволенні клопотань прокурора про проведення повторного допиту свідків ОСОБА_20 та ОСОБА_18 (а.с.142, 145-146,т.5) для з`ясування питань, які на думку прокурора не були поставлені таким свідкам під час їх допиту в судових засіданнях. Суд вважає, що оскільки свідки були допитані щодо всіх обставин даного кримінального провадження, то заміна прокурора який не був особисто присутнім під час допиту таких свідків відповідно до положень КПК України не передбачає підстав для проведення повторного їх допиту.

З вказаних підстав суд також відмовив в задоволенні клопотання прокурора про повторний допит свідка ОСОБА_22 для з`ясування питання про існування або відсутність відбійника на дорозі (а.с.144,т.5), а також про повторний допит свідка ОСОБА_23 у зв`язку зі зміною його показань в частині зазначення ним приблизної швидкості руху автомобіля «FIAT DOBLO», яким керував обвинувачений в день ДТП з тих підстав, що швидкість руху встановлюється не показаннями свідків, а шляхом проведення слідчого експерименту, який на досудовому розслідуванні так і не був проведений та про можливість проведення якого згідно ст. 333 КПК України під час судового розгляду було роз`яснено судом сторонам кримінального провадження.

Суд вважає, що той факт, що прокурор ОСОБА_4 особисто не допитав в судовому засіданні вказаних свідків не є підставою для їх повторного допиту.

Згідно дослідженого судом Висновку експерта від 18 грудня 2017 року №6/10.2/1221 на момент експертного огляду робоча гальмова система та рульове керування автомобіля «FIAT DOBLO», номерний знак НОМЕР_1 знаходиться в технічно працездатному стані (а.с.158-162, т.3).

У Висновку експерта від 22 січня 2018 року № 6/10.4/1239 зазначено, що встановити експертним шляхом як розташовувалося місце наїзду автомобіля «FIAT DOBLO» на пішохода щодо меж проїзної частини дороги та нерухомих орієнтирів (у метрах) в поперечному та поздовжньому напрямку не надається можливим, оскільки в наданому експерту протоколі огляду від 02 грудня 2017 року були відсутні основні ознаки, які б вказували на це, а саме: сліди взуття пішохода, сліди залишені тілом, сліди залишені відкинутими об`єктами, розташування бруду і дрібних частинок землі, грязі, розташування осколків скла ТЗ, розташування окремих предметів, положення тіла пішохода (а.с.164-166, т.3). В дослідницькій частині Висновку вказано, що згідно літературних джерел основними ознаками, що дозволяють встановити місце наїзду, є вказані експертом 9 елементів, з яких 6 відсутні в протоколі огляду місця події, а тому дійти висновку про те, що встановити експертним шляхом місце первинного контактування транспортного засобу з пішоходом (місце наїзду) як геометричну крапку щодо меж проїзної частини дороги та нерухомих орієнтирів (у метрах), в поперечному та повздовжньому напрямку не надається можливим оскільки, згідно схеми до протоколу огляду місця ДТП від 02 грудня 2017 року на проїзній частині дороги відсутні основні ознаки, які б вказували на це.

Згідно протоколу проведення слідчого експерименту від 25 квітня 2018 року за участю свідка ОСОБА_42 та адвоката ОСОБА_43 у присутності понятих було встановлено, що як показав свідок, 02 грудня 2017 року приблизно о 12 годині 10 хвилин він знаходився на узбіччі автодороги «Бориспіль-Дніпро-Ззапоріжжя», а саме в кабіні вантажного автомобіля та слідкував за тим як його пасажир ОСОБА_44 вийшла на проїзну частину дороги для її перетину. В цей час з боку м. Дніпро в напрямку м. Запоріжжя рухалася колона військової техніки та пішохід ОСОБА_45 розпочала перетинати проїжджу частину між військовими автомобілями. В цей час у зустрічному напрямку, тобто з боку м. Запоріжжя рухався легковий автомобіль «FIAT DOBLO», який допустив наїзд на пішохода, яка бігла через дорогу зліва направо відносно його напрямку руху. Після цього свідок вказав місце наїзду на пішохода, а замірами було встановлено таке місце, швидкість руху пішохода, місце розташування вантажного автомобіля, в якому він перебував під час ДТП, швидкість руху автомобіля, яку ОСОБА_40 оцінив у 100 км/год (а.с.179-181, т.3).

Відповідно до протоколу проведення слідчого експерименту від 25 квітня 2018 року за участю свідка ОСОБА_25 встановлено, що свідок визначив швидкість руху автомобіля «FIAT DOBLO» на рівні 100 км/год та вказав, що саме він шляхом подачі світлового сигналу фарами пропустив дівчинку, яку згодом збив автомобіль (а.с.182-184, т.3).

Відповідно до протоколу проведення слідчого експерименту від 25 квітня 2018 року за участю свідка ОСОБА_23 встановлено, що свідок визначив швидкість руху автомобіля «FIAT DOBLO» на рівні 100 км/год (а.с.185-187, т.3).

Отримані під час проведення вказаних слідчих експериментів вихідні дані, разом з відомостями, які вказані в протоколі огляду від 02 грудня 2017 року, були використані експертом під час складання Висновку експерта № 3552-19 від 16 серпня 2019 року (а.с.229-232, т.3).

Згідно вказаного Висновку встановлено, що з наведеної таблиці у варіантах з 1-4 швидкість 100 км/год; 5-8 - швидкість 90 км/год; 9-12 - швидкість 70 км/год; 15-16 швидкість - 50 км/год водій ОСОБА_3 не мав можливості зупинити керований автомобіль до місця наїзду. У варіантах номер 13-14 - швидкість 50 км/год (за вихідними даними отриманими від свідка ОСОБА_30 ) у обвинуваченого така можливість була.

У Висновку зазначено, що оскільки водій ОСОБА_3 здійснював рух із перевищенням дозволеної швидкості руху, то за умов руху автомобіля «FIAT DOBLO» з дозволеною швидкістю 40 км/год обвинувачений мав технічну можливість уникнути наїзду на пішохода. При заданих вихідних даних дії водія автомобіля «FIAT DOBLO», номерний знак НОМЕР_1 ОСОБА_3 не відповідали вимогам п.п.12.3, 12.9б) ПДР та заборонного знаку 3.29 «обмеження максимальної швидкості» ПДР і перебували у причинному зв`язку з настанням даної ДТП (а.с.232, т.3).

Згідно Висновку експерта від 17 липня 2018 року №5/10.1/485 (а.с.233-235, т.3) в даній дорожній обстановці водій ОСОБА_3 повинен був діяти відповідно до пунктів 12.9 б) та 12.3 ПДР та при русі з фактичною швидкістю руху 100 км/год не мав технічної можливості уникнути наїзду на пішохода своєчасним застосуванням екстреного гальмування із зупинкою автомобіля до місця наїзду, при заданих вихідних даних. В даній дорожній обстановці водій автомобіля «FIAT DOBLO» ОСОБА_3 при русі з максимально допустимою швидкістю руху автомобіля на даній ділянці дороги 40 км/год мав технічну можливість уникнути наїзду на пішохода своєчасним застосуванням екстреного гальмування із зупинкою автомобіля до місця наїзд, при згаданих вихідних даних. В даній дорожній обстановці в діях водія автомобіля «FIAT DOBLO» ОСОБА_3 не вбачається невідповідностей вимогам п. 12.3 ПДР, які з технічної точки зору могли б знаходитися в причинному зв`язку даною ДТП. Дії водія автомобіля «FIAT DOBLO» ОСОБА_3 не відповідали вимогам п. 12.9б) ПДР, що з технічної точки зору знаходились в причинному зв`язку з даною ДТП.

Тобто два досліджені судом Висновки суперечать один одному в частині того, чи відповідали дії обвинуваченого вимогам п. 12.3 ПДР.

Допитані судом судові експерти ОСОБА_46 та ОСОБА_47 пояснили, що під час виконання експертизи використовували вихідні дані, які були надані слідчим. Експерт ОСОБА_46 зазначив, що вказав у висновку про те, що є порушення п. 12.3 ПДР у зв`язку з тим, що водій не гальмував, тому таке порушення перебуває у причинному зв`язку з настанням ДТП разом з порушенням п. 12.9б) ПДР. Експерт ОСОБА_47 роз`яснив, що порушення п. 12.3 ПДР є, проте вони не перебувають у причинному зв`язку з настанням ДТП. У причинному зв`язку з настанням ДТП перебуває лише порушення водієм вимог п. 12.9б) ПДР. На питання щодо наявності розбіжностей у висновках, експерти зазначили, що можливо вони користувалися різними вихідними даними.

У зв`язку з вказаними розбіжностями ухвалою суду від 05 травня 2022 року за клопотанням прокурора було доручено проведення комісійної автотехнічної експертизи (а.с.243-245,т.4).

З Висновку експертизи від 17 червня 2022 року № СЕ-19/108-22/4475-ІТ (а.с.3-16, т.5) з`ясовано, що експертами на перші три питання, вказані в ухвалі суду надано по п`ять варіантів відповідей в залежності від того, в зоні дії яких дорожніх знаків було місце ДТП. В дорожньо-транспортній ситуації, що розглядається, водій автомобіля «FIAT DOBLO» ОСОБА_3 при швидкості руху 100 км/год не мав технічної можливості уникнути наїзду на пішохода, а при швидкості руху 40 км/год - мав таку можливість (а.с.3-16, т.5).

Під час роз`яснення Висновку в судовому засіданні, експерти ОСОБА_48 та ОСОБА_49 повідомили суду, що використовували вихідні дані, отримані під час складання слідчих експериментів за участю свідків ОСОБА_30 , ОСОБА_25 та ОСОБА_23 . На схемах до вказаних протоколів позначено, що автомобілі ОСОБА_3 та ОСОБА_25 рухаються не в зустрічному напрямку, а в попутному. Тобто один з автомобілів рухається заднім ходом. За умови виконання правильної розтяжки автомобілів видимість пішохода може змінитися, а тому можуть змінитися і результати експертизи, а під час проведення слідчого експерименту була допущена помилка. Відстань автомобіля «FIAT DOBLO» по розташуванню до ширини дороги також може впливати на встановлення видимості пішохода, а під час проведення слідчого експерименту цього не було встановлено, оскільки для об`єктивного висновку повинні бути об`єктивні дані. Оскільки до основних вихідних даних належить момент настання видимості пішохода для водія автомобіля «FIAT DOBLO», то в залежності від такої величини висновки можуть бути іншими.

Під час отримання таких вихідних даних експерти зазначили, що слід використовувати автомобіль, який був учасником ДТП для того, щоб визначити величину сповільнення швидкості автомобіля. В разі використання іншого автомобіля, таке сповільнення може бути іншим у зв`язку з тим, що буде інша гальмівна система. Також слід становити коефіцієнт зчеплення з дорожнім покриттям на момент ДТП з урахуванням погодних умов у той день. Під час виконання експертизи експерти використовували Методичні рекомендації щодо вологості покриття, а гальмівний шлях автомобіля можливо встановити за умови наявності слідової інформації гальмування. Також експерти зазначили що враховували всі варіанти наявності дорожніх знаків, в тому числі і знаків 5.45 «початок населеного пункту» на білому фоні та обмеження швидкості руху в такому випадку 50 км/год, та знаку 5.47 «початок населеного пункту» на синьому фоні і відсутність обмеження швидкості руху в такому випадку і дію попередніх знаків обмеження швидкості руху.

31 березня 2023 року прокурор ОСОБА_4 заявив клопотання про доручення органу досудового розслідування провести певні слідчі (розшукові) дії під час судового розгляду кримінального провадження з метою усунення протиріччя та неточностей, про які вказали судові експерти ОСОБА_48 та ОСОБА_49 зазначивши, що висновки експертиз не є однозначними, не підтверджують та не спростовують обставини, які підлягають встановленню та доказуванню в судовому процесі (а.с.222, т.5).

Ухвалою від 14 квітня 2023 року таке клопотання прокурора було частково задоволено та доручено у строк до 14 травня 2023 року провести слідчий експеримент, який не був проведений (а.с.8-10, 27-34,130-147, т. 6).

Ухвалою від 15 травня 2023 року було відмовлено в задоволенні потворного клопотання прокурора про проведення слідчого експерименту та відкладення розгляду справи до 31 грудня 2023 року у зв`язку з відсутністю переконливих доводів на обґрунтування поважності причин не проведення слідчого експерименту в строк, встановлений судом.

Таким чином сторона обвинувачення, заявляючи клопотання про проведення слідчого експерименту визнала факт того, що Висновок комісійної експертизи від 17 червня 2022 року № СЕ-19/108-22/4475-ІТ, яка була проведена у зв`язку з тим, що Висновки від 17 липня 2018 року та від 16 серпня 2019 року є суперечливими, також не містить достатніх доводів щодо винуватості ОСОБА_3 у вчиненні інкримінованого йому злочину.

Суд приходить до висновку, що матері дами справи доведено факт того, що згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 , матір`ю ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 є потерпіла ОСОБА_5 (а.с.149, т.3), а відповідно до свідоцтва про смерть серії НОМЕР_4 , ОСОБА_44 померла ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с.150,т.3).

Лікарське свідоцтво про смерть № 2407 від 04 грудня 2017 року свідчить про те, що ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_3 на автодорозі «Дніпро-Запоріжжя» в наслідок отриманих травм під час ДТП (а.с.54,т.3).

Згідно висновку експерта № 2407 від 21 грудня 2017 року, який зроблений на підставі постанови слідчого відділу розслідування злочинів у сфері транспорту СУ ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_50 (а.с.61-66,т.3), неповнолітня ОСОБА_10 отримала тілесні ушкодження у вигляді: сумісної тупої травми тіла (відкрита черепно-мозкова травма крововиливи у товщі м`яких покривних тканин голови у правій скроневій ділянці з розповсюдженням на праву лобну та у товщі лівого скроневого м`яза, напівциркулярний перелом кісток склепіння та основи черепа від правої до лівої тім`яних кісток через скроневі та середню і передню черепні ямки, крововиливи під м`якою мозковою оболонкою, вогнища забою мозкової речовини на межі зовнішньої та базальної поверхні правої скроневої частки у задньому її відділі, на зовнішньо-базальній поверхні лівої скроневої частки у задній половині та на базальній поверхні лівої півкулі мозочка; садна на задніх поверхнях в проекції обох плечових суглобів, в поперековій ділянці між лівою лопатковою лінією та правою задньою пахвовою, на підборідді праворуч, на передніх поверхнях в проекції обох колінних суглобів, на тильних поверхнях фаланг пальців обох кистей; поперечні переломи обох кісток лівої гомілки у нижній третині з крововиливом попередньо-внутрішній поверхні; повний розрив правого крижово-здухвинного з`єднання, неповний розрив лівого крижово-здухвинного з`єднання та розрив лонного симфізу, поперечний перелом лівої лобкової кістки; вогнищеві крововиливи в прикореневих ділянках легень, у зв`язковий апарат печінки та в ділянці воріт селезінки), що спричинені прижиттєво, незадовго до настання смерті, від дії тупого предмета (предметів) або при ударі об такий (такі), можливо за умови, яка вказана в постанові, тобто при дорожньо-транспортній події, при контактуванні потерпілої з рухаючимся транспортним засобом, та, вірогідно, послідуючим відкиданням та травмуванням її об дорожнє покриття, що підтверджується морфологічним характером та локалізацією виявлених тілесних ушкоджень на трупі. Вказані тілесні ушкодження у своїй сукупності відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя у момент спричинення і знаходяться у прямому причинному зв`язку з настанням смерті потерпілої (а. с.61-66, т.3). У суду відсутні підстави визнавати даний Висновок недопустимим доказом у зв`язку з розбіжностями в датах його проведення та в постанові про його призначення, на що посилалася сторона захисту. Суд вважає такі описки технічними, та які не мають суттєвого значення для справи в частині доведення наслідків ДТП, а саме смерті ОСОБА_10 .

Згідно витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань, відомості про вчинене кримінальне правопорушення були внесені 02 грудня 2017 року о 18 годині 47 хвилин та до складу групи слідчих включено слідчого ОСОБА_34 (а.с.108, т.1). Прокурор також надав постанову від 02 грудня 2017 року про створення слідчої групи в даному кримінальному провадженні, де до складу групи слідчих включено слідчого ОСОБА_34 (а.с.217-218,т.5). Тому суд не приймає посилання сторони захисту на те, що Висновок експерта № 2407 від 21 грудня 2017 року, який був виконаний на підставі постанови слідчого ОСОБА_34 , а також постанова про визнання автомобіля «FIAT DOBLO», номерний знак НОМЕР_1 речовим доказом є неналежними доказами, у зв`язку з тим, що такий слідчий входив до групи слідчих.

Згідно постанови про визнання речовим доказом автомобіля «FIAT DOBLO», номерний знак НОМЕР_1 від 02 грудня 2017 року (а.с.49-50, т.3), останній відповідно до Акту приймання-передачі № 1332 від 02 грудня 2017 року було передано на зберігання Приватному підприємству «Автоклуб» (а.а.51,т.3). Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_5 , власником автомобіля «FIAT DOBLO», номерний знак НОМЕР_1 є ТОВ «ЕК ДНДІБВ» (а.с.52, т.3).

Відповідно до копії довіреності від 01 грудня 2017 року ТОВ «ЕК ДНДІБВ» уповноважило ОСОБА_3 бути представником товариства з питань володіння, користування та експлуатації належного товариству автомобіля «FIAT DOBLO», номерний знак НОМЕР_1 для чого надало права зокрема керувати ним, пересуватися на ньому та визначати місце стоянки (а.с.155,т.3). Згідно подорожнього листа серії АВТ № 237932 від 01-31 грудня 2017 року, водію ОСОБА_3 було встановлено режим роботи: будні (ненормовано) на вказаному автомобілі (а.с.156,т.3).

Тобто суд приходить до висновку, що обвинувачений на відповідній правовій підставі 02 грудня 2017 року керував автомобілем «FIAT DOBLO», номерний знак НОМЕР_1 . Цей день був вихідним і тому ОСОБА_3 використовував автомобіль у власних інтересах, а керований ним автомобіль є учасником ДТП, під час якого ОСОБА_10 отримала тяжкі тілесні ушкодження від яких померла.

Згідно зі ст. 22 КПК України, кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом, та сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду доказів.

Пунктом 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 29 червня 1990 року № 5 «Про виконання судами України законодавства і постанов Пленуму Верховного Суду України з питань судового розгляду кримінальних справ і постановлення вироку» вказано на недопустимість обвинувального ухилу при вирішенні питання про винність чи невинність підсудного. Всі сумніви щодо доведеності обвинувачення, якщо їх неможливо усунути, повинні тлумачитись на користь підсудного.

Враховуючи вищевикладене, оцінюючи в сукупності всі досліджені під час судового розгляду докази з точки зору належності, допустимості, достатності та взаємозв`язку, і, приймаючи до уваги, що інших доказів, які б беззаперечно, без сумніву доводили вину обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, яке йому інкриміноване, стороною обвинувачення надано не було, а тому суд вважає, що вина ОСОБА_3 у пред`явленому обвинуваченні не доведена в судовому засіданні належними та допустимими доказами, а усі припущення й сумніви слід тлумачити на його користь.

Суд звертає увагу, що в наслідок вкрай непрофесійного, поверхневого, однобічного, необ`єктивного та упередженого досудового розслідування, що супроводжувалось грубими порушеннями вимог КПК України, перелік яких наведено вище в мотивувальній частині вироку, так і залишились невстановленими всі обставини даної дорожньо-транспортної пригоди, що мають істотне та вирішальне значення для з`ясування його механізму.

Проаналізувавши наявні у матеріалах кримінального провадження докази, суд приходить до висновку про те, що цими доказами доведено лише факт настання події ДТП, яка відбулася за участю водія ОСОБА_3 у місці та у час, які зазначені у обвинувальному акті, а також доведено наслідки цієї ДТП - смерть ОСОБА_10 .

Суд приходить до висновку, що під час судового розгляду прокурором не було доведено, що в діянні ОСОБА_3 є склад кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, а отже він підлягає виправданню на підставі п.3 ч. 1 ст. 373 КПК України.

Таким чином, аналіз усіх доказів свідчить про те, що висунуте органом досудового розслідування обвинувачення ОСОБА_3 ґрунтується на припущеннях про його винуватість у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди, яка спричинила смерть ОСОБА_10 . Будь-які інші належні, допустимі та достовірні докази, які б беззаперечно, «поза розумним сумнівом», доводили винуватість ОСОБА_3 у пред`явленому йому обвинуваченні, у кримінальному провадженні відсутні і стороною обвинувачення суду не надані.

Тобто у відповідності до вимог ст.ст. 91, 92 КПК України органами досудового розслідування і стороною обвинувачення не доведена винуватість ОСОБА_3 у пред`явленому йому за ч.2 ст.286 КК України обвинуваченні, що відповідно до вимог ст.62 Конституції України, ч.2 і ч.4 ст.17, ст.94, п.3 ч.1 ст.373 КПК України є підставою для прийняття рішення про визнання ОСОБА_3 невинуватим.

Вирішуючи цивільний позов ОСОБА_5 про стягнення з ОСОБА_3 , ТОВ «ЕК ДНДІБВ» на її користь матеріальної та моральної шкоди, суд зазначає, що відповідно до ч. 3 ст. 129 КПК України, зокрема у разі виправдання обвинуваченого за відсутності в його діях складу кримінального правопорушення, суд залишає позов без розгляду. Враховуючи, що по кримінальному провадженню не ухвалюється обвинувальний вирок, тому цивільний позов потерпілої ОСОБА_5 суд залишає без розгляду.

У зв`язку з викладеним суд не приймає до уваги заперечення представника цивільного відповідача ТОВ «ЕК ДНДІБВ» - адвоката ОСОБА_9 та захисників обвинуваченого проти цивільного позову.

Під час досудового розслідування та судового розгляду ОСОБА_3 запобіжний захід не обирався.

Питання щодо долі належного ТОВ «ЕК ДНДІБВ» автомобіля «FIAT DOBLO», номерний знак НОМЕР_1 , переданого на зберігання Приватному підприємству «Автоклуб» (а.а.49-52, т.3), суд вирішує відповідно до положень ст. 100 КПК України та вважає, що такий речовий доказ слід повернути власнику.

Вирішуючи питання про відшкодування процесуальних витрат, суд виходить з наступного. Відповідно до ст.118 КПК України процесуальні витрати складаються із витрат на правову допомогу; витрат, пов`язаних із прибуттям до місця досудового розслідування або судового провадження; витрат, пов`язаних із залученням потерпілих, свідків, спеціалістів, перекладачів та експертів; витрат, пов`язаних із зберіганням і пересиланням речей і документів.

В обвинувальному акті зазначено розмір витрат на проведення судових експертиз, а саме: витрати за проведення судової експертизи технічного стану транспортного засобу 889 гривень 83 копійок; витрати за проведення судової транспортно-трасологічної експертизи 1144 гривень 00 копійок; витрати за проведення судової автотехнічної експертизи 1144 гривень 00 копійок; витрати за проведення судової автотехнічної експертизи 5495 гривень 00 копійок; а також витрати за проведення під час судового розгляду судової комісійної автотехнічної експертизи 3 775 гривень 60 копійок, які на підставі ч. 1ст. 124 КПК України стягуються з обвинуваченого тільки в разі ухвалення обвинувального вироку.

Враховуючи те, що судом ухвалюється виправдувальний вирок, тому процесуальні витрати стягненню з обвинуваченого ОСОБА_3 не підлягають.

Процесуальні витрати у кримінальному провадженні №0001325 покладаються на рахунок держави.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 349, 373, 374 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

Визнати ОСОБА_3 невинуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч. 2 ст. 286 КК України та виправдати його на підставі п. 3 ч.1 ст.373 КПК України у зв`язку з недоведеністю про наявність в діяннях ОСОБА_3 складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.

Цивільний позов ОСОБА_5 до ОСОБА_3 , Товариства з обмеженою відповідальністю «Експлуатаційна компанія Дніпропетровського науково-дослідного інституту будівельного виробництва» про стягнення матеріальної та моральної шкоди залишити без розгляду.

Заходи забезпечення кримінального провадження в даному кримінальному провадженні ОСОБА_3 , а саме запобіжний захід до набрання вироком законної сили не застосовувався.

Речовий доказ: автомобіль «FIAT DOBLO», номерний знак НОМЕР_1 , власником якого є ТОВ «ЕК ДНДІБВ» та який був переданий на зберігання Приватному підприємству «Автоклуб» (а.а.49-52, т.3) - повернути власнику.

Процесуальні витрати у кримінальному провадженні №0001325 віднести на рахунок держави.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого Кримінальним процесуальним кодексом України, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду через Солонянський районний суд Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити прокурору, потерпілій, її представнику, представнику цивільного відповідача, обвинуваченому та його захисникам.

Головуючий: суддя ОСОБА_1