ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 643/9157/20 Головуючий 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження апел.суду №11-кп/818/272/23 Доповідач: ОСОБА_2
Категорія: ч.ч.1,2 ст.289 КК України
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 червня 2023 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі:

головуючого - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря - ОСОБА_5 ,

прокурора - ОСОБА_6 ,

обвинуваченого - ОСОБА_7 ,

захисника - ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в залі суду м. Харкова апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Московського районного суду м. Харкова від 22 листопада 2021 року стосовно обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частиною 1 статті 289, частиною 2 статті 289 КК України у об`єднаному кримінальному провадженні за обвинувальними актами, внесеними до ЄРДР за №0003427 від 13.08.2018, № 0000431 від 23.01.2020, -

в с т а н о в и л а :

Вироком Московського районного суду м. Харкова від 22 листопада 2021 року ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився в м. Вовчанськ, Харківської області, громадянина України, з середньою освітою, непрацюючого, розлученого, який має на утриманні двох неповнолітніх дітей - ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в силу статті 89 КК України не має судимості, зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , визнано винним у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених частиною 1 статті 289, частиною 2 статті 289 КК України, та призначено покарання:

- за частиною 1 статті 289 КК України у виді 3 років позбавлення волі;

- за частиною 2 статті 289 КК України у виді 5 років 6 місяців позбавлення волі без конфіскації майна.

Відповідно до частини 1 статті 70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим ОСОБА_7 призначено покарання у виді 5 років 6 місяців позбавлення волі без конфіскації майна.

Згідно вироку, ОСОБА_7 визнаний винним в тому, що 02 липня 2018 року, приблизно о 10 годині 00 хвилин, знаходячись за адресою: м. Харків, вул. Академіка Проскури, на кругу тролейбуса № 2, заздалегідь виниклим злочинним умислом, спрямованим на незаконне заволодіння транспортним засобом, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх наслідки та свідомо бажаючи їх настання, діючи з корисливих мотивів, з метою незаконного особистого збагачення, шляхом обману та зловживання довірою, повідомивши недостовірні відомості про власні наміри взяти авто в оренду та виплачувати кошти кожної неділі, та в подальшому викупити автомобіль, заволодів автомобілем ВАЗ 111840 сірого кольору, д.н.з. НОМЕР_1 , 2008 року випуску, який на праві власності належить ОСОБА_11 , вартістю згідно з висновком судової автотоварознавчої експертизи № 20966 від 18.09.2018 - 76 880,00 грн. Заволодівши у такий спосіб майном потерпілого ОСОБА_11 та реалізуючи свій злочинний умисел 14.07.2018 продав вказаний автомобіль гр. ОСОБА_12 , обернувши майно потерпілого на свою користь, та розпорядившись ним на власний розсуд, тим самим спричинив ОСОБА_11 матеріальні збитки на загальну суму 76 880,00 грн.

Крім того, ОСОБА_7 18 січня 2020 року, приблизно о 13 годині 00 хвилин, знаходячись за адресою: м. Харків, пр. Московський, 181, керуючись заздалегідь виниклим злочинним умислом, спрямованим на незаконне заволодіння транспортним засобом, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх наслідки та свідомо бажаючи їх настання, діючи з корисливих мотивів, з метою особистого незаконного збагачення, шляхом обману та зловживання довірою, повторно, повідомивши недостовірні відомості про власні наміри взяти авто в оренду на три дні, заволодів автомобілем «Opel Vectra-B», сірого кольору, р.н. НОМЕР_2 , 2000 року випуску, яким користувався ОСОБА_13 , вартістю згідно з висновком автотоварознавчої експертизи № 3486 від 24.02.2020 - 36 925,10 грн.

Заволодівши у такий спосіб майном потерпілого, ОСОБА_7 та реалізуючи свій злочинний умисел, 21.01.2020 продав вказаний автомобіль гр. ОСОБА_14 , обернувши майно потерпілого на свою користь та розпорядившись ним на власний розсуд, тим самим спричинив ОСОБА_13 матеріальні збитки на загальну суму 36 925,10 грн.

Не погодившись з зазначеним вироком, обвинувачений ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просить оскаржуваний вирок скасувати та призначити новий судовий розгляд в суді першої інстанції.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги обвинувачений вказує на неповноту судового розгляду, оскільки судом не були допитані всі свідки, а саме свідок ОСОБА_12 та повторно не допитано свідка ОСОБА_15 , судом при ухвалені вироку були спотворені покази свідків, вони суперечать один одному.

Апелянт зазначає, що при допиті свідка ОСОБА_12 , який придбав автомобіль «Калину», останній міг би підтвердити його посилання на те, що автомобіль був проданий за згодою потерпілого ОСОБА_11 та потерпілий не хотів брати гроші у ОСОБА_12 , що може підтвердити лише він.

Обвинувачений також посилається на те, що потерпілий ОСОБА_11 не заперечує факту передачі грошей та надання ним нотаріально завіреної генеральної довіреності з правом виїзду за кордон, що спростовує вину ОСОБА_7 у вчиненні ним інкримінованого злочину, передбаченого частиною 1 статті 289 КК України.

Також апелянт вказує на те, що під час досудового розслідування йому було відмовлено в одночасному допиті зі свідком ОСОБА_14 , що було важливо, оскільки останній змінив свої покази. Обвинувачений зазначає, що співробітниками поліції йому було відмовлено в складанні рапорту про те, що ОСОБА_7 сам зателефонував до поліції та його безпідставно було оголошено у розшук. Окрім цього, під час досудового розслідування свідок ОСОБА_14 зазначив, що ОСОБА_7 він бачить вперше, гроші йому не передавав і за кермом він не був. ОСОБА_14 фіксував на відео продаж автомобіля але це відео в суді не досліджувалось, та не відображено у вироку суду.

Обвинувачений ОСОБА_7 посилається на те, що покази свідка ОСОБА_15 про те, що він приїхав до нього на автомобілі «Опель» є неправдивими, оскільки сам ОСОБА_15 домовлявся з власником автомобіля про його покупку, під час поїздки до Києва.

Апелянт звертає увагу на те, що співробітники Московського відділу поліції застосовували до нього недозволені методи ведення слідства та хоча він і звертався до прокуратури та ДБР, це не дало ніяких результатів.

Заслухавши доповідь судді - доповідача, пояснення обвинуваченого та його захисника, які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити, думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, дослідивши матеріали кримінального провадження та перевіривши оскаржуваний вирок, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, зважаючи на наступне.

Згідно статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Згідно з вимогами статті 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу, тобто кожний доказ повинен бути оціненим з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Надаючи оцінку доводам апеляційної скарги обвинуваченого про неповноту судового розгляду та необхідність скасування оскаржуваного рішення, колегія суддів зазначає наступне.

Дослідивши та проаналізувавши матеріали кримінального провадження, а також зміст оскаржуваного вироку, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що суд першої інстанції в ході судового розгляду повно, всебічно та об`єктивно дослідив обставини кримінального провадження, докази на підтвердження вини ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частиною 1 статті 289, частиною 2 статті 289 КК України, які, в свою чергу, є належними, достовірними і допустимими, а також взаємодоповнюючими та, при їх системному аналізі вірно дійшов висновку, що вони є достатніми для вирішення кримінального провадження.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, під час судового розгляду, судом першої інстанції було допитано та надано об`єктивну оцінку показанням, а саме:

- обвинуваченого ОСОБА_7 , який свою винуватість у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень, передбачених частиною 1, частиною 2 статті 289 КК України, та цивільний позов потерпілого ОСОБА_17 не визнав, та показав, що мешкав зі співмешканкою на вул. Енергодарській в м. Харкові. Подзвонив ОСОБА_18 та попрохав забрати з м. Києва машину. Він на себе не міг її взяти, оскільки знаходився під домашнім арештом. Спочатку поїхали до м. Вовчанська на автомобілі «Опель», потім взяли автомобіль «Фольксваген Шаран», та поїхали до Києва. По дорозі на ОСОБА_15 поліція склала 3 протоколи, оскільки він причепом зачепив іншу машину. ОСОБА_18 дзвонив якомусь ОСОБА_19 , з яким вони «таксують», та домовилися придбати автомобіль. «Лафет» та документи повернули, він коштував 2 000 євро. Наступного дня відправив ще 500 грн. З ОСОБА_20 зустрілися в районі «Колізея», він за автомобіль віддав йому 150 доларів США, 50 євро, 900 грн., а 450 грн. скинув на картку. Мабуть він спав та опинився вже в Дніпропетровську. Продажем автомобіля займався ОСОБА_18 та вів усі перемовини, отримав кошти від ОСОБА_21 за автомобіль, а потім ОСОБА_22 їх провів на автобус. У ОСОБА_17 він дійсно брав автомобіль, але той зламався, він відремонтував двигун, але потерпілий вимагав кошти за автомобіль. Тоді автомобіль він продав, за яку суму не пам`ятає. В ході судового слідства визнав провину, що продав автомобіль ОСОБА_17 без його згоди, але не згоден був з кваліфікацією своїх дій;

- потерпілого ОСОБА_17 , який в судовому засіданні показав, що 01.07.2018 року йому подзвонив чоловік та представився ОСОБА_23 , просив надати автомобіль ВАЗ 111840 Калина, д.н. НОМЕР_1 , який належить потерпілому, в оренду. Вони домовилися, що за півтора року оренди він сплатить 2 000 грн., а також домовилися зустрітися 02.07.2018 о 10 годині ранку. При зустрічі домовилися, що потерпілий надасть в оренду автомобіль за 1 500 грн., а в заставу орендатор залишить 2 000 грн. Він надав ОСОБА_7 довіреність на експлуатацію автомобіля без права продажу через тиждень після домовленості про оренду автомобіля. Потім останній зник на два тижні. Приблизно 17 липня він до нього додзвонився та спитав, де автомобіль, але той відповів, що авто продасть сам та принесе кошти. Однак став дзвонити ОСОБА_12 та просити переоформити довіреність. Потім з`ясувалося, що він купив автомобіль потерпілого. Потім потерпілого стали залякувати та погрожувати фізичною розправою. ОСОБА_7 кожного тижня повинен був виплачувати по 2 000 грн. за оренду автомобіля, однак письмового договору не укладали. Всього він оплатив 5 000 грн. Дозвіл ОСОБА_7 на продаж автомобіля він не давав. Автомобіль потерпілому не повернули та завдану шкоду не відшкодували, тому просив стягнути з обвинуваченого на відшкодування матеріальної шкоди 10 4000 грн.;

- потерпілого ОСОБА_13 , який в судовому засіданні показав, що купив та пригнав з Польщі автомобіль «Опель-Вектра» та дав об`яву на ОLХ про оренду автомобіля. Вартість оренди на три дні - 1 350 грн. 18.01.2020 подзвонив через знайомого ОСОБА_7 та попросив автомобіль на 3 дні. Вони зустрілися, потерпілий передав польську реєстрацію на автомобіль, ОСОБА_7 віддав йому 900 грн., а 450 грн. обіцяв скинути на картку, але коштів він не отримав. Хто сів за кермо, потерпілий не пам`ятає. Під час зустрічі більше обговорював питання ОСОБА_7 . В заставу давали 100 доларів США та 50 євро. Про викуп автомобіля мова не йшла. В понеділок він дзвонив ОСОБА_7 , той сказав, що зайнятий, а потім перестав відповідати на телефонні дзвінки. Автомобіль потерпілого знайшли на стоянці в місті Дніпро. Джі-пі-ес показало, що автомобіль вже був і в Києві , і опинився в Дніпрі . З автомобіля було вирвано магнітолу, пробитий піддон, не було запасного колеса;

- свідка ОСОБА_30 , який в судовому засіданні показав, що був знайомий з ОСОБА_7 . Влітку 2018 року він приїжджав до нього на світлому автомобілі Лада Калина . З`ясувалося, що він продавав авто, за яке не розрахувався. В 2020 році ОСОБА_7 передав йому авто «Опель-Вектра» з польськими номерами та поїхали до Дніпра продавати автомобіль. ОСОБА_7 був в стані алкогольного сп`яніння, однак він виходив з машини, домовлявся з покупцем. За телефоном вони домовилися про одну суму продажу, але отримали іншу - 700-800 доларів США, але гроші були у ОСОБА_7. Назад вони їхали на автобусі. З виручених коштів за продаж автомобіля орендували авто Шкода-Октавія;

- свідка ОСОБА_14 , який в судовому засіданні показав, що йому зателефонувала людина, представилася ОСОБА_32 , запропонували купити автівку та домовилися про зустріч біля торгового центру в м. Дніпро. Авто «Опель-Вектра» з європейською реєстрацією, продавали дві людини, тобто свідок вів розмову з обома. Один з них більше сидів в автівці. Він був можливо з напарником. При цьому він записував зустріч та покупку автомобіля. Отримав ключі, техпаспорт на автомобіль, заплатив за авто 700 доларів США. Вже наступного дня, від правоохоронців він дізнався, що машина в угоні. Його допитували через два дні після покупки викраденого автомобіля, тому він впізнав людей, які продавали автомобіль. Не пам`ятає, чи виїжджали на автомобілі, зазвичай виїжджають. На своїй автівці, скоріше підвіз продавців авто до автовокзалу м. Дніпро.

Також під час судового розгляду судом першої інстанції було ретельно досліджено письмові докази по справі, а саме:

- протокол проведення слідчого експерименту від 22.10.2018 з доданим ілюстрованим матеріалом, за участю підозрюваного ОСОБА_7 з метою перевірки і уточнення відомостей заволодіння транспортним засобом ВАЗ-111840, д.н.з. НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_11 ;

- висновок експерта за результатами автотоварознавчої експертизи № 20966 від 18.09.2018, згідно з висновками якого середня ринкова вартість автомобіля «ВАЗ-111840», д.н.з. НОМЕР_1 , на момент скоєння злочину (02.07.2018), складає: 76 880 грн.;

- протокол пред`явлення особи для впізнання по фотознімкам від 23.01.2020 року, згідно з яким потерпілий ОСОБА_13 впізнав одного з чоловіків, який домовлявся за оренду авто, передавав гроші за оренду автомобіля «Opel Vectra» та надавав копії своїх документів, ним виявився ОСОБА_7 ;

- протокол пред`явлення особи для впізнання по фотознімкам від 28.01.2020 року, згідно з яким свідок ОСОБА_14 впізнав одного з чоловіків, який продав йому автомобіль «Opel Vectra», ним виявився ОСОБА_7 ;

- висновок експерта за результатами автотоварознавчої експертизи № 3486 від 24.02.2020, згідно з яким ринкова вартість автомобіля «Opel Vectra В», р.н. НОМЕР_2 , на момент скоєння злочину (18.01.2020), складає: 36 925,10 грн.;

- протокол огляду речей від 23.01.2020, згідно з яким оглянуті: автомобіль «Opel Vectra», д.н.з. НОМЕР_2 , ключ запалювання від автомобілю «Opel Vectra», свідоцтво про реєстрацію на транспортний засіб «Opel Vectra» на іноземній мові;

- постанова про приєднання до кримінального провадження речових доказів від 23.01.2020 року, згідно з яким визнані та приєднані до кримінального провадження речові докази: автомобіль «Opel Vectra», д.н.з. НОМЕР_2 , ключ запалювання від автомобілю «Opel Vectra», свідоцтво про реєстрацію на транспортний засіб «Opel Vectra» на іноземній мові;

- протокол огляду речей від 23.01.2020 DVD-R 16x диск білого кольору з написами на лицевій частині «Угон», який містить 2 файли з відеозаписом, 18.01.2020, з роздруківкою відеокадрів;

- постанова про приєднання до кримінального провадження речових доказів від 23.01.2020 диску CD-R ТМ «Verbatim» 700 mb 80 min з написом «Угон», який був відтворений в ході судового слідства;

- протокол огляду речей від 23.01.2020 року, згідно з яким оглянута карта поязду на автомобіль «Opel Vectra» з днз. KOS01EM VIN- НОМЕР_3 на іноземній мові; ключ запалювання від автомобіля «Opel Vectra»;

- постанова про приєднання до кримінального провадження речових доказів від 23.01.2020 року, згідно з яким визнані та приєднані до кримінального провадження речові докази: карта поязду на автомобіль «Opel Vectra», ключ запалювання від автомобіля «Opel Vectra»;

- постанова про приєднання до кримінального провадження речових доказів від 29.01.2020 диску CD-R ТМ «Verbatim» 700 mb 80 min з написом «Угон-Днепр», який був наданий свідком ОСОБА_14 в ході досудового слідства, та відтворений в ході судового слідства. Обвинувачений ОСОБА_7 не заперечував, що він знаходився на відео під час продажу в м. Дніпро автомобіля «Opel Vectra».

Таким чином, суд першої інстанції дослідив усі обставини, які мали значення для прийняття рішення в справі, повно та всебічно перевірив зібрані під час досудового розслідування докази та дав їм кожному окремо та у сукупності належну оцінку, що вказує наведений у вироку аналіз доказів, з яким погоджується і суд апеляційної інстанції та наводити їх вдруге, вважає недоцільним.

Версія обвинуваченого про те, що він не отримував грошові кошти від потерпілого ОСОБА_14 та не причетний до продажу автомобіля Опель Вектра В спростовується показами наданими потерпілим під час судового слідства, в яких останній зазначив, що впізнає ОСОБА_7 , як одного із чоловіків, які продавали автомобіль, з ними обома він вів розмову щодо продажу.

Доводи обвинуваченого щодо не дослідження судом першої інстанції відеозапису з продажу автомобіля потерпілому ОСОБА_14 , спростовується звукозаписом судового засідання від 09.11.2021, відповідно до якого судом першої інстанції було досліджено цей відеозапис та під час допиту обвинувачений на запитання захисника пояснив, що чоловік на відео в червоному спортивному костюмі, є саме він.

Щодо посилань обвинуваченого про те, що під час досудового розслідування співробітниками Московського відділу поліції до нього були застосовані недозволені методи ведення слідства, спростовуються наявною в матеріалах кримінального провадження відповіддю Харківської обласної прокуратури, яка була адресована ОСОБА_7 та з якої вбачається, що заява ОСОБА_7 щодо неправомірних, на його думку, дій окремих працівників ХРУП № 2 ГУНП в області до прокуратури не надходила.

Окрім цього, для перевірки вищезазначених доводів, судом апеляційної інстанції було направлено запит до ТУ Державного бюро розслідувань розташованого в м. Полтава щодо звернення ОСОБА_7 з заявою про неправомірні дії працівників Московського ВП ГУНП в Харківській області.

Як вбачається з отриманої відповіді ТУ ДБР розташованого в м. Полтава за вх. № 6355/23 від 19.06.2023, відомостей щодо надходження до ТУ ДБР у м. Полтава заяв ОСОБА_7 про неправомірні дії працівників Московського ВП ГУНП в Харківській області, встановлено не було.

Порушень вимог статті 290 КПК України колегією суддів не встановлено, а тому суд обґрунтовано взяв до уваги та поклав в основу вироку ті докази, які були відкриті сторонам та безпосередньо досліджені у судовому засіданні.

За таких обставин суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що суд першої інстанції правильно, з додержанням вимог статті 94 КПК України, критерію «поза розумним сумнівом» оцінив усі наявні докази, прийшов до обґрунтованого висновку про винуватість ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень та цілком вірно кваліфікував його дії за частиною 1 статті 289, частиною 2 статті 289 КК України, апеляційні доводи обвинуваченого про недоведеність його вини у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 289 КК України не є слушними і не підлягають задоволенню.

Покарання обвинуваченому ОСОБА_7 призначено в межах санкцій та правил закону України про кримінальну відповідальність.

У зв`язку із наведеним, вирок суду щодо ОСОБА_7 є законним, обґрунтованим і вмотивованим, відповідає вимогам статті 370 КПК України, підстав для його скасування, як на тому наполягає обвинувачений в апеляційній скарзі, колегія суддів не вбачає.

Керуючись статтями 405, 407, 418, 419 КПК України, -

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 - залишити без задоволення.

Вирок Московського районного суду м. Харкова від 22 листопада 2021 року стосовно ОСОБА_7 - залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Касаційного кримінального суду в складі Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Головуючий:

Судді: