Номер провадження: 11-кп/813/296/23
Справа № 509/4562/21
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.05.2023 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючий - суддя ОСОБА_2 ,

судді: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:

секретаря судового засідання - ОСОБА_5 ,

прокурора - ОСОБА_6 ,

захисника - ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження №0000476 від 11.06.2021 року за апеляційною скаргою прокурора Чорноморської окружної прокуратури Одеської області ОСОБА_8 на ухвалу Овідіопольського районного суду Одеської області від 22.11.2021 року, стосовно:

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився в м. Одеса, зареєстрованого та проживаючого в АДРЕСА_1 ,

обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст.296 КК України,

встановив:

оскарженою ухвалою суду першої інстанції кримінальне провадження №0000476 від 11.06.2021 року за обвинуваченням ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України, закрито на підставі п.10 ч.1 ст.284 КПК України, у зв`язку із закінченням строку досудового розслідування, визначеного ст. 219 КПК України, після повідомлення особі про підозру.

Обґрунтовуючи прийняте рішення, суд першої інстанції послався на те, що злочин у вчинені якого обвинувачується ОСОБА_9 , відноситься до категорії тяжких злочинів, однак обвинувальний акт у даному кримінальному провадженні надійшов до суду першої інстанції - 02.09.2021 року, тобто поза межами строку досудового розслідування, визначеного положеннями ст. 219 КПК України, а тому кримінальне провадження підлягало закриттю на підставі п.10 ч.1 ст.284 КПК України.

Не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції, прокурор подав апеляційну скаргу, яку в подальшому доповнив, просив скасувати оскаржену ухвалу та призначити новий розгляд кримінального провадження в суді першої інстанції, в іншому складі суду.

Прокурор посилається на невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи та звертає увагу, що суд першої інстанції фактично обмежив прокурора в наданні пояснень на клопотання захисника про закриття кримінального провадження, не надав оцінки постанові про продовження строків досудового розслідування, що потягло за собою необґрунтоване закриття кримінального провадження на підставі п.10 ч.1 ст.284 КПК України, у зв`язку із закінченням строку досудового розслідування, визначеного ст. 219 КПК України, після повідомлення особі про підозру.

У судовому засіданні прокурор ОСОБА_6 додатково зазначив, що з урахуванням обвинувачення ОСОБА_9 у вчинені тяжкого злочину, із завданням потерпілому середньої тяжкості тілесних ушкоджень, тобто вчинення протиправних дій проти здоров`я, суд першої інстанції не мав права на застосування вказаної норми КПК.

Судовий розгляд в суді апеляційної інстанції, відповідно до положень ч.4 ст.405 КПК України, проведено за відсутності потерпілого ОСОБА_10 та його представника, які будучи повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання апеляційного суду не з`явився.

Також апеляційний розгляд проведено без участі обвинуваченого ОСОБА_11 , однак його захист забезпечено адвокатом ОСОБА_7 , який діє на підставі угоди про надання правової допомоги та не заперечував проти розгляду справи за відсутності обвинуваченого.

Крім того, в умовах воєнного стану, колегія суддів вважає, що відсутня нагальна потреба очікувати на волевиявлення учасників судового розгляду бажання на прибуття до суду, оскільки це може становити загрозу для вказаних осіб, а подальше відкладення розгляду справи не відповідатиме положенням ст.28 КПК України.

Заслухавши суддю-доповідача; прокурора ОСОБА_6 , який просив задовольнити апеляційну скаргу прокурора ОСОБА_8 ; захисника, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги; дослідивши матеріали кримінального провадження та провівши судові дебати; колегія суддів дійшла висновку про таке.

Відповідно до вимог ч.1 ст.404 КПК України (далі - КПК), суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до положень ст.1 КПК порядок кримінального провадження на території України визначається лише кримінальним процесуальним законодавством України.

Кримінальне процесуальне законодавство України складається з відповідних положень Конституції України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цього Кодексу та інших законів України.

Відповідно до положень ст. 2 КПК, одним із завдань кримінального провадження - є застосування до кожного учасника кримінального провадження належної правової процедури.

Відповідно до ст.ст. 8, 9 КПК кримінальне провадження здійснюється з додержанням засад законності та верховенства права, згідно з якими людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями і визначають зміст та спрямованість діяльності держави.

Законність, як загальна засада кримінального провадження, полягає в забезпеченні єдиного порядку кримінального провадження в усіх кримінальних провадженнях, неухильному дотриманні процесуальної форми та передбаченої процедури, однаковості застосування закону і поширюється на всі стадії та інститути кримінального процесу, всіх його суб`єктів, усі дії і процесуальні рішення.

Відповідно до вимог ст. 370 КПК судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 КПК. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Тобто, обов`язковою умовою прийняття законного, обґрунтованого та справедливого судового рішення є неухильне дотримання вимог кримінального процесуального законодавства на всіх стадіях судового розгляду.

Відповідно до положень п. 5 ч. 1 ст. 3 КПК досудове розслідування - стадія кримінального провадження, яка починається з моменту внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР і закінчується закриттям кримінального провадження або направленням до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, клопотання про звільнення особи від кримінальної відповідальності.

Відповідно до ст.113 КПК процесуальні строки - це встановлені законом або відповідно до нього прокурором, слідчим суддею або судом проміжки часу, у межах яких учасники кримінального провадження зобов`язані (мають право) приймати процесуальні рішення чи вчиняти процесуальні дії.

Будь-яка процесуальна дія або сукупність дій під час кримінального провадження мають бути виконані без невиправданої затримки і в будь-якому разі не пізніше граничного строку, визначеного відповідним положенням цього Кодексу.

За своєю юридичною природою процесуальні строки виступають темпоральними умовами реалізації суб`єктивних прав і юридичних обов`язків учасників кримінальних процесуальних правовідносин.

Згідно п.10 ч.1 ст.284 КПК кримінальне провадження закривається в разі, якщо після повідомлення особі про підозру закінчився строк досудового розслідування, визначений ст.219 цього Кодексу, крім випадку повідомлення особі про підозру у вчиненні тяжкого чи особливо тяжкого злочину проти життя та здоров`я особи.

Вказана норма кореспондує загальній засаді кримінального провадження, закріпленій у статті 28 КПК, відповідно до якої розумні строки не можуть перевищувати передбачені цим Кодексом строки виконання окремих процесуальних дій або прийняття окремих процесуальних рішень.

Відповідно до ч.1 ст. 219 КПК строк досудового розслідування обчислюється з моменту внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань до дня звернення до суду з обвинувальним актом, клопотанням про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, клопотанням про звільнення особи від кримінальної відповідальності або до дня ухвалення рішення про закриття кримінального провадження (в редакції на час постановлення оскарженої ухвали).

Строк із дня винесення постанови про зупинення кримінального провадження до винесення постанови про відновлення кримінального провадження, а також строк ознайомлення з матеріалами досудового розслідування сторонами кримінального провадження в порядку, передбаченому ст.290 цього Кодексу, не включається у строки, передбачені цією статтею (ч.5 ст.219 КПК) (в редакції на час постановлення оскарженої ухвали).

Згідно з п.4 ч.3 ст.219 КПК, з дня повідомлення особі про підозру досудове розслідування повинно бути закінчене протягом двох місяців з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину.

Частина 4 статті 219 КПК встановлює, що строк досудового розслідування може бути продовжений у порядку, передбаченому параграфом 4 Глави 24 цього Кодексу.

Згідно з частиною 5 статті 294 КПК строк досудового розслідування, що закінчився, поновленню не підлягає.

Відповідно до статті 283 КПК прокурор зобов`язаний у найкоротший строк після повідомлення особі про підозру здійснити одну з таких дій: 1) закрити кримінальне провадження; 2) звернутися до суду з клопотанням про звільнення особи від кримінальної відповідальності; 3) звернутися до суду з обвинувальним актом, клопотанням про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру.

Згідно з положеннями статті 293 КПК одночасно з переданням обвинувального акта до суду прокурор зобов`язаний під розписку надати їх копію та копію реєстру матеріалів досудового розслідування підозрюваному (крім випадку, передбаченого ч.2 ст.297-1 цього Кодексу), його захиснику, законному представнику.

Як неодноразово зазначав Верховний Суд, кінцевим моментом строку досудового розслідування є його закінчення, яке, як етап кримінального провадження, законодавець пов`язує у часі зі зверненням з обвинувальним актом до суду (його фактичним направленням). Саме тому в рамках строку досудового розслідування обвинувальний акт має бути не лише складено, затверджено та вручене, а й безпосередньо направлено на адресу суду (постанови Верховного Суду від 26 травня 2020 року у справі №556/1381/18, від 01 липня 2021 року у справі № 752/3218/20, ухвали Верховного Суду від 26 травня 2020 року у справі №712/6375/18, від 15 березня 2021 року у справі №676/6116/18, від 05 квітня 2021 року у справі №676/804/20, від 21 квітня 2021 року у справі №991/6516/20).

Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції при прийнятті рішення про закриття кримінального провадження зазначених вимог закону не дотримався, з огляду на таке.

Як убачається з матеріалів кримінального провадження, 11.06.2021 року внесені відомості до ЄРДР за №0000476 за ознаками злочину, передбаченого ч.4 ст.296 КК України (п.1 Розділу І Реєстру матеріалів досудового розслідування кримінального провадження).

12.06.2021 року ОСОБА_9 повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченому ч.4 ст.296 КК України (п.15 Розділу І Реєстру матеріалів досудового розслідування кримінального провадження).

10.08.2021 року постановою керівника Чорноморської окружної прокуратури ОСОБА_12 продовжено строк досудового розслідування кримінального провадження №0000476 до 3 (трьох) місяців, тобто до 12.09.2021 року, з якою підозрюваний та його захисник були ознайомлені.

Після цього, строк досудового розслідування у кримінальному провадженні не продовжувався та досудове розслідування не зупинялося.

31.08.2021 року надано доручення на виконання вимог ст.290 КПК, та в цей же день слідчим повідомлено підозрюваному ОСОБА_9 та потерпілому ОСОБА_10 про завершення досудового розслідування та відкриття матеріалів досудового розслідування (п.п.10-11 Розділу ІІ Реєстру матеріалів досудового розслідування кримінального провадження).

31.08.2021 року підозрюваний ОСОБА_9 ознайомився із матеріалами кримінального провадження №0000476, про що свідчить надання доступу до матеріалів досудового розслідування та ознайомлення з матеріалами досудового розслідування (п.10-11 Розділу ІІ Реєстру матеріалів досудового розслідування кримінального провадження), що також підтверджується розпискою останнього про отримання обвинувального акта та реєстру матеріалів досудового розслідування.

31.08.2021 року страшим слідчим СВ ОРУП №2 ГУНП в Одеській області ОСОБА_13 складений та підписаний обвинувальний акт відносно ОСОБА_9 , який був затверджений цього ж дня прокурором Чорноморської окружної прокуратури Одеської області ОСОБА_14 (а.п.2-9).

02.09.2021 року обвинувальний акт відносно ОСОБА_9 надійшов до Овідіопольського районного суду Одеської області, що підтверджується штампом вхідної кореспонденції суду (а.п.1).

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 02.09.2021 року кримінальне провадження розподілено до провадження судді ОСОБА_1 (а.п.13).

06.09.2021 року Овідіопольським районним судом Одеської області постановлено ухвалу про призначення підготовчого судового засідання 15.09.2021 року (а.п. 14).

22.11.2021 року Овідіопольським районним судом Одеської області постановлено ухвалу про закриття кримінального провадження №0000476 за обвинуваченням ОСОБА_9 у вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст.296 КК України, на підставі п.10 ч.1 ст.284 КПК України, у зв`язку із закінченням строку досудового розслідування, визначеного ст. 219 КПК України, після повідомлення особі про підозру (а.п.97-100).

Зазначені обставини щодо руху кримінального провадження, дат повідомлення ОСОБА_9 про підозру, продовження строку досудового розслідування, дат ознайомлення із матеріалами кримінального провадження, а також дат складання, затвердження та направлення обвинувального акта до суду першої інстанції, учасники судового провадження під час апеляційного розгляду не заперечують.

Враховуючи, що стороні захисту було відкрито матеріали справи для ознайомлення з ними 31.08.2021 року, тобто за 12 днів до спливу строку досудового розслідування (при обчисленні строків днями не береться до уваги той день, від якого починається строк, за винятком строків тримання під вартою, проведення стаціонарної психіатричної експертизи, до яких зараховується неробочий час та які обчислюються з моменту фактичного затримання, взяття під варту чи поміщення до відповідного медичного закладу (ч.5 ст.115 КПК), відлік яких продовжується з моменту виконання приписів ст.290 КПК щодо ознайомлення сторін кримінального провадження, та враховуючи, що підозрюваний ОСОБА_9 закінчив ознайомлення із матеріалами кримінального провадження 31.08.2021 року, днем закінчення строку досудового розслідування у вказаному кримінальному провадженні є 12.09.2021 року.

Оскільки обвинувальний акт стосовно ОСОБА_9 нарочним поданий до Овідіопольського районного суду Одеської області 02.09.2021 року, строк досудового розслідування прокурором дотримано.

Крім того, апеляційний суд звертає увагу, що в судовому засідання місцевого суду прокурор просив надати йому можливість підготувати письмові заперечення та долучити відповідні докази на дотримання строків звернення з обвинувальним актом, однак суд першої інстанції фактично обмежив сторону обвинувачення в наданні заперечень та надавши перевагу аргументам сторони захисту, порушив одну з основних засад процесуального кодексу - змагальність сторін у судовому процесі.

До апеляційної скарги прокурором додано витяг з ЄРДР кримінального провадження №0000476, з якого вбачається, що строк досудового розслідування продовжувався постановою від 10.08.2021 року, а тому доводи місцевого суду щодо відсутності в реєстрі матеріалів будь-яких даних про продовження досудового розслідування - є необґрунтованими.

Водночас колегія суддів також вважає незаконним закриття даного кримінального провадження на підставі п.10 ч.1 ст.284 КПК, з огляду на таке.

Згідно матеріалів кримінального провадження ОСОБА_9 обвинувачується у скоєнні злочину, вчиненого за наступних обставин.

11.06.2021 року, приблизно о 19 год., ОСОБА_9 , перебуваючи в с. Прилиманське Одеського району Одеської області, біля будинку №70, в ході раптового виниклого конфлікту з ОСОБА_15 , грубо порушуючи громадський порядок з особливою зухвалістю, виражаючи явну неповагу до суспільства, в присутності інших людей, діючи умисно з хуліганських спонукань, тримаючи в руках, заздалегідь приготовлений предмет ззовні схожий на вогнепальну зброю, яку оточуючі сприйняли як реальну загрозу, розуміючи характер своїх дій та бажаючи настання суспільно-небезпечних наслідків, здійснив три постріли в бік ОСОБА_16 , внаслідок чого останньому нанесені тілесні ушкодження у вигляді непроникаючого порання передньої черевної стінки та лівого стегна.

Дії обвинуваченого ОСОБА_9 органом досудового розслідування кваліфіковані за ч.4 ст.296 КК України, як хуліганство, тобто грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалось особливою зухвалістю, із застосуванням предмета, заздалегідь заготовленого для нанесення тілесних ушкоджень.

Вказаний злочин відповідно до ст.12 КК України відноситься до категорії тяжких.

Згідно викладу фактичних обставин кримінального правопорушення потерпілому ОСОБА_15 були завдані тілесні ушкодження середньої тяжкості у вигляді непроникаючого порання передньої черевної стінки та лівого стегна.

Колегія суддів не погоджується із висновками суду першої інстанції про те, що оскільки кримінальне правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_9 , за ч.4 ст.296 КК України, не відноситься до категорії тяжкого чи особливо тяжкого злочину проти життя та здоров`я особи зазначеного у розділі ІІ Особливої частини КК України, з огляду на таке.

Апеляційний суд звертає увагу, що розміщення ст.296 КК України в розділі ХII Особливої частини КК України здійснено через його об`єктивну складову, оскільки основним об`єктом за вказаним складом злочину є громадський порядок.

Інкримінований обвинуваченому злочин, хоч і не входить до Розділу ІІ Особливої частини Кримінального кодексу України, однак додатковим факультативним його об`єктом є здоров`я особи.

При вирішенні питання про закриття кримінального провадження на підставі п. 10 ч. 1 ст. 284 КПК необхідно виходити з інкримінованих фактичних обставин вчиненого кримінального правопорушення та враховувати, з огляду на положення ст. 12 КК, тяжкість відповідного злочину, об`єктом посягання (основним або додатковим) якого є життя та здоров`я особи.

Якщо з огляду на приписи ст. 12 КК та санкцію відповідної кримінально-правової норми злочин із додатковим об`єктом посягання у виді життя та здоров`я особи є тяжким чи особливо тяжким, то він для застосування положень п. 10 ч. 1 ст. 284 КПК охоплюється поняттям «тяжкого чи особливо тяжкого злочину проти життя та здоров`я особи».

Таке тлумачення колегії суддів положень закону узгоджується з правовим висновком Об`єднаної палати Верховного Суду, викладеним в постанові від 13.02.2023 року (справа №932/8842/20), в якій зазначено, що викладене у п. 10 ч. 1 ст. 284 КПК поняття «злочин проти життя та здоров`я особи» охоплює не лише злочини, передбачені в розділі II Особливої частини КК, а також включає й інші склади злочинів, у яких додатковим об`єктом посягання є життя та здоров`я особи.

Відповідно до п.10 ч.1 ст.284 КПК кримінальне провадження закривається якщо після повідомлення особі про підозру закінчився строк досудового розслідування, визначений статтею 219 цього Кодексу, крім випадку повідомлення особі про підозру у вчиненні тяжкого чи особливо тяжкого злочину проти життя та здоров`я особи.

За наведених обставин висновки суду першої інстанції щодо наявності підстав закриття кримінального провадження на підставі п.10 ч.1 ст.284 КПК є необґрунтованими, а тому оскаржену ухвалу не можна вважати законною, обґрунтованою та вмотивованою.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що в даному кримінальному провадженні апеляційним судом встановлені істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, передбачені ч.1 ст. 412 КПК, які були допущені судом першої інстанції, та які тягнуть за собою скасування оскарженого судового рішення.

Положення ст. 2 КПК визначають завдання кримінального судочинства, відповідно до яких, одним із завдань є забезпечення швидкого, повного та неупередженого судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Водночас згідно п. 1 ч. 1 ст. 415 КПК суд апеляційної інстанції скасовує вирок чи ухвалу суду і призначає новий розгляд у суді першої інстанції, якщо встановлено порушення, передбачені пунктами 2, 3, 4, 5, 6, 7 частини другою ст. 412 цього Кодексу.

За таких обставин, апеляційний суд вважає за необхідне застосовувати загальні засади кримінального провадження, а саме верховенство права.

Відповідно ст. 8 КПК кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями і застосовується цей принцип з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

При цьому, апеляційний суд також виходить з положень ч. 1 ст. 9 КПК, з яких вбачається, що під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства, тобто суд під час розгляду кримінального провадження повинен дотримуватися законності.

У випадках, коли положення цього Кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені частиною першою статті 7 цього Кодексу, що регламентовано положеннями ч. 6 ст. 9 КПК.

Тобто, значення загальних засад кримінального провадження, як норм вищого ступеня нормативності є підґрунтям для тлумачення норм кримінального процесуального права та подолання прогалин у правовому регулюванні кримінальних процесуальних правовідносин.

З огляду на вищенаведене, враховуючи, що встановлені колегією суддів порушення не можуть бути усунені в порядку апеляційного розгляду, колегія суддів вважає за необхідне задовольнити апеляційну скаргу прокурора, скасувати ухвалу суду першої інстанції та призначити новий розгляд кримінального провадження в суді першої інстанції, за стадії підготовчого провадження, в іншому складі суду.

Керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407, 419, 424, 532 КПК України, апеляційний суд,

постановив:

Апеляційну скаргу прокурора Чорноморської окружної прокуратури Одеської області ОСОБА_8 - задовольнити.

Ухвалу Овідіопольського районного суду Одеської області від 22.11.2021 року, якою кримінальне провадження №0000476 від 11.06.2021 року за обвинуваченням ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.296 КК України закрито на підставі п.10 ч.1 ст.284 КПК України - скасувати.

Призначити новий розгляд обвинувального акта в кримінальному провадженні №0000476 від 11.06.2021 року за обвинуваченням ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.296 КК України, в суді першої інстанції зі стадії підготовчого провадження, в іншому складі суду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4