Справа № 577/4860/23
Провадження № 1-кс/577/1490/23
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"02" вересня 2023 р.

. Конотоп

Конотопський міськрайонний суд Сумської області в складі:

слідчого судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

слідчого ОСОБА_4

підозрюваного ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Конотоп клопотання старшого слідчого СВ Конотопського РВП ГУНП в Сумській області ОСОБА_4 , внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000865 від 01.09.2023 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Попівка Конотопського району Сумської області , зареєстрованого та мешканця АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, не одруженого, освіта середня, не працюючого, згідно ст. 89 КК України раніше не судимого,

який підозрюється у скоєнні кримінальних правопорушень передбачених ч.1 ст. 152, ч. 2 ст.153 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Слідчий СВ Конотопського РВП ГУНП в Сумській області ОСОБА_4 звернулась до суду з клопотанням, погоджене з прокурором, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_5 .

Клопотання обґрунтовує тим, що 31.08.2023 року близько 19:30 год. ОСОБА_5 , перебуваючи біля магазину «АТБ-маркету» за адресою: м. Конотоп, вул. Клубна, 127, зустрів знайому ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , якій запропонував провести її до дому.

Близько 22 год. цього ж дня ОСОБА_5 прибув разом із ОСОБА_7 до місця її проживання за адресою: АДРЕСА_2 та попрохав дозволу зайти до неї в гості, на що отримав відмову, та пішов геть. Приблизно через 20 хв. ОСОБА_5 , повернувся до квартири ОСОБА_7 за вищевказаною адресою, подзвонив у двері та, коли ОСОБА_7 відкрила, запропонував їй вийти з ним прогулятися у місто, на що потерпіла йому також відмовила.

В цей час у нього виник злочинний умисел на зґвалтування ОСОБА_7 , реалізуючи який ОСОБА_5 заштовхав ОСОБА_7 до її квартири та зачинив за собою вхідні двері на замок. Після чого, не отримавши добровільної згоди потерпілої, повалив її на підлогу, стягнув з неї одяг та з метою подолання опору наніс не менше 5 ударів кулаками по обличчю, голові і тулубу, заподіявши множинні підшкірні крововиливи голови, шиї, тулуба, лівої верхньої кінцівки та колін, забій м`яких тканин волосистої частини голови, після чого пальцями рук здійснив вагінальне проникнення в тіло потерпілої. Внаслідок вказаного насильства жінці були спричинені тілесні ушкодження у вигляді крововиливів на задній стойці, саден по внутрішній поверхні лівого стегна, тріщини з крововиливом по задній стойці.

Крім того, близько 22:30 год. після зґвалтування ОСОБА_7 , не реагуючи на її крики про допомогу та, подолавши опір останньої, ОСОБА_5 з метою збудження та задоволення своєї статевої пристрасті, почав стискати руками груди потерплої, а також кусати її соски, а також намагався доторкнутися своїм оголеним статевим органом до рота потерпілої.

Таким чином, у вказаний спосіб ОСОБА_5 без добровільної згоди потерпілої, вчинив насильницькі дії сексуального характеру, не пов`язані із проникненням у її тіло.

Подальші протиправні дії ОСОБА_5 були припинені працівниками Конотопського РВП ГУНП в Сумській області, які прибули на місце скоєння злочину за повідомленням сусідки ОСОБА_8 .

Відомості про вказані кримінальні правопорушення 01.09.2023 року внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000865 і №0000869 за ознаками ч. 1 ст. 152, ч.2 ст. 153 КК України та об`єднані в одне провадження.

01.09.2023 року о 01:40 год. ОСОБА_5 затримано в порядку ст. 208 КПК України та цього ж дня повідомлено про підозру у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1ст. 152, ч.2 ст. 153 КК України.

Так обґрунтованість повідомленої підозри підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме: показами потерпілої ОСОБА_7 , яка повідомила про зґвалтування та сексуальне насильство, скоєне ОСОБА_5 ; довідками КНП КМР «Конотопська ЦРЛ ім. ак. М.А. Давидова» про наявність у ОСОБА_7 тілесних ушкоджень, зокрема в ділянці статевих органів; протоколом огляду місця події від 01.09.2023 за адресою: в АДРЕСА_2 , відповідно до якого на місці скоєння злочину виявлені розкидані речі і одяг, а також порушена обстановка; протоколом допиту свідка ОСОБА_8 , яка повідомила, що 31.08.2023 року після 22 год. вона почула у сусідній квартирі АДРЕСА_3 шум і крики сусідки про допомогу та викликала поліцію; протоколом допиту свідка ОСОБА_9 (поліцейський Конотопського РВП ГУНП в Сумській області), який пояснив, що увечері 31.08.2023, перебуваючи на чергуванні, він прибув на виклик за адресою: АДРЕСА_2 та почув за дверима вказаної квартири крики жінки про допомогу, а потім, коли двері відчинилися, у житлі він виявив ОСОБА_5 та роздягнуту ОСОБА_7 , а також іншими доказами.

Відповідно до вимог п. 4 ч. 1 ст. 184 КПК України під час досудового розслідування встановлено ризики, передбачені у п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, які дає обґрунтовані підстави для застосування до ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з метою запобігання спробам підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на потерпілу у даному провадженні, вчинити інші кримінальні правопорушення, скоєнні насильницьких злочинів сексуального характеру, за вчинення яких згідно санкції ч.2 ст. 153 КК України йому загрожує покарання у вигляді позбавлення волі на строк до 7 років.

Розуміння підозрюваним тяжкості підозри та покарання, яке йому загрожує, у вигляді позбавлення волі, відсутність у нього близьких та будь-яких соціальних зв`язків, дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності його поведінку та підвищує ризик того, що він, перебуваючи на свободі, може вчиняти дії направлені на уникнення кримінального покарання шляхом переховування від органу досудового розслідування та суду та залишить місце свого проживання.

Крім того, ОСОБА_5 ніде не працює, з 06.10.2020 перебуває на обліку у лікаря нарколога з діагнозом епізодичне вживання декількох наркотичних речовин. У минулому підозрюваний вже засуджувався згідно вироку Джанкойського суду від 04.09.2012 року за ч.2 ст.186 КК України до 4 років позбавлення волі, проте відбувши покарання і звільнившись з місць позбавлення волі , на шлях виправлення не став та вчинив нові умисні злочини.

Крім того, ОСОБА_5 неодноразово притягувався до адміністративної відповідальності, зокрема за вчинення адміністративних правопорушень насильницького характеру: 06.03.2023 за ст.185 КУпАП, 17.12.2021 за ч. 1 ст.173-2 КУпАП, 03.11.2020 за ч. 1 ст.44 КУпАП, 17.11.2016 за ч. 2 ст.187, ч.1 ст.187 КУпАП, 25.08.2016 за ч. 2 ст.187, ч. 1 ст.187 КУпАП, 22.06.2015 за ч. 1 ст.187 КУпАП. Вказані обставини вказують на те, що він є особою, схильною до скоєння кримінальних правопорушень.

Крім того, оскільки підозрюваний знайомий з потерпілою та знає місце проживання, та застосував фізичне насильство під час вчинення злочину, є підстави вважати, що перебуваючи на волі з метою уникнення кримінальної відповідальності за скоєне буде впливати на потерпілу шляхом залякування погроз виловлять та застосування фізичного насильства з метою примушування останньої до зміни нею показів.

Характер злочинів, у вчиненні яких підозрюється ОСОБА_5 , та відомості, про особу останнього, свідчать про підвищену суспільну небезпечність підозрюваного, а тому вирішення питання щодо застосування до нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою забезпечить не лише права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

Таким чином, з урахуванням вказаних обставин, які є вагомими, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, відповідає не лише особі обвинуваченого, а й характеру та тяжкості злочину, який йому інкримінується, кореспондується з характером суспільного інтересу, є співмірним з існуючими ризиками, що у свою чергу свідчить про недостатність застосування до підозрюваного іншого більш м`якого запобіжного заходу.

В судовому засіданні прокурор та слідчий, кожен окремо, клопотання підтримали.

Підозрюваний ОСОБА_5 висловив не бажання перебувати під вартою.

Захисник ОСОБА_6 , проти обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою заперечувала.

Вислухавши доводи сторін кримінального провадження, перевіривши надані матеріали клопотання і дослідивши представлені докази суд приходить до переконання, що клопотання є законним і обґрунтованим, а тому підлягає задоволенню.

Частиною 2 ст. 29 Конституції України передбачено, що ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та порядку, встановлених законом.

Відповідно до ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Згідно ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Не вирішуючи питання про доведеність вини та правильність кваліфікації дій ОСОБА_5 , а виходячи лише з фактичних даних, що містяться в долучених до клопотання матеріалах кримінального провадження, слідчий суддя приходить до висновку про обґрунтованість підозри ОСОБА_5 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 152, ч. 2 ст.153 КК України, за викладених в клопотанні обставин. Так, досліджені додані до клопотання матеріали вказують на наявність вагомих фактів, які стали причиною виникнення підозри, найпереконливіші з яких є: протокол прийняття заяви про кримінальне правопорушення; заява потерпілої ОСОБА_7 ; покази потерпілої ОСОБА_7 ; довідки КНП КМР «Конотопська ЦРЛ ім. ак. М.А. Давидова» про наявність у ОСОБА_7 тілесних ушкоджень; протокол огляду місця події від 01.09.2023; протокол допиту свідка ОСОБА_8 ; протокол допиту свідка ОСОБА_9 , а також іншими доказами

Вирішуючи клопотання про застосування запобіжного заходу, слідчий суддя враховує, що санкція ч.2 ст. 153 КК України, передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк до 7 років.

Характер і ступінь суспільної небезпечності цього кримінального правопорушення має надзвичайно високий ступінь суспільної небезпеки.

Як особа підозрюваний ОСОБА_5 характеризується наступним чином: ніде не працює, з 06.10.2020 перебуває на обліку у лікаря нарколога з діагнозом епізодичне вживання декількох наркотичних речовин. Згідно вироку Джанкойського суду від 04.09.2012 року був засуджений за ч.2 ст.186 КК України до 4 років позбавлення волі, проте відбувши покарання і звільнившись з місць позбавлення волі , на шлях виправлення не став та вчинив нові умисні злочини. Крім того, ОСОБА_5 неодноразово притягувався до адміністративної відповідальності, зокрема за вчинення адміністративних правопорушень насильницького характеру: 06.03.2023 за ст.185 КУпАП, 17.12.2021 за ч. 1 ст.173-2 КУпАП, 03.11.2020 за ч. 1 ст.44 КУпАП, 17.11.2016 за ч. 2 ст.187, ч.1 ст.187 КУпАП, 25.08.2016 за ч. 2 ст.187 КУПАП, ч. 1 ст.187 КУпАП, 22.06.2015 за ч. 1 ст.187 КУпАП.

Задовольняючи клопотання суд виходить з того, що під час розгляду доведена наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 152, ч. 2 ст.153 КК України, а також - ризиків, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний, може переховуватися від органів досудового розслідування та суду. А тому є всі підстави вважати, що перебування підозрюваного на свободі може становити небезпеку для суспільства.

Обґрунтованість підозри підтверджується документами, долученими до клопотання.

Під час розгляду клопотання прокурором доведено наявність підстав вважати, що існують ризики передбачені п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме - ризики того, що ОСОБА_5 може переховуватися від органів досудового розслідування та/або, незаконно впливати на потерпілу у даному провадженні, вчинити інші кримінальні правопорушення.

Слідчий суддя, дослідивши матеріали клопотання, долучені до нього документи, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин провадження, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ, що наявний у провадженні, лише щодо пред`явленої підозри, з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку вважає, що наявні у провадженні докази, передбачені параграфами 3-5 Глави 4 КПК України (показання, речові докази і документи та інші) свідчать про обґрунтованість підозри, оскільки останні підтверджують існування фактів та інформації, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що підозрюваний міг вчинити ці правопорушення.

Таким чином, на даній стадії досудового розслідування наведені дані свідчать поза розумним сумнівом про причетність ОСОБА_5 до події вказаного кримінального правопорушення.

Вирішуючи питання про наявність зазначених вище ризиків та про те, який саме запобіжний захід забезпечить належну поведінку підозрюваного ОСОБА_5 слідчий суддя згідно з вимогами ст. 178 КПК України враховує, що оскільки в справі існують реальні ознаки справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи, а також цілком відповідають практиці Європейського Суду з прав людини, яка свідчить про те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Так, зокрема Європейський суд з прав людини неодноразово зазначав, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням конкретних обставин. Тримання особи під вартою може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які незважаючи на існування презумпції невинуватості переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи. При розгляді питання про доцільність тримання особи під вартою судовий орган повинен брати до уваги фактори, які можуть мати відношення до справи: характер (обставини)і тяжкість передбачуваного злочину; підвищена суспільна небезпечність інкримінованого обвинуваченому злочину; обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила злочин; покарання, яке можливо буде призначено в результаті засудження; ризик переховування від суду; можливість вчинення іншого правопорушення особою; характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки з суспільством (рішення «Лабіта проти Італії» від 06.04.2000, рішення «Летельє проти Франції» від 26.06.1991).

У справі «Іліков проти Болгарії» № 33977/96 від 26.07.2001 ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів»

У рішенні по справі «W. проти Швейцарії» від 26.01.1993 Європейський суд з прав людини зазначив, що врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що підозрюваний може ухилятись від слідства.

Згідно практики Європейського суду з прав людини рішення суду про застосування до підозрюваного запобіжного заходу повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Відтак, на даний час у кримінальному провадженні наявні обставини, з якими закон пов`язує можливість застосування до особи одного із запобіжних заходів, передбачених ст. 176 КПК України.

За таких обставин саме запобіжний захід у вигляді тримання під вартою забезпечить належне виконання підозрюваним процесуальних обов`язків та запобігання спробі, зазначеній у п. п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний призначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Відповідно до п. 2 ч. 4 ст. 183 КПК України суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені ст.ст. 177, 178 КПК України, має право не визначати розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства. Оскільки ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні злочинів, передбачених ч.1 ст. 152, ч. 2 ст. 153 КК України, пов`язаних із застосуванням насильства, то розмір застави слід не визначати.

Керуючись ст. ст. 176-178,182,183, 193,197 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання слідчого СВ Конотопського РВП ГУНП в Сумській області ОСОБА_4 про застосування до ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді тримання під вартою задовольнити.

Застосувати до ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця АДРЕСА_1 , підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 152, ч. 2 ст. 153 КК України, запобіжний захід у виді тримання під вартою без визначення застави.

Строк дії цієї ухвали визначити до 30 жовтня 2023 року о 24.00 години.

Згідно із п. 1, 2 ч. 4 ст. 183 КПК України, враховуючи підстави та обставини, передбачені ст.ст. 177-178 КПК України, суд вважає за потрібне розмір застави не визначати.

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Сумського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом 5 днів з дня її оголошення, а підозрюваним протягом 5 днів з моменту вручення йому копії ухвали.

СуддяОСОБА_1