Справа № 761/8746/21
Провадження № 1-кс/761/5811/2021
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 квітня 2021 року слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду клопотання адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 у кримінальному провадженні № 0003601 від 20.03.2016 про скасування арешту майна,

у с т а н о в и в :

До Шевченківського районного суду м. Києва з клопотанням про скасування арешту майна ОСОБА_4 звернувся адвокат ОСОБА_3 .

Обґрунтовуючи клопотання, заявник зазначив, що у кримінальному провадженні № 0003601 від 20.03.2016 ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 05.04.2016 (справа № 761/11933/16-к) накладений арешт на квартиру АДРЕСА_1 , яка належить на праві власності ОСОБА_4 .

Однак, на думку представника власника майна, подальше застосування вказаного заходу забезпечення кримінального провадження втратило свою актуальність, оскільки рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 20.11.2017 (справа № 761/19875/16-ц) задоволений позов ОСОБА_4 , квартиру АДРЕСА_1 витребувано із незаконного володіння ОСОБА_5 , тобто зазначений об`єкт нерухомого майна має бути повернутий законному власнику, тому подальше його утримання під арештом обмежує права власника.

У судове засідання заявник не прибув, просив розглянути клопотання за його відсутності, наполягав на задоволенні клопотання.

Слідчий Шевченківського УП ГУНП у м. Києві до суду також не з`явився, про поважність причини неявки не повідомив.

Слідчий суддя, дослідивши наявні документи, дійшов висновку про таке.

У силу ст. 131, 132 КПК України арешт майна віднесений до заходів забезпечення кримінального провадження, які вживаються за наявності обґрунтованої підозри щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування відповідного заходу забезпечення.

При цьому підлягає врахуванню, чи виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи потреби досудового розслідування, а також, чи може бути виконане завдання, для виконання якого сторона обвинувачення звертається з відповідним клопотанням.

Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києві від 05.04.2016 (справа № 761/11933/16-к) задоволене клопотання слідчого Шевченківського УП ГУНП у м. Києві, на квартиру АДРЕСА_1 , накладений арешт з метою забезпечення збереження вказаного об`єкта нерухомості як речового доказу.

З наведеного витікає, що слідчий суддя, накладаючи 05.04.2016 арешт на зазначене майно, врахував, що останнє відповідає критеріям, визначеним ст. 98 КПК, оскільки 16.03.2016 невстановлені особи, шляхом використання завідомо підроблених документів, зареєстрували право власності на вказану вище квартиру на гр. ОСОБА_6 , чим спричинили ОСОБА_4 матеріальну шкоду.

З наведеного витікає, що об`єкт нерухомості злочинним шляхом вибув з власності ОСОБА_4 та є речовим доказом.

Стаття 174 КПК покладає на учасника кримінального провадження, яким ініціюється скасування арешту, обов`язок доведення обставин, що є підставою для його скасування.

У той же час, оцінюючи наведені ініціатором клопотання доводи, слідчий суддя не знаходить їх переконливими, оскільки досудове розслідування у кримінальному провадженні за фактом шахрайського заволодіння зазначеною вище квартирою триває, отже, зазначені ініціатором клопотання підстави скасування арешту майна не спростовують висновків слідчого судді, наведених в ухвалі від 05.04.2016.

З наведеного витікає, що залишається актуальним збереження такого майна шляхом заборони відчуження та розпорядження ним.

Слідчий суддя частково погоджується з аргументацією заявника щодо порушення рішенням про накладення арешту права власності.

У той же час, право власності не є абсолютним, статтею 41 Конституції України встановлено, що ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності.

Наведена конституційна норма гарантує, що позбавлення права власності, невід`ємними складовими частинами якого є володіння, користування та розпорядження об`єктом власності, можливе у випадках та у спосіб, які передбачені відповідними правовими нормами.

У цьому випадку обмеження права власності ОСОБА_4 відбулося на підставі рішення слідчого судді, тобто у спосіб, передбачений законом.

Враховуючи викладене, керуючись ст. 132, 174, 395 КПК України, слідчий суддя

у х в а л и в :

У задоволенні клопотання адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 у кримінальному провадженні № 0003601 від 20.03.2016 за ч. 4 ст. 190 КК України про скасування арешту квартири за адресою - АДРЕСА_2 , накладеного ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 05.04.2016 (справа № 761/11933/16-к), відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1