ФАСТІВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

06 червня 2023 року місто Фастів

Фастівський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

за участі:

секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_5 ,

потерпілих ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

під час підготовчого судового засідання у кримінальному проваджені № 0000115 від 26.05.2022 за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 286-1 КК України,

ВСТАНОВИВ:

У підготовчому судовому засіданні прокурором заявлено клопотання про продовження обвинуваченому ОСОБА_4 раніше обраного ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 12.04.2023 запобіжного заходу у виді тримання під вартою строком на 60 днів, без визначення розміру застави, оскільки ризики, які стали підставою для обрання цього запобіжного заходу не зменшились та продовжують існувати. Прокурор у своєму клопотанні зазначив, що підставою для продовження запобіжного заходу є наявність обгрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 286-1 КК України, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що він може здійснити дії, передбачені п.п. 1-3 ч. 1 ст. 177 КПК України. Так, продовжує існувати ризик переховування обвинуваченого ОСОБА_4 від органів досудового розслідування та суду. Зазначений ризик обгрунтовується тим, що значна суворість покарання за тяжкий злочин, передбачений санкцією ч. 4 ст. 286-1 КК України може спонукати ОСОБА_4 до спроб переховування від суду з метою ухилитися від передбаченої законом відповідальності. Також існує ризик, що ОСОБА_4 може особисто або опосередковано негативно впливати на хід судового розгляду, через прохання, погрози або іншим шляхом знищити, приховати або спотворити докази, що мають істотне значення для встановлення обставин критмінального правопорушення, а також речі та документи, які містять інформацію щодо дорожньо транспортної пригоди. Крім того, на думку пррокурора, існує ризик, що ОСОБА_4 перебуваючи на волі, для уникнення кримінальної відповідальності за кримінальне правопорушення, може незаконно впливати шляхом підбурювання, вмовляння, залякування, підкупу, на показання свідків та потерпілих. Також прокурор наголосив, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину в період воєнного стану, на час вчинення кримінального правопорушення перебував в стані алкогольного сп`яніння та повинен був усвідомлювати, що така поведінка є явно неприйнятною. Вчинення ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 286-1 КК України формує у супільстві та в потерпілих думку щодо безкарності особи за вчинення нею кримінального правопорушення, а також викликає негативне ставлення до правоохоронних органів.

У підготовочму судовому засіданні захисник обвинуваченого ОСОБА_4 адвокат ОСОБА_5 заперечив щодо зазначеного клопотання прокурора та заявив клопотання про зміну його підзахисному запобіжного заходу у виді тримання під вартою на більш м`який запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою, а саме: у вигляді поруки, або домашнього арешту.

Своє клопотання захисник ОСОБА_5 обґрунтував тим, що обвинувачений ОСОБА_4 знаходиться під вартою коли досудове розслідування вже закінчено, а докази всі зібрані з урахуванням обставин справи, тому, на думку захисника, перебування обвинувачененого ОСОБА_4 в умовах ізоляції на протязі додаткового часу є на даний час необгрунтованим.

Захисник зазначає, що в правовій позиції прокурора відсутні обгрунтування необхідності продовження тримання під вартою ОСОБА_4 з урахуванням рішень ЄСПЛ, оскільки позиція прокурора має ознаки формалізму, в ній містяться лише посилання на ті обставини, на підставі яких обвинуваченим (на час обрання запобіжного заходу, - підозрюваним) обрано такий вид запобіжного заходу, як тримання під вартою, та продовжено його строк відповідними ухвалами суду. Прокурор в своїх клопотаннях посилається на ту обставину, що обвинувачений вчинив тяжке кримінальне правопорушення, за яке санкцією ч.4 ст.286-1 КК України передбачене покарання у виді реального строку, позбавлення волі, а тому на підставі даної обставини йому слід продовжити строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Проте, така позиція прокурора йде врозріз з практикою Європейського суду з прав людини. Окрім того, захисник наголошує, що кваліфікація дій обвинуваченого за відповідною статтею КК України, не тягне за собою автоматичне визнання його вини у вчиненні кримінального правопорушення, в якому він обвинувачуються, останній до винесення вироку вважається таким, який не винуватий у вчиненні злочину, який йому інкримінується, а тому сторона захисту вважає, що сам лише розмір санкції статті, по якій пред`явлене обвинувачення, не є достатнім чинником для тримання обвинуваченого під вартою.

Стосовно ризику того, що обвинувачений може перешкодити належному проведенню судового розгляду, сторона захисту зазначає, що ризики не повинні прийматися абстрактно, але повинні бути підкріплені фактичними доказами. Небезпека переховування обвинуваченого ОСОБА_4 не може бути оцінена виключно на основі важкості покарання за злочин.

Таким чином, сторона захисту вважає, що прокурор, при поданні клопотання про продовження дії запобіжного заходу, взагалі не довів тієї обставини, що ОСОБА_4 має намір переховуватися від суду, а просто обмежується посиланням на такий ризик.

Захисник наголошує, що в клопотаннях про продовження строку запобіжного заходу прокурор приділяє увагу ризикам поверхнево, не навівши жодних обгрунтувань. Зокрема прокурором зазначено, що обвинувачений може незаконно впливати на потерпілого та свідків у даному кримінальному провадженні, проте не вказано яким способом, а також зазначено, що вони можуть вчинити інше кримінальне правопорушення, що унеможливлює обрання їм більш м`якого запобіжного заходу, проте жодних фактів на підтвердження даних обставин не наведено.

Крім, прокурор у своїх клопотаннях про продовження строку тримання під вартою обвинуваченим не вказав будь-які дії вчиненні ним, які б свідчили про його переховування від суду, або про його наміри незаконно вплинути на потерпілих у даному кримінальному провадженні, знищити, сховати, спотворити речові докази по кримінальному провадженню, а також вчинити інше кримінальне правопорушення, що унеможливлює обрання більш м`якого запобіжного заходу.

Будь-яких інших обставин, які в свідчили про перешкоджання обвинуваченим кримінальному провадженню іншим чином, про можливість вчинення ним іншого кримінального правопорушення чи продовження кримінального правопорушення, у якому він обвинувачується, підтверджених документально, прокурором суду не надано.

Стосовно загрози втечі, захисник зауважив, що практика ЄСПЛ виходить з того, що якщо тяжкість покарання, якому може бути підданий підозрюваний, чи обвинувачений можна законно розглядати, як таку, що може спонукати до втечі, однак можливість жорстокого засудження є недостатньою для виправдання тримання під вартою. При цьому загроза втечі не випливає з простої можливості для обвинуваченого перетнути кордон держави. Для того, щоб ця обставина мала реальний характер потрібно доказувати наявність інших обставин, а саме: характеристики особи, її моральний облік, місце проживання, професію, прибуток, сімейних зв`язків, будь яких зв`язків з іншою країною, або наявність зв`язків в іншому місці.

Проте, жодного доказу, який би свідчив про дійсне існування таких ризиків прокурором в порушення вимог п. 2, 4 ч. 1 ст. 196 КПК України не зазначено.

За викладених обставин, сторона захисту вбачає достатні підстави для зміни ОСОБА_4 запобіжного заходу з тримання під вартою на будь який інший не пов`язаний із утриманням осіб під вартою, що буде пропорційним, помірним та таким, що не ставитиме надмірний тягар, не суперечитиме КПК України, оскільки саме такий запобіжний захід дасть можливість уникнути встановлених судом ризиків та забезпечить виконання покладених обов`язків.

Крім того слід врахувати, що ОСОБА_4 одружений, має постійне місце проживання у місті Васильків, після дорожньо-транспортної пригоди отримав тяжкі тілесні ушкодження та перебував в реанімації, в період розгляду клопотання прокурора про обрання запобіжного заходу перебував на стаціонарному лікуванні з діагнозом на підозру розсіяного склерозу. Під час ДТП ОСОБА_4 отримав ушкодження спинного мозку, у зв`язку з чим має дегенеративно-дистрофічних зміни шийного відділу хребта, ускладених протрузією.

ОСОБА_4 має відзнаки від Синодального управління військового духовенства Свято-троїцької парафії УПЦ КП за розбудову структури військового духовенства, підготовки капеланів, також має найвищі характеристики від митрополита Переяславського і Вишневського. Також слід звернути увагу, що ОСОБА_4 є іподияконом і працював у Ставропігії Вселенського патріархату в Україні де характеризувався виключно з позитивною сторони. ОСОБА_9 також має позитивні характеристики від заступника командира НОМЕР_1 бригади ТРО та інших громадських та релігійних організацій. Сторона захисту просить суд враховувати, той факт що ОСОБА_10 займає активну громадську позицію в релігійному середовищі.

Крім того, під час підготовчого судового засідання захисником було надано суду клопотання єпископа ОСОБА_11 про взяття ОСОБА_4 на поруки. Єпископ ОСОБА_12 у своєму клопотанні зазначив, що знає ОСОБА_4 як активного суспільного діяча, який займає активну роль у протистоянні з російською агресією у релігійному серидовищі, активно захищає на території іноземних держав інтереси Православної Церкви України.

Єпископ ОСОБА_12 підтримав своє клопотання та зазначив, що знає ОСОБА_4 вже кілька років як чесну людину і людину слова честі, яка ніколи не ухиляється від того, що пообіцяла. Зауважив, що працює з ОСОБА_4 багато років, він є його першим помічником, іподияконом. Практично вся діяльність Ставропігії Вселенського Патріархату всі роки очолювалася ОСОБА_4 .. На його думку, ОСОБА_4 повинен наразі перебувати на волі і продовжувати свою діяльність на користь України. Крім того, йому відомо, що у ОСОБА_4 почалися проблеми зі здоров`ям. Також він обізнаний у тому, який злочин інкимінується ОСОБА_4 , яка його тяжкість та розмір покарання.

Обвинувачений ОСОБА_4 повідомив, що ДТП, яка відбулась, це для нього велика трагедія, оскільки загинули його друзі, а потерпіла є також його знайомою. Він себе постійно картає, оскільки він втратив близьких людей. Зазначив, що свою провину він визнає частково. Він відчуває відповідальність перед собою, він мав час в той момент врахувати обстановку на дорозі. Зауважив, що в місці ДТП дорога не відповідала правилам дорожнього руху. Він намагався зробити все, що було в його силах з метою запобігти цій трагедії. Він не уникає слідчих та судових дій. Зауважив, що у нього неодноразово були відрядження з дозволу Уряду разом з його керівником за кордон в період військового часу і він повертався до України. Він також не згідний з усіма твердженнями, які є в підозрі. Він є людиною слова і він хоче свою позицію доводити в судовому засіданні. Також повідомив, що проживає в АДРЕСА_1 Зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 . Наразі проживає з дружиною, дітей у нього немає. До затримання, останніх кілька років був помічником ОСОБА_13 , його іподияконом, регулярно брав участь у богослужіннях. Зокрема, в його обов`язки входило організація та проведення богослужінь. Також він займався журналістикою в релігійному середовищі, є засновком громадської ініціативи Духовний фронт України, це сайт, який пише про релігійне життя України. Однією із тем цієї громадської організації є протидія російському диструктивному ворожому впливу на Україну через релігійне середовище. До того, як став помічником ОСОБА_13 , він п`ять років працював у синодальному управлінні військового духовенства Православної Церкви України. Неодноразово здійснював поїздки до зони АТО та ООС. Наголсив на тому, що не згідний ризиками, на які посилається прокурор у своєму клопотанні, оскільки він на ділі вже доказав, що такі ризики є безпідставними (після ДТП виїжджав з України та повертався). Підозру йому вручали в лікарні, куди його госпіталізували з гіпертонічним кризом і з підозрою на розсіяний склероз. На судове засідання, де йому обирався запобіжний захід, він приїхав з лікарні. Повідомив, що ніяким чином не може вплинути на потерпілих. Аргументи прокурора щодо можливості його переховування є безпідставними, оскільки на практиці він доказував це неодноразово. Підтримав клопотання свого захисника та ОСОБА_13 . Він гарантував, що буде з`являтися на всі судові засідання.

Потерпіла ОСОБА_8 зазначила, що була очевидцем події, ніяких претензій до обвичнуваченого вона не має. Повідомила, що їй було повністю оплачено лікування та реабілітація. Підтримала клопотання сторони захисту щодо зміни ОСОБА_4 запобіжного заходу, а також клопотання ОСОБА_13 . Клопотання прокурора не підтримала.

Потерпілий ОСОБА_6 підтримав клопотання захисника та ОСОБА_13 .

Потерпіла ОСОБА_7 щодо заявлених клопотань покладалась на розсуду суду.

Заслухавши позиції сторін кримінального провадження, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 3 ст. 315 КПК України під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити, продовжити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом II цього Кодексу.

Відповідно до ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Відповідно до ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Як встановлено в судовому засіданні підозра за ч.4 ст. 286-1 КК України у даному кримінальному провадженні була оголошена ОСОБА_4 після проведення усіх експертних досліджень 11 квітня 2023 року.

Відповідно до ухвали слідчого судді Шевченківського районного суду в м. Києві від 12 квітня 2023 року щодо ОСОБА_4 обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою. Дана ухвала залишена без змін за наслідками апеляційного розгляду Київським апеляційним судом.

Згідно обвинувального акту ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 286-1 КК України, за який у разі визнання його винним може бути призначено покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до дванадцяти років.

Таким чином, з огляду на суворість імовірного покарання, раніше встановлений ризик можливого переховування від суду обвинуваченого ОСОБА_4 є достатньо високим та продовжує існувати.

На даний час судовий розгляд вказаного кримінального провадження не розпочався, судом не допитані потерпілі та свідки у справі, не вивчені зібрані під час досудового розслідування докази, а тому на даний час також достатньо високим є ризик можливого впливу на свідків та потерпілих у справі.

Таким чином, з огляду на наявність вищенаведених ризиків, які на даний час продовжують існувати, запобіжний захід у виді тримання під вартою, зважаючи на стадію судового провадження, є необхідним для запобігання встановленим ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, а інші більш м`які запобіжні заходи, як то домашній арешт чи сосбиста порука, як просить захисник, можуть виявитись не достатнім для їх запобігання, а тому клопотання прокурора про продовження обвинуваченому ОСОБА_4 раніше обраного запобіжного заходу у виді тримання під вартою слід задовольнити, відмовивши при цьому у задоволенні клопотання сторони захисту.

Керуючись статтями 177, 182, 183, 193, 194, 314-316, 369-372 КПК України, суд,

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання прокурора відділу Київської обласної прокуратури про продовження обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді тримання під вартою задовольнити, відмовити в задоволені клопотання сторони захисту про зміну запобіжного заходу та у клопотанні єпископа ОСОБА_11 про взяття ОСОБА_4 на поруки.

Продовжити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою в Державній Установі «Київський слідчий ізолятор» строком на 60 днів, тобто до 04 серпня 2023 року включно.

Копію ухвали направити для виконання до Державної Установи «Київський слідчий ізолятор».

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Фастівський міськрайонний суд Київської області протягом п`яти днів з дня її оголошення, а обвинуваченим, який перебуває під вартою, - з моменту вручення копії ухвали.

Суддя ОСОБА_14