ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/821/337/23 Справа № 711/1797/22 Категорія: ч.2 ст.110, ч.2 ст.111 КК УкраїниГоловуючий у І інстанції ОСОБА_1 Доповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 травня 2023 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Черкаського апеляційного суду в складі:

головуючого суддіОСОБА_2
суддів секретаря судового засідання за участі: прокурора захисника ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ОСОБА_5 ОСОБА_6 ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Черкаси кримінальне провадження № 0000035 від 14.03.2022 за апеляційною скаргою захисника обвинуваченої ОСОБА_8 - ОСОБА_7 на вирок Придніпровського районного суду м.Черкаси від 20 лютого 2023 року, яким

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженку м.Черкаси, громадянку України, росіянку за національністю, пенсіонерку, одружену, зареєстровану та проживаючу за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судиму,

засуджено за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених:

- ч.2 ст.110 КК України на 5 років позбавлення волі без конфіскації майна;

- ч.2 ст.111 КК України, із застосуванням ст.69 КК України, до основного та додаткового покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції ч.2 ст.111 КК України на 10 років позбавлення волі без конфіскації майна.

На підставі ч.1 ст.70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно призначено ОСОБА_8 покарання у виді позбавлення волі на строк 10 років без конфіскації майна.

Запобіжний захід ОСОБА_8 у виді тримання під вартою до набрання вироком законної сили залишено без змін.

Строк відбування покарання ОСОБА_8 вирішено рахувати з дня набрання вироком законної сили.

На підставі ч.5 ст.72 КК України зараховано в строк призначеного обвинуваченій ОСОБА_8 за даним вироком покарання строк попереднього ув`язнення обвинуваченої у межах даного кримінального провадження, із розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі за період тримання під вартою з 14 березня 2022 року по день набрання вироком законної сили.

В порядку ст.100 КПК України вирішена доля речових доказів ,-

в с т а н о в и л а :

Даним вироком ОСОБА_8 визнано винною та засуджено за те, що 04.03.2022 приблизно о 6 год. 30 хв. ОСОБА_9 , проходячи повз колишній Будинок офіцерів, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3, і де зараз розташована військова частина НОМЕР_1 , побачивши, що наразі там зведені блокпости з бетонних блоків та насипних мішків, сфотографував на належний йому телефон марки «Samsung Galaxy J5» вказану локацію з метою показати ці фото своїй дружині ОСОБА_8

08.03.2022 о 10 год. 58 хв. ОСОБА_9 переслав у месенджері «Viber» своїй дружині ОСОБА_8 на належний їй планшет HUAWEI AGS-W09 три фотографії перелічених вище фортифікаційних споруд, зведених поблизу Будинку офіцерів у АДРЕСА_2 .

У той же день о 19 год. 32 хв. ОСОБА_8 , з метою нанесення шкоди суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканості, обороноздатності, державній безпеці України, з використанням месенджеру «Viber» з номером мобільного телефону НОМЕР_2 , встановленому на власному планшеті HUAWEI AGS-W09, діючи в умовах воєнного стану, введеного Указом Президента України віл 24.02.2022 № 64/2022, надіслала описані вище 3 (три) фотографії місця постійної дислокації підрозділів ЗСУ, за адресою: АДРЕСА_3, та їх фортифікаційного стану, представникам іноземних держав, а саме абонентам: «ОСОБА_15» на номер мобільного телефону НОМЕР_3 , « ОСОБА_10 » на номер мобільного телефону НОМЕР_4 та « ОСОБА_11 » на номер мобільного телефону НОМЕР_5 , зазначивши, при цьому, в дописах до цих фотографій про боєкомплектування за місцем дислокації вказаних підрозділів ЗСУ, а також необхідність нанесення по них вогневого удару зс рф з метою послаблення обороноздатності України на території Черкаської області.

У відповідності до листа ІНФОРМАЦІЯ_2 № 6/1/67 від 14.03.2022, сукупні відомості, які передала ОСОБА_8 представникам рф щодо розташування військових частин (військових установ та організацій) в умовах воєнного стану, несе в собі загрозу національній безпеці та обороноздатності України, життю та здоров`ю військовослужбовців, а також цивільним громадянам.

Разом з цим, ОСОБА_8 , перебуваючи за адресою свого фактичного мешкання у м.Черкаси, за допомогою власного персонального комп`ютера, використовуючи пароль « ОСОБА_12 » та логін НОМЕР_2 , після 24.02.2022 (більш точна дата слідством не встановлена) зайшла на свою власну сторінку « ОСОБА_13 » ( ІНФОРМАЦІЯ_3 НОМЕР_6 ), яка має відкритий доступ і з нею має змогу ознайомитись необмежене коло користувачів соціальної мережі Інтернет «Одноклассники», та маючи на меті доведення до широкого кола осіб ідеї зміни меж території України, розмістила шляхом проставлення так званого «лайку» на своїй сторінці пост користувача, підписаного як « ОСОБА_14 », щодо підняття російського прапору над м. Каховка Херсонської області із текстом такого змісту «ІНФОРМАЦІЯ_4».

Згідно з висновком спеціаліста Черкаського національного університету ім.Богдана Хмельницького від 14.03.2022, зміст вказаного посту свідчить про заклики та спонукання користувачів «Однокласники» до визнання та зміну меж території або державного кордону України на порушення порядку, встановленого Конституцією України, якщо особа яка розмістила цей пост має цілеспрямовані наміри щодо зміни меж територіального устрою, поєднаному з розпалюванням національної чи релігійної ворожнечі.

В апеляційній скарзі захисник обвинуваченої ОСОБА_8 - ОСОБА_7 не оспорюючи законності вироку в частині доведеності вини та кваліфікації дій обвинуваченої, просить вирок суду першої інстанції змінити, в звязку з суворістю призначеного ОСОБА_8 покарання, та на підставі ст.69, ч.1 ст.70 КК України призначити їй покарання, що не перевищує 8 років позбавлення волі без конфіскації майна.

Вважає, що вирок винесено з істотним порушенням вимог кримінального та кримінально-процесуального законодавства в частині призначеного покарання, неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, невідповідністю призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченої, що потягло невідповідність призначеного покарання особі обвинуваченої.

Зазначає, що суд при призначенні покарання ОСОБА_8 в супереч вимогам Закону, не погодився з позицією прокурора в частині призначення їй покарання, перебрав на себе функції сторони обвинувачення та призначив покарання, яке погіршило становище ОСОБА_8 порівняно з обґрунтованою позицією прокурора стосовно тривалості (строку) покарання обвинуваченої.

Вказує, що призначене місцевим судом покарання обвинуваченій ОСОБА_8 за ч.2 ст.111 КК України 10 років позбавлення волі є помилковим, занадто суворим, невідповідним ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченої і за своїм розміром є явно несправедливим через суворість.

Заслухавши суддю-доповідача, думки захисника обвинуваченої ОСОБА_8 - ОСОБА_7 в підтримку вимог апеляційної скарги в повному обсязі, прокурора ОСОБА_6 про законність та обгрунтованість вироку суду першої інстанції і безпідставність апеляційних вимог, вивчивши матеріали кримінального провадження, перевіривши та обміркувавши над доводами апеляційної скарги адвоката ОСОБА_7 , колегія суддів приходить до наступних висновків.

Статтею 370 КПК України передбачено, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Вказаним вимогам кримінального процесуального закону вирок Придніпровського районного суду м.Черкаси від 20 лютого 2023 року щодо ОСОБА_8 відповідає.

Зокрема, висновок суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, за яке вона засуджена, відповідає фактичним обставинам провадження, ґрунтується на доказах, досліджених судом в порядку ч.3 ст.349 КПК України, оцінених відповідно до вимог ст.94 КПК України та учасниками судового провадження не оспорюється.

Кваліфікацію дій обвинуваченої ОСОБА_8 за ч.2 ст.110 КК України, як державна зрада, тобто діяння, умисно вчинене громадянином України на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканності, обороноздатності, державній, економічній чи інформаційній безпеці України, а саме, надання іноземній державі допомоги в проведенні підривної діяльності проти України шляхом збору місць дислокації підрозділів ЗС України на території Черкаської області та передачі цих відомостей представникам РФ, вчинене в умовах воєнного стану та за ч.2 ст.111 КК України, як розповсюдження матеріалів із закликами до зміни меж території або державного кордону України на порушення порядку, встановленого Конституцією України, поєднане з розпалюванням національної чи релігійної ворожнечі, колегія суддів визнає правильною.

Процедура розгляду кримінального провадження в порядку ч.3 ст.349 КПК України судом першої інстанції дотримана.

Вирішуючі по суті апеляційні вимоги захисника обвинуваченої ОСОБА_8 - ОСОБА_7 щодо невідповідності призначеного ОСОБА_8 покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та її особі внаслідок надмірної суворості, колегія суддів виходить з того, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженим, так і іншими особами.

Покарання, як про це зазначено в положеннях ст.65 КК України, призначається з урахуванням ступеня тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особи винного, обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення призначається покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Статтею 414 КПК України передбачено, що невідповідним ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого визнається таке покарання, яке хоч і не виходить за межі, встановлені відповідною статтею (частиною статті) закону України про кримінальну відповідальність, але за своїм видом чи розміром є явно несправедливим через м`якість або через суворість.

Як зазначив Конституційний суд України у Рішенні від 02.11.2004 № 15-рп/2004, покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю, обставинами скоєного і особою винного. Адекватність покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення випливає з принципу правової держави, із суті конституційних прав та свобод людини і громадянина, зокрема права на свободу, які не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України.

При призначенні ОСОБА_8 покарання суд першої інстанції, на виконання загальних засад його призначення та роз`яснень, що містяться в постанові Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання», в повній мірі врахував ступінь тяжкості вчинених нею кримінальних правопорушень, які згідно ст.12 КК України відносяться до тяжких злочинів, дані про особу обвинуваченої, яка є громадянкою України, має пенсійний вік, раніше не судима, має зареєстроване місце проживання, за яким характеризується позитивно, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, а також її стан здоровя, що підтверджується виписками з амбулаторної картки, та довідками про надання медичної допомоги, не є особою з інвалідністю, яка під час перебування під вартою в ДУ «Черкаський слідчий ізолятор» характеризується позитивно, виконує передбачені законом вимоги персоналу, не допускає порушень, в якості обставин, що пом`якшують покарання - щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, при невстановленні обставин, що його обтяжують, і обгрунтовано призначив покарання в межах санкцій статтей КК України, зокрема, за ч.2 ст.111 КК України, із застосуванням ст.69 КК України у виді позбавлення волі на певний строк без конфіскації майна та на підставі ч.1 ст.70 КК України, призначив остаточне покарання за сукупністю злочинів, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим у виді позбавлення волі на певний строк без конфіскації майна.

На думку колегії суддів, покарання ОСОБА_8 призначене як за санкціями частин статей так і остаточне покарання за сукупністю кримінальних правопорушень у визначених судом межах, відповідає загальним засадам призначення покарання, його меті, справедливому балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи.

Колегії суддів вважає неспроможними доводи строни захисту щодо призначеного ОСОБА_8 за ч.2 ст.111 КК України покарання, з врахуванням позиції прокурора стосовно тривалості (строку) покарання обвинуваченій, оскільки місцевий суд призначаючи останній основне і додаткове покарання за ч.2 ст.111 КК України із застосуванням положень ст.69 КК України, в достатінй мірі врахував кількість обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахувнням особи винної, як передбачено ч.1 ст.69 КК України.

В свою чергу колегія суддів не знаходить підстав для призначення ОСОБА_8 більш м`якого покарання, ніж те, яке призначене судом першої інстанції, яким дотримано вимог ст.ст.50, 65, 69 КК України, позаяк призначене останній покарання у виді 10 років позбавлення волі без конфіскації майна є справедливим та співміним ступеню тяжкості вчиненого нею кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.111 КК України, та особі обвинуваченої та яке сприятиме її виправленню і попередженню вчинення нею нових кримінальних правопорушень, а також таким, що не буде становити «особистий надмірний тягар для особи», адже відповідатиме справедливому балансу між загальними інтересами суспільства, та вимогами захисту основоположних прав особи.

З врахуванням зазначеного, неприйнятними є доводи захисника ОСОБА_7 про те, що призначене місцевим судом покарання ОСОБА_8 є занадто суворим.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів визнає вирок місцевого суду щодо ОСОБА_8 законним і обґрунтованим та не вбачає підстав, передбачених ст.409 КПК України, для його скасування чи зміни.

Керуючись ст.ст.404, 405, п.1 ч.1 ст.407, ст.ст.418, 419 КПК України, колегія суддів судової палати , -

у х в а л и л а:

Вирок Придніпровського районного суду м.Черкаси від 20 лютого 2023 року щодо ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.110, ч.2 ст.111 КК України, залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника обвинуваченої ОСОБА_8 - ОСОБА_7 - без задоволення.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена до Верховного Суду протягом трьох місяців в порядку, передбаченому ст.426 КПК України.

Головуючий

Судді