Справа № 368/765/23
УХВАЛА

Іменем України

"20" червня 2023 р. Слідчий суддя Кагарлицького районного суду Київської області ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , сторони кримінального провадження - прокурора Кагарлицького відділу Обухівської окружної прокуратури ОСОБА_3 , слідчої ОСОБА_4 , власника майна ОСОБА_5 , розглянувши клопотання слідчого відділення розслідування злочинів загально кримінальної спрямованості слідчого відділу Обухівського районного управління поліції ГУ НП в Київській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_4 у кримінальному провадженні № 0001466 від 18.06.2023 р. з попередньою правовою кваліфікацією за п. 4 ч. 2 ст. 115 КК України про арешт тимчасово вилученого майна, -

ВСТАНОВИВ :

19 червня 2023 року слідча слідчого відділу Обухівського районного управління поліції ГУ НП в Київській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_4 звернулася до слідчого судді із клопотанням про арешт тимчасово вилученого майна у кримінальному провадженні № 0001466 від 18.06.2023 р. з попередньою правовою кваліфікацією за п. 4 ч. 2 ст. 115 КК України.

Дане клопотання обґрунтовано тим, що 17.06.2023 до ч/ч ВП №1 Обухівського РУП ГУНП в Київській області надійшло повідомлення від ОСОБА_6 про те, що 16.06.2023 пішов з дому син ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_1 , житель АДРЕСА_1 та не повернувся, місце знаходження останнього не відомо. В ході здійснення досудового розслідування встановлено, що ОСОБА_5 на грунті неприязних відносин перебуваючи в с. Залений Яр Обухівського району поряд з домоволодінням по вул. Лісова, 251 на галявині вчинила вбивство ОСОБА_7 з особливою жорстокістю. ( ЄО № 3070 від 17.06.2023)

Дане повідомлення зареєстроване в ЖЄО ВП №1 Обухівського РУП Головного управління Національної поліції в Київській області за № 3070 від 17.06.2023 року.

За даним фактом відомості внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань та розпочате кримінальне провадження № 0001466 від 18 червня 2023 року, за ознаками злочину, передбаченого ч.2 п.4 ст. 115 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 16.06.2023 близько 19 год. 30 хв. ОСОБА_5 , яка перебуває у офіційному шлюбі із ОСОБА_8 , знаходилась на подвір`ї біля приватного житлового будинку за адресою: АДРЕСА_2 , де проживає ОСОБА_9 , та у цей час у неї на ґрунті неприязних відносин із ОСОБА_7 , обумовлених наявністю у останнього грошового боргу перед рідним дядьком ОСОБА_8 , виник злочинний умисел, спрямований на умисне протиправне заподіяння смерті ОСОБА_7 із особливою жорстокістю.

Того ж дня близько 20 год. 00 хв. ОСОБА_5 , реалізуючи свій злочинний умисел, знаходячись на подвір`ї біля приватного житлового будинку за адресою: АДРЕСА_2 , в усній формі переконала ОСОБА_7 не чинити опір та зв`язала останньому руки та ноги мотузкою, після чого ОСОБА_5 та ОСОБА_7 за її вказівкою, а також ОСОБА_9 та неповнолітня ОСОБА_10 , які не були обізнані щодо злочинного наміру ОСОБА_5 , разом пішли до галявини, що знаходиться неподалік вказаного домоволодіння, де ОСОБА_5 вирішила реалізувати свій злочинний умисел. Через декілька хвилин після них до вказаної галявини прийшов ОСОБА_8 , не будучи обізнаним щодо злочинного наміру ОСОБА_5 , та за вказівкою останньої приніс із собою ємність з вмістом бензину.

У подальшому ОСОБА_5 , знаходячись на вказаній галявині, де вона заздалегідь визначилась реалізувати свій злочинний умисел, діючи умисно, з особливою жорстокістю, на ґрунті неприязних відносин із ОСОБА_7 , усвідомлюючи суспільну небезпечність своїх дій, передбачаючи настання суспільно-небезпечних наслідків у вигляді заподіяння смерті ОСОБА_7 та бажаючи їх настання, облила останнього бензином, після чого взяла до рук запальничку та підпалила його.

В результаті вказаних злочинних дій, вчинених ОСОБА_5 , ОСОБА_7 отримав численні тілесні ушкодження у вигляді термічних опіків полум`ям по всьому тілу, внаслідок яких помер на місці.

18.06.2023 о 02 год. 30 хв. ОСОБА_5 затримана на підставі ст. 208 КПК України.

18.06.2023 під час особистого обшуку гр. ОСОБА_5 , який проводився 18.06.2023 за адресою АДРЕСА_3 , у в кабінеті слідчого №9, виявлено та вилучено мобільний телефон марки Samsung моделі Galaxy А3, темно сірого кольору, ІМЕІ НОМЕР_1 ; ІМЕІ НОМЕР_2 , мобільний телефон із сім-картою НОМЕР_3 який поміщено до спеціального пакету № PSP1212811.

18.06.2023 вище вказані речі визнано речовими доказами у вказаному кримінальному провадженні, про що винесено відповідну постанову.

Згідно вимог ст. 98 КПК України у сторони обвинувачення є достатні підстави вважати, що вказані речі мають значення речових доказів у кримінальному провадженні, оскільки являються предметами, що були об`єктами кримінально протиправних дій, та можуть бути використані як доказ фактів та обставин, які встановлюються під час кримінального провадження.

Згідно зі ст. 167 КПК України тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення.

Тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Частиною 2 ст. 170 КПК України передбачено, що арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

Підставою для арешту вказаного майна є достатність підстав та розумних підозр вважати, що вони є доказом вчинення злочину, передбаченого ч. 2 п.4 ст. 115 КК України.

Метою арешту вилучених речей є забезпечення їх збереження як речових доказів.

Арештувати належить виявлений та вилучений 18.06.2023 мобільний телефон марки Samsung моделі Galaxy А3, темно сірого кольору, ІМЕІ НОМЕР_1 ; ІМЕІ НОМЕР_2 , мобільний телефон із сім-картою НОМЕР_3 який поміщено до спеціального пакету № PSP1212811.

Прокурор Кагарлицького відділу Обухівської окружної прокуратури ОСОБА_3 в судовому засідання клопотання підтримав та просив клопотання задовольнити.

Слідча Обухівського РУП ГУ НП в Київській області ОСОБА_4 в судовому засідання клопотання підтримала та просила клопотання задовольнити.

Власник майна ОСОБА_5 не заперечувала проти накладення на її телефон арешт.

Слідчий суддя, заслухавши прокурора ОСОБА_3 , слідчу ОСОБА_11 та власника майна ОСОБА_5 , перевіривши надані матеріали клопотання, вважаю, що клопотання підлягає до задоволення.

Клопотання обґрунтовано тим, що 17.06.2023 до ч/ч ВП №1 Обухівського РУП ГУНП в Київській області надійшло повідомлення від ОСОБА_6 про те, що 16.06.2023 пішов з дому син ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_1 , житель АДРЕСА_1 та не повернувся, місце знаходження останнього не відомо. В ході здійснення досудового розслідування встановлено, що ОСОБА_5 на грунті неприязних відносин перебуваючи в с. Залений Яр Обухівського району поряд з домоволодінням по вул. Лісова, 251 на галявині вчинила вбивство ОСОБА_7 з особливою жорстокістю. ( ЄО № 3070 від 17.06.2023)

Дане повідомлення зареєстроване в ЖЄО ВП №1 Обухівського РУП Головного управління Національної поліції в Київській області за № 3070 від 17.06.2023 року.

За даним фактом відомості внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань та розпочате кримінальне провадження № 0001466 від 18 червня 2023 року, за ознаками злочину, передбаченого ч.2 п.4 ст. 115 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 16.06.2023 близько 19 год. 30 хв. ОСОБА_5 , яка перебуває у офіційному шлюбі із ОСОБА_8 , знаходилась на подвір`ї біля приватного житлового будинку за адресою: АДРЕСА_2 , де проживає ОСОБА_9 , та у цей час у неї на ґрунті неприязних відносин із ОСОБА_7 , обумовлених наявністю у останнього грошового боргу перед рідним дядьком ОСОБА_8 , виник злочинний умисел, спрямований на умисне протиправне заподіяння смерті ОСОБА_7 із особливою жорстокістю.

Того ж дня близько 20 год. 00 хв. ОСОБА_5 , реалізуючи свій злочинний умисел, знаходячись на подвір`ї біля приватного житлового будинку за адресою: АДРЕСА_2 , в усній формі переконала ОСОБА_7 не чинити опір та зв`язала останньому руки та ноги мотузкою, після чого ОСОБА_5 та ОСОБА_7 за її вказівкою, а також ОСОБА_9 та неповнолітня ОСОБА_10 , які не були обізнані щодо злочинного наміру ОСОБА_5 , разом пішли до галявини, що знаходиться неподалік вказаного домоволодіння, де ОСОБА_5 вирішила реалізувати свій злочинний умисел. Через декілька хвилин після них до вказаної галявини прийшов ОСОБА_8 , не будучи обізнаним щодо злочинного наміру ОСОБА_5 , та за вказівкою останньої приніс із собою ємність з вмістом бензину.

У подальшому ОСОБА_5 , знаходячись на вказаній галявині, де вона заздалегідь визначилась реалізувати свій злочинний умисел, діючи умисно, з особливою жорстокістю, на ґрунті неприязних відносин із ОСОБА_7 , усвідомлюючи суспільну небезпечність своїх дій, передбачаючи настання суспільно-небезпечних наслідків у вигляді заподіяння смерті ОСОБА_7 та бажаючи їх настання, облила останнього бензином, після чого взяла до рук запальничку та підпалила його.

В результаті вказаних злочинних дій, вчинених ОСОБА_5 , ОСОБА_7 отримав численні тілесні ушкодження у вигляді термічних опіків полум`ям по всьому тілу, внаслідок яких помер на місці.

18.06.2023 о 02 год. 30 хв. ОСОБА_5 затримана на підставі ст. 208 КПК України.

18.06.2023 під час особистого обшуку гр. ОСОБА_5 , який проводився 18.06.2023 за адресою АДРЕСА_3 , у в кабінеті слідчого №9, виявлено та вилучено мобільний телефон марки Samsung моделі Galaxy А3, темно сірого кольору, ІМЕІ НОМЕР_1 ; ІМЕІ НОМЕР_2 , мобільний телефон із сім-картою НОМЕР_3 який поміщено до спеціального пакету № PSP1212811.

18.06.2023 вище вказані речі визнано речовими доказами у вказаному кримінальному провадженні, про що винесено відповідну постанову.

За приписами частини 1 статті 167 Кримінального процесуального кодексу України тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині 2 цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення.

Зі змісту частини 2 вказаної статті вбачається, що тимчасово вилученим може бути майно щодо якого є достатні підстави вважати, що вони:

1) підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди;

2) призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення;

3) є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом;

4) одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від них, а також майно, в яке їх було повністю або частково перетворено.

Як визначає стаття 168 Кримінального процесуального кодексу України, тимчасове вилучення майна може здійснюватися під час законного затримання особи в порядку, передбаченому статтями 207 і 208 цього кодексу, а також під час обшуку й огляду із складанням відповідного протоколу, наданням його копії особі, у якої вилучене майно, або її представнику та забезпеченням його схоронності в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Крім того, приписами частини 3 статті 170 кримінального процесуального кодифікованого закону України регламентовано, що у випадку, передбаченому пунктом 1 частини 2 цієї статті (арешт майна з метою забезпечення збереження речових доказів), той накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього кодексу, а саме: речовими доказами є матеріальні об`єкти, а також документи, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Також арешт може бути накладений і на майно, на яке раніше накладено арешт відповідно до інших актів законодавства. У такому разі виконанню підлягає ухвала слідчого судді, суду про накладення арешту на майно, відповідно до правил цього кодексу.

Системний аналіз відповідного законодавства та змісту клопотання слідчого свідчить про те, що заходи забезпечення кримінального провадження, зокрема, арешт майна, не можуть застосовуватись поза межами конкретного кримінального провадження й після закінчення строків досудового розслідування, а тому будь-які слідчі (розшукові) або негласні слідчі (розшукові) дії, в тому числі й застосування заходів забезпечення кримінального провадження, проведені з порушенням цього правила, є недійсними, а встановлені внаслідок них докази - недопустимими.

Зі змісту статті 219 Кримінального процесуального кодексу України вбачається, що досудове розслідування повинно бути закінчено протягом 2 місяців з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину. Цей строк може бути продовжений, однак загальний його строк не може перевищувати 6 місяців із дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину невеликої або середньої тяжкості та 12 місяців із дня повідомлення особі про підозру у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого злочину.

Також, вирішуючи питання щодо арешту тимчасово вилученого майна, слідчий суддя ураховує зміст частини 2 статті 132 зазначеного нормативно-правового документу, відповідно до якої клопотання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження на підставі ухвали слідчого судді подається до місцевого загального суду, у межах територіальної юрисдикції якого знаходиться орган досудового розслідування.

Підпункт а пункту 1 частини 1 статті 38 Кримінального процесуального кодексу України визначає слідчі підрозділи органів Національної поліції органами досудового розслідування (органами, що здійснюють дізнання і досудове слідство).

Одночасно із цим й пункт 3 частини 2 розділу 1 Положення про органи досудового розслідування Національної поліції України, затвердженого Наказом Міністерства внутрішніх справ України № 570 від 06.07.2017 року, визначає, що органами досудового розслідування, зокрема, є слідчі відділи (відділення) територіальних (відокремлених) підрозділів поліції.

При цьому процесуальним законом визначено, що до клопотання слідчого чи прокурора про арешт майна повинні бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими воно обґрунтовується, а у самому клопотанні слід зазначити: підставу і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна; перелік і види майна, що належить арештувати; документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном; розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини шостої статті 170 цього Кодексу.

Якщо ж клопотання подано без додержання цих вимог, воно на підставі приписів частини 3 статті 172 Кримінального процесуального кодексу України повертається прокурору, цивільному позивачу із одночасним встановленням строку в сімдесят дві години або з урахуванням думки слідчого, прокурора чи цивільного позивача меншого строку для усунення недоліків, про що поставляється ухвала слідчим суддею.

Крім того, клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено. У разі тимчасового вилучення майна під час обшуку, огляду, здійснюваних на підставі ухвали слідчого судді, передбаченої статтею 235 цього Кодексу, клопотання про арешт такого майна повинно бути подано слідчим, прокурором протягом 48 годин після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, в якої його було вилучено (частина 5 статті 171 Кримінального процесуального кодексу України).

Також як чітко зазначено у абзаці 1 частині 1 статті 173 вказаного вище кодифікованого закону, у задоволенні клопотання про арешт майна, слідчий суддя повинен відмовити, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом 2 частини 1 статті 170 цього Кодексу, як то: можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження тощо.

У відповідності до правил, визначених частиною 2 тієї ж норми процесуального права, яка регламентує порядок вирішення питання про арешт майна, слідчий суддя, при вирішенні цього питання, повинен враховувати:

1) правову підставу для арешту майна;

2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини 2 статті 170 цього Кодексу);

3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини 2 статті 170 цього Кодексу);

3 -1 ) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини 2 статті 170 цього Кодексу);

4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини 2 статті 170 цього Кодексу);

5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження;

6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

При цьому у відповідності до приписів частини 4 зазначеної вище норми права, слідчий суддя, суд, постановляючи ухвалу про арешт майна, застосовує найменш обтяжливий спосіб арешту майна, саме такий, який не призведе до зупинення або надмірного обмеження правомірної підприємницької діяльності особи, або інших наслідків, які суттєво позначаються на інтересах інших осіб.

Відповідно до постанови Верховного Суду від 09.04.2019 року, справа №138/2740/16-к, провадження №51-3984км18, Закон, у тому числі в частині 10 статті 100 КПК, захищає право добросовісного власника або володільця майна від несприятливих наслідків використання його майна третіми особами зі злочинною метою. Такий підхід відповідає вимогам статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка передбачає серед іншого, що знаходження балансу між суспільним інтересом у попередженні злочинів та захистом прав зацікавлених осіб у таких обставинах означає, що покладання такого тягаря на власника відповідного майна може бути виправданим, лише якщо його інтерес у поверненні йому майна переважується ризиком, що таке повернення полегшить вчинення злочинів і зашкодить боротьбі з організованою злочинністю

Вище вказане майно у відповідності до ст. 98 КПК України має ознаки речових доказів, які мають суттєве значення в подальшому для досудового розслідування, та правильно наклав арешт на вказане майно з метою його збереження, оскільки існують обставини можливого подальшого приховування даного майна, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення та відчуження тимчасово вилученого майна. Крім того слід зазначити, що оцінка зібраних доказів щодо їх належності та допустимості перевірятиметься під час розгляду кримінального провадження по суті.

Враховуючи викладене, слідчий суддя вважає обґрунтованими доводи клопотання про накладення арешту на тимчасово вилучене майно, адже не застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна, і як наслідок можливе відчуження майна може в подальшому перешкодити кримінальному провадженню, а тому клопотання слідчого підлягає до задоволення.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст.. ст.. 167, 170-175, 309, 371, 372, 395 КПК України, слідчий суддя, -

у х в а л и в:

Клопотання слідчого відділення розслідування злочинів загально кримінальної спрямованості слідчого відділу обухівського районного управління поліції ГУ НП в Київській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_4 про арешт тимчасово вилученого майна задовольнити.

Накласти арешт на виявлений та вилучений 18.06.2023 мобільний телефон марки Samsung моделі Galaxy А3, темно сірого кольору, ІМЕІ НОМЕР_1 ; ІМЕІ НОМЕР_2 , мобільний телефон із сім-картою НОМЕР_3 який поміщено до спеціального пакету № PSP1212811.

Визначити місце зберігання вилучених речей у кімнаті речових доказів Обухівського РУП ГУ НП в Київській області, розташоване за адресою: м. Обухів, вул. Київська, 22.

Ухвала підлягає негайному виконанню слідчою СВ Обухівського РУП ГУ НП в Київській області старшим лейтенантом поліції ОСОБА_4 .

Про виконання ухвали суду направити повідомлення слідчому судді.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її оголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Слідчий суддя : ОСОБА_1