В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Єдиний унікальний номер № 285/889/23

Провадження № 1-кп/0285/362/23

23 травня 2023 року м. Звягель

Новоград-Волинський міськрайонний суд Житомирської області в складі:

головуючої судді…………...…… ОСОБА_1 ,

секретаря судового засідання...... ОСОБА_2 ,

за участю:

прокурора……………………….. ОСОБА_3 ,

обвинуваченого…………………. ОСОБА_4 ,

захисника....................................... ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду

кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 18.03.2021 за №0000009,

по обвинуваченню

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

уродженця с. Савелівка Монастириського району Тернопільської області,

громадянина України,

зареєстрованого та який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.407 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 14.12.2018 уклав контракт про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України на посадах осіб рядового та сержантського складу строком на три роки. Цього ж дня, згідно наказу №325 командира військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_4 прийнято в добровільному порядку на військову службу за контрактом, присвоєно військове звання «Солдат», зараховано до списків особового складу зазначеної частини, поставлено на всі види забезпечення та призначено на посаду стрільця-снайпера 2 мотопіхотного взводу 2 мотопіхотної роти мотопіхотного батальйону в/ч НОМЕР_1 .

Наказом №1 командира військової частини НОМЕР_1 від 02.01.2020 ОСОБА_4 призначено на посаду навідника 1 мотопіхотного відділення 2 мотопіхотної взводу 2 мотопіхотної роти мотопіхотного батальйону в/ч НОМЕР_1 .

У відповідності до Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» (далі за текстом Закон) особливий період це період функціонування національної економіки, Збройних Сил України та інших державних органів, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію та закінчується прийняттям рішення про демобілізацію. Демобілізація це комплекс заходів спрямованих, крім іншого, на планомірне переведення Збройних Сил України на організацію і штати мирного часу. Рішення про демобілізацію приймає Президент України (ст.11 Закону).

Тобто, особливий період розпочався з моменту набрання чинності Указом Президента України від 17.03.2014 №303 на визначених територіях України та продовжується на цих територіях до оголошення (набрання чинності) окремого рішення Президента України про демобілізацію, яке станом на 11.02.2021 оголошено не було.

Старший солдат ОСОБА_4 , будучи військовослужбовцем військової служби за контрактом, відповідно до вимог ст.ст.11, 16, 40, 49, 128, 200 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, зобов`язаний свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, постійно підвищувати рівень військових професійних знань, вдосконалювати свою виучку і майстерність, знати та виконувати свої обов`язки та додержуватися вимог статутів Збройних Сил України, виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою, постійно бути зразком високої культури, скромності і витримки, зразково виконувати свої службові обов`язки, бути готовим до виконання завдань, пов`язаних із захистом Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, у разі потреби відлучитися в межах розташування військової частини (підрозділу) запитати дозволу в командира відділення, а після повернення доповісти йому про прибуття, розподіляти час у військовій частині протягом доби і протягом тижня згідно з розпорядком дня, встановленого командиром (начальником).

За ст.ст.3, 4, 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України,військова дисципліна досягається шляхом особистої відповідальності кожного військовослужбовця за дотримання Військової присяги, виконання своїх обов`язків, вимог військових статутів, а також зобов`язує кожного військовослужбовця додержуватися Конституції та законів України, Військової присяги, неухильно виконувати вимоги військових статутів та накази командирів.

Згідно розпорядку дня військової частини НОМЕР_1 службові обов`язки військовослужбовці за контрактом частини виконують упродовж робочих днів з понеділка по п`ятницю в період часу з 08 год. 00 хв. по 17 год. 00 хв. Однак, старший солдат ОСОБА_4 , будучи військовослужбовцем військової служби за контрактом, перебуваючи на посаді навідника 1 мотопіхотного відділення 2 мотопіхотної взводу 2 мотопіхотної роти мотопіхотного батальйону в/ч НОМЕР_1 , в порушення вимог ст.ст.11, 16, 40, 49, 128, 200 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст.3, 4, 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, діючи з прямим умислом, з особистих мотивів та з метою тимчасово ухилитись від військової служби, без дозволу відповідних командирів (начальників) та без поважних причин, в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, 11.02. 2021 до 14 год. 30 хв. самовільно залишив військову частину НОМЕР_1 , яка дислокується за адресою: АДРЕСА_2 , та проводив час на власний розсуд, не пов`язуючи його із виконанням службових обов`язків до 27.02.2022, коли розпочав брати участь у бойових діях під час відсічі збройної агресії російської федерації проти України у складі військової частини НОМЕР_2 , чим закінчив вчинення злочину.

За час відсутності у військовій частині НОМЕР_1 старший солдат ОСОБА_4 в період часу з 11.02.2021 до 27.02.2022 обов`язки військової служби не виконував, перебуваючи поза межами військової частини правоохоронні органи або органи державної влади про свою належність до військової служби, про вчинене ним самовільне залишення військової частини НОМЕР_1 та його причини не повідомив та проводив час на власний розсуд.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 вину у пред`явленому обвинуваченні визнав повністю та пояснив, що дійсно 11.02.2021 до 14 год. 30 хв. самовільно залишив військову частину НОМЕР_1 . Про свою відсутність керівників не повідомляв. 27.02.2023 до військової служби правопорядку прибув з власної волі за обставин, зазначених у обвинувальному акті. У вчиненому щиро розкаюється, згоден з кваліфікацією своїх дій, не заперечує з приводу скороченого судового розгляду справи без дослідження доказів, які ним не оспорюються.

Показання обвинуваченого відповідають фактичним обставинам справи і учасниками процесу не оспорюються.

Приймаючи до уваги той факт, що обвинувачений в повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому органом досудового слідства кримінального правопорушенні при обставинах, викладених у обвинувальному акті, правильно розуміє зміст цих обставин та беручи до уваги, що прокурор також не оспорювавфактичні обставини провадження, на підставі ч.3 ст.349 КПК України, за згодою учасників процесу, суд визнав можливим обмежити обсяг досліджуваних доказів допитом обвинуваченого, а також дослідженням доказів, що стосуються особи обвинуваченого. При цьому судом роз`яснено учасникам судового провадження, що вони будуть позбавлені права оспорювати ці обставини справи в апеляційному порядку.

Суд враховує, що відповідно до рішення Європейського Суду з прав людини від 27.02.1980 у справі Девеер проти Бельгії, держава та її судові органи зобов`язані забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних справ шляхом спрощеного та скороченого розгляду, і суд має перевірити, чи не був такий вибір зумовлений виключно бажанням завершити справу швидко, без участі повної судової процедури та не привертаючи уваги громадськості та засобів масової інформації, чи бажанням бути обвинуваченим у вчиненні менш тяжких злочинів, заручившись підтримкою прокурора щодо отримання менш суворого покарання або взагалі звільнення від покарання за окремими епізодами справи.

Позиція обвинуваченого ОСОБА_4 щодо розгляду справи у порядку, передбаченому ч.3 ст.349 КПК України, є добровільною і не пов`язана з вищевказаними чинниками, сумнівів у добровільності такої позиції в суду немає.

Дослідивши матеріали кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого ОСОБА_4 , суд знаходить доведеною його винність та його умисні дії, які виразилися у самовільному залишені військової частини, вчинене в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, військовослужбовцем (крім строкової служби), кваліфікує за ч.4 ст.407 КК України.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого, є щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Обставини, що обтяжують покарання обвинуваченого, відсутні.

При обранні виду і міри покарання обвинуваченому суд бере до уваги:

ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, який відноситься до категорії тяжкого; його характер;

дані про особу винного, який раніше не судимий, його вік, стан здоров`я, характеристики за місцем служби та проживання, той факт, що він є учасником бойових дій, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває;

положення ст.ст.50, 65 КК України, відповідно до яких особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне та достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Виходячи з цієї мети, а також принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання має бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного.

Відтак, суд призначає обвинуваченому покарання у виді позбавлення волі у мінімальному розмірі, встановленому санкцією ч.4 ст.407 КК України, вважаючи його необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Разом з тим, враховуючи особу обвинуваченого, який вину визнав та усвідомив протиправність своїх дій, його відношення до скоєного, суд приходить до висновку про те, що Чорний не є особою, небезпечною для суспільства, а тому його виправлення можливе без ізоляції від суспільства із застосуванням положень ст.75 КК України в умовах звільнення його від відбування основного покарання з випробуванням. На підставі ст.76 КК України на обвинуваченого покладатимуться відповідні обов`язки кримінально-виправного характеру.

Підстав для звільнення від відбування покарання судом не вбачається.

Суд вважає, що обставини, що пом`якшують покарання обвинуваченого, не знижують істотним чином міру тяжкості скоєного кримінального правопорушення, не зменшують його суспільну небезпеку до рівня, що виходить за межі покарання, що виключає застосування до обвинуваченого ст.69 КК України.

Запобіжний захід не обирався і суд не вбачає підстав для його обрання.

Діями ОСОБА_4 шкоди не заподіяно.

Цивільний позов по справі не заявлений.

Процесуальні витрати, речові докази відсутні.

З урахуванням наведеного та керуючись статтями 337, 370, 371, 374 КПК України,

УХВАЛИВ:

Визнати ОСОБА_4 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.407 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного судом покарання із випробуванням, встановивши йому іспитовий строк тривалістю 1 (один) рік.

Покласти на засудженого ОСОБА_4 обов`язки, передбачені п.п.1, 2 ч.1, п.2 ч.3 ст.76 КК України:

періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації,

повідомляти його про зміну місця проживання і роботи

та не виїжджати за межі України без його погодження.

Підстав для обрання запобіжного заходу суд не вбачає.

Вирок може бути оскаржений до Житомирського апеляційного суду через Новоград-Волинський міськрайонний суд Житомирської області протягом 30 днів з дня його проголошення з підстав, передбачених ст.394 КПК України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Головуюча суддя ОСОБА_1