Справа 350/975/17
Номер провадження 1-кп/350/1/2023
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 липня 2023 року селище Рожнятів

Рожнятівський районний суд Івано-Франківської області

в складі головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в селищі Рожнятів кримінальне провадження № 0000363 внесене до ЄРДР 23.12.2016 про обвинувачення ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Світловодськ, Кіровоградської області, жителя АДРЕСА_1 , одруженого, на утриманні неповнолітня дитина, з вищою освітою, не працюючого, українця, громадянина України, раніше не судимого, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України

з участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_5 ,

у с т а н о в и в:

Обвинувачений ОСОБА_3 , керуючи транспортним засобом порушив правила безпеки дорожнього руху, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження.

Кримінальне правопорушення вчинено за таких обставин:

22.12.2016 приблизно о 18 год. 30 хв., обвинувачений ОСОБА_3 , керуючи автомобілем марки "Mercedes Benz S-350", реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухаючись автодорогою Н-10 сполученням Стрий-Чернівці-Мамалига, в населеному пункті сел. Брошнів-Осада Калуського району по вул. 22 Січня у напрямку у м.Калуш, будучи відповідно до пункту 1.10 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306 учасником дорожнього руху, спостерігаючи наявність дорожніх знаків і дорожньої розмітки, свідомо та грубо порушив вимоги указаних Правил дорожнього руху, а саме:

- пункту 1.3., згідно з яким учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги Правил дорожнього руху;

- підпункту "б" пункту 2.3., відповідно до якого для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі;

- пункту 11.2., згідно з яким на дорогах, які мають дві і більше смуг для руху в одному напрямку, нерейкові транспортні засоби повинні рухатися якнайближче до правого краю проїзної частини;

- пункту 12.1., згідно з яким під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, яка відповідно до пункту 1.10. становить сукупність факторів, що характеризуються дорожніми умовами, наявністю перешкод на певній ділянці дороги, інтенсивністю і рівнем організації дорожнього руху (наявність та стан дорожньої розмітки, дорожніх знаків, дорожнього обладнання, світлофорів), які повинен ураховувати водій під час вибору швидкості, смуги руху та прийомів керування транспортним засобом, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним;

- п.12.2., згідно з яким у темну пору доби та в умовах недостатньої видимості швидкість руху повинна бути такою, щоб водій мав змогу зупинити транспортний засіб у межах видимості дороги;

-п.12.3., відповідно до якого у разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди;

- пункту 18.1., згідно з яким водій транспортного засобу, що наближається до нерегульованого пішохідного переходу, на якому перебувають пішоходи, повинен зменшити швидкість, а в разі потреби зупинитися, щоб дати дорогу пішоходам, для яких може бути створена перешкода чи небезпека. Так, рухаючись лівою смугою руху ОСОБА_3 проявив не уважність, не вибрав належної, тобто такої, щоб мати змогу зупинити транспортний засіб у межах видимості дороги, швидкості руху, а в подальшому не вжив заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду пішохода, вчинив наїзд на пішохода потерпілого ОСОБА_6 який переходив проїзну частину дороги на нерегульованому пішохідному переході навпроти магазину Рошен" у районі розташування опори лінії електропередач №290 у напрямку справа наліво по ходу руху автомобіля, спричинивши потерпілому відповідно до висновку експерта номер 92/56-Д від 13.04.2017 тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми з забоєм головного мозку, крововиливами в речовину головного мозку, м`які покрив голови, травми лівої гомілки з переломами середньої третини кісток лівої гомілки із зміщенням кісткових відламків, що згідно з п.п.2.2.1. "а", "б", "в", 2.2.2. "Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень", відносяться до тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості як таких, що викликали тривалий розлад здоров`я і не є небезпечними для життя в момент спричинення.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину в пред`явленому йому обвинуваченні не визнав та пояснив, що дійсно у вказаний день та час, керуючи автомобілем "Mercedes Benz " в темну пору доби рухався зі швидкістю 60 км/год. у сторону м.Івано-Франківськ. Проїхавши залізничний переїзд у сел.Брошнів-Осада він наблизився до пішохідного переходу, приїхавши який приблизно через 20 метрів від пішохідного переходу краєм ока побачив, що людина перебігає дорогу, і в цей момент, незважаючи на екстрене гальмування, людина вдарилася в край автомобіля. Вважає пішохода винуватим у ДТП, оскільки він раптово вийшов на дорогу і переходив її у не передбаченому для цього місці, з порушенням Правил дорожнього руху. Після ДТП відшкодував потерпілому збитки у розмірі 190 тисяч гривень.

Незважаючи на невизнання обвинуваченим ОСОБА_3 своєї вини, його винуватість у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення повністю доведена показаннями потерпілого та свідків, протоколами слідчих дій, висновками експертиз та іншими нижчезазначеними письмовими доказами.

Потерпілий ОСОБА_6 у судове засідання не прибув, про дату, час і місце судового засідання був повідомлений належним чином, тому суд вважає за доцільне продовжити судове засідання за його відсутності, що не зашкодить суду з`ясувати всі обставини у цій справі. Будучи допитаним судом у минулих судових засіданнях потерпілий ОСОБА_6 давав показання про те, що він переходив дорогу по пішохідному переході, позначеному дорожньою розміткою «зебра», де на нього відбувся наїзд автомобілем марки "Mercedes Benz S-350", під керуванням ОСОБА_3 . Обвинувачений дійсно відшкодував йому збитки завдані кримінальним правопорушенням, тому претензій до нього він не має.

Свідок ОСОБА_7 дав суду показання про те, що 22.12.2016, приблизно о 18 год. він, керуючи автомобілем марки "Рено", їхав з м.Калуша у напрямку м.Долина. Була темна пора доби, на його автомобілі було увімкнено ближнє світло фар, автомобіль рухався приблизно 40 км/год. Чи освітлювалася дорога він не пам`ятає, але пішохідний перехід був освітленим, потерпілий ОСОБА_6 стояв з лівої сторони дороги, обличчям до проїзної частини, а потім побачив його на переході, який він повільно, а потім з прискоренням почав переходити. Проїхавши пішохідний перехід він почув "хлопок", а повернувши голову у напрямку пішохідного переходу побачив, що хлопця збив транспортний засіб, який зупинився приблизно через 100 метрів. Під час досудового розслідування слідчий допитував його як свідка, а також з ним проводився слідчий експеримент, під час яких він більш детально давав показання, оскільки тоді пам`ятав деталі .

Свідок ОСОБА_8 дав суду показання про те, що 22 грудня 2016 року він разом із знайомими ОСОБА_9 та ОСОБА_10 сиділи у приміщенні кафе «Зодіак». Приблизно о 18 год. 20 хв. в приміщення кафе забіг чоловік, який сказав, що на дорозі сталася аварія. Вийшовши з приміщення кафе, побачив що на смузі руху в напрямку м. Калуш по середині лежав без свідомості ОСОБА_6 . Моменту ДТП він не бачив, однак знає, що потерпілий йшов до пішохідного переходу і почав переходити дорогу, де його збив чорний "Мерседес", який після ДТП від`їхав 100 метрів. Водій сидів у машині.

Свідок ОСОБА_9 - брат потерпілого ОСОБА_6 дав суду показання про те, що 22 грудня 2016 року приблизно о 17 год. він разом із товаришами ОСОБА_8 та ОСОБА_11 відпочивали у кафе «Зодіак». Приблизно о 18 год. у приміщення кафе зайшов чоловік, який сказав, що сталася аварія. Коли він вийшов на вулицю то побачив свого брата ОСОБА_6 , який лежав біля пішохідного переходу між смугами.

Свідок ОСОБА_12 дав суду показання про те, що 22 грудня 2016 року приблизно о 18 год. він на власному автомобілі марки "Сітроен" повертався з сел. Рожнятів додому. Під`їжджаючи до перехрестя в с. Креховичі зупинився, оскільки по головні дорозі зі сторони м. Долини рухався легковий автомобіль марки «Мерседес» чорного кольору. Пропустивши цей автомобіль, він також поїхав у напрямку сел. Брошнів-Осада, де проїхавши залізничний переїзд побачив, що навпроти магазину «Рошен» на зустрічній смузі руху зупинились автомобілі. Під`їжджаючи ближче, на крайні правій смузі руху в напрямку м. Калуш навпроти вхідних дверей в магазин «Рошен» лежав молодий хлопчина, навколо якого зібрались люди. Не зупиняючись, проїхавши трохи далі, він побачив справа біля узбіччя автомобіль марки «Мерседес». Наступного дня він дізнався, що потерпілим внаслідок ДТП є ОСОБА_6 .

Свідок ОСОБА_13 - у 2010-2017 роках Брошнівський селищний голова дав суду показання, що в смт.Брошнів-Осада біля магазину" Рошен" є пішохідний перехід, пофарбований червоним і білим кольорами. Раніше до 2009 або 2010 року пішохідний перехід розташовувався на відстані 10-20 м ближче до м. Калуша, але з того часу цього пішохідного переходу немає. Моменту ДТП він не бачив, оскільки приїхав на місце через декілька хвилин після аварії, однак бачив потерпілого лежачим не на пішохідному переході, а на проїзній частині, приблизно навпроти входу у магазин "Рошен". Мерседес стояв неподалік. Дорога була у задовільному стані, а її освітлення було середнім між задовільним і незадовільним. Чи був на місці ДТП при проведенні слідчого експерименту не пам`ятає.

Свідок ОСОБА_14 - прибиральниця магазину "Рошен" дала суду показання про те, що в день, коли сталася ДТП вона була на роботі. Почула удар, а коли вийшла з приміщення магазину то побачила ОСОБА_6 , який лежав по середині дороги. Люди говорили, що ОСОБА_6 переходив дорогу через пішохідний перехід, але вона його бачила лежачим приблизно 10 метрів від пішохідного переходу. Переходив потерпілий дорогу чи перебігав, вона не знає. Дорога здається була освітленою.

Свідок ОСОБА_15 дав суду показання, що про ДТП знає, однак особисто її не бачив. Ствердив, що працівникам поліції було видано відеозаписи з камер відеоспостереження, які розміщені на будівлі магазину.

Окрім цього, винуватість обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.286 ч.1 КК України доведена:

- даними, що містяться в протоколі огляду місця події від 22.12.2016 (т.1, а.к.п. 101-103), схемою до протоколу огляду місця події від 22.12.2016 (т.1, а.к.п. 104) та фототаблицями до нього (т.1, а.к.п. 105-109), якими підтверджено, що місцем дорожньо-транспортної пригоди є вул. 22 Січня в сел.Брошнів-Осада, проїзна частина автодороги Н-10 Стрий-Чернівці-Мамалига. На момент огляду, проїзна частина дороги пряма в плані, горизонтально на проїзній частині дороги нанесено лінії повздовжньої розмітки для розділення смуг руху та лінія осьової розмітки для розділення зустрічних потоків транспорту. Автомобіль розташований передньою частиною в напрямку м. Калуш. При подальшому огляді проїзної частини дороги в напрямку с.Креховичі, на проїзній частині дороги, повздовж критого ринку, на відстані 99,50 м. від лінії електричних передач (далі - ЛЕП) №274 по осі "Х" та на відстані 1м. від краю проїзної частини по осі "Y", виявлено прозорий уламок скла фари. При огляді автомобіля встановлено, що на ньому наявні пошкодження, а саме: розбито скло правої передньої блок-фари; вітрове (переднє) скло в нижній частині правої сторони має тріщини. Від правої блок-фари на передньому капоті наявні сліди ковзання, утворені шляхом тертя нашарування болота до одягу потерпілого. З правої сторони, за тротуаром встановлені бетонні опори лінії електропередач, які на момент огляду частково освітлюють проїзну частину дороги, а саме на них включені ліхтарі через одну - на ЛЕП №274, і по ходу огляду ліхтарі світять через одну опору.

- даними, що містяться в протоколі додаткового огляду місця події від 11.05.2017 (т.1, а.к.п. 110-112) та схемою до нього (т.1,а.к.п. 113), якими підтверджено, що місцем огляду є територія сел. Брошнів-Осада, вул. 22 Січня та проїзна частина автодороги Н-10 сполученням Стрий-Чернівці-Мамалига. Огляд проведено в напрямку м. Калуш від с.Креховичі. Для прив`язки елементів огляду від ЛЕП №290 перпендикулярно осі дороги проведено умовну лінію. На відстані 9,7 м. до умовної лінії бере свій початок пішохідний перехід шириною 4,1 м. По ходу в напрямку с.Креховичі на відстані 7,3 м. від закінчення пішохідного переходу на тротуарі з права по ходу огляду встановлений дорожній знак 5.35.1. (пішохідний перехід), також зліва на тротуарі, на відстані 5,3 м. в напрямку огляду встановлений знак 5.35.1 (пішохідний перехід). Безпосередньо після пішохідного переходу проведено заміри шести ліній дорожньої розмітки 1.5 та відстані між ними, що поділяють смуги руху по напрямку до м. Калуш. Справа від проїзної частини знаходиться торговий центр "Рошен" з навісом. На відстані 8 м. від умовної лінії в напрямку огляду під навісом на відстані 2,86 м. від поверхні тротуару встановлена камера відеоспостереження.

- даними протоколу огляду речей від 03.05.2017 (т.1, а.к.п. 115-116), якими встановлено, що предметом огляду являється DVD-R диск. При перегляді вмісту даного диску за допомогою персонального комп`ютера на даному диску виявлено 1 відео файл із назвою "DVR_ch1_main_4610_0056.dav". При перегляді відеозапису встановлено, що в правому верхньому кутку наявний надпис "2016-12-22 19:46:06", розпочинає змінюватись та вказує на час запису. Встановлено, що камера захоплює вхід до вказаного вище магазину, площадку біля входу, а також частину тротуару та проїжджої частини навпроти даного магазину. У подальшому при позначці часу "19:46:29" на відеозаписі видно, що зліва направо щодо камери зі сторона с. Креховичі Калуського району, в сторону с. Голинь Калуського району, по лівій смузі руху, ближній до осьової розділової смуги, рухається автомобіль. При цьому на позначці часу "19:46:32" помітно, що автомобіль, який рухається по зустрічній смузі в напрямку с. Креховичі зменшує свій рух до повної зупинки та зупиняється на проїзній частині приблизно навпроти вхідних дверей у крамницю. При подальшому перегляді відеозапису, при познаці часу "19:46:29" на відеозаписі видно, що на проїзній частині дороги на лівій, ближчій до осьової лінії дорожньої розмітки, по якій при позначці часу "19:46:32" рухався автомобіль зі сторони с. Креховичі в сторону с. Голинь, знаходиться тіло людини без руху. У подальшому на позначці часу "19:46:40", при автоматичному збільшенні чіткості зображення відеозапису вже добре видно, що тіло людини без ознак руху знаходиться на проїзній частині дороги і там починають збиратись пішоходи, а також починають зупинятися автомобілі. При позначці часу "19:46:42", при проїзді в напрямку с. Голинь вантажного автомобіля помітно, що тіло людини лежить на правій смузі руху в напрямку с. Голинь, ближче до ліній дорожньої розмітки 1.5, приблизно навпроти вхідних дверей в крамницю. Дальше при перегляді відеозапису, при позначці часу "19:47:55", видно що тіло людини лежить на проїзній частині дороги на боку, ногами в сторону входу в крамницю, головою до центру дороги, на лівому боку спиною повернутому сторону с. Креховичі, а передньою частиною в сторону с.Голинь.

- даними протоколу огляду транспортного засобу від 23.12.2016 (т.1, а.к.п. 118-120) із фототаблицями до нього (т.1, а.к.п. 122-126), протоколу додаткового огляду транспортного засобу від 04.02.2017 (т.1, а.к.п. 121), якими підтверджено наявність зовнішніх пошкоджень автомобіля, зокрема: пошкоджено передню блок-фару праву, праве крило в місці розташування блок-фари, переднє вітрове скло з правої сторони. Окрім цього, підтверджено наявність слідів ковзання на капоті автомобіля.

- даними протоколу огляду речей від 30.12.2016 (т.1, а.к.п. 136), якими підтверджено, що під час ДТП, яка місце 22.12.2016 в сел. Брошнів-Осада, по вул. 22 Січня на потерпілому ОСОБА_6 був одяг: чоловіча зимова куртка чорного кольору, ношена, на лівому рукаві якої, в районі ліктьового суглоба наявне пошкодження тканини, спортивні штани чорного кольору із вставками синього і зеленого кольору на кишенях, чоботи чоловічі, ношені, матерчаті, чорного кольору, кофта бавовняно-синтетична синього кольору, ношена, пошкодження у вигляді розрізу в передній частині, кофта бавовняно-синтетична зеленого кольору, ношена, пошкодження у вигляді розрізу в передній частині.

- даними протоколу проведення слідчого експерименту від 11.05.2017 (т.1, а.к.п. 144-146), які узгоджуються із вищенаведеними судом показаннями свідка ОСОБА_7 , які він дав у судовому засіданні.

- даними протоколу проведення слідчого експерименту від 11.04.2018 (т.1, а.к.п. 187-189) та схемою до нього (т.1, а.к.п. 190) проведеного з метою перевірки і уточнення відомостей ОСОБА_3 в ході якого, останній розказав обставини ДТП, що мала місце 22.06.2016. Після цього ОСОБА_3 запропоновано на проїзній частині дороги вказати місце наїзду. Коли він його вказав, то було зафіксовано, що воно знаходиться на відстані 6 м від краю бордюрів тротуару справа по напрямку руху та на відстані 34 м. від дорожнього знаку 5.35.1 "Пішохідний перехід". Також було здійснено заміри ширини заїзної кишені, який становив 2,2 м. Після цього на тротуарі було відміряно відрізок довжиною 6 м. та запропоновано статисту пробігти його швидким бігом з темпом, який вказав ОСОБА_3 - з яким рухався пішохід перед ДТП, перебігаючи проїзну частину дороги. Коли статист три рази пробіг даний відрізок, то час становив t1=2,16сек. t2=2,25сек. t3=2,09сек., тобто середній час склав 2,17 сек. Після цього ОСОБА_3 було запропоновано розташувати транспортний засіб так, як він рухався до наїзду. Коли він поставив даний транспортний засіб в таке положення, то було встановлено, що він знаходиться на відстані 5,8 м від правого заднього та 5,8 м від правого переднього колеса до бордюру тротуару справа. Після цього проведено експеримент по встановленню видимості пішохода з робочого місця водія. Для цього, враховуючи швидкість 60 км/год, з якою за словами ОСОБА_3 він рухався, було вирахувано, що його швидкість становила приблизно 16,7 м на секунду. Після цього від місця наїзду було відміряно три відрізки довжиною по 16,7 м в напрямку м. Долина. У свою чергу дані відрізки було поділено навпіл по 8,3м. Автомобіль ОСОБА_3 було поставлено в першу точку, позначену №3. Після цього, від місця наїзду вправо по тротуару було відкладено відрізок довжиною по 2,17м - середня відстань, яку долав пішохід за 1 секунду до місця наїзду, та ще два відрізки такої ж довжини. Кожний з цих відрізків також поділено пополам по 1,08 м. Далі статиста встановлено на першу точку, позначену №3. ОСОБА_3 запропоновано сісти в автомобіль та включити ближнє світло фар і увімкнути двигун. З такого положення було встановлено, що статиста не видно. Це підтвердили понятті та учасники сідаючи почергово на місце водія. Після цього автомобіль пересунуто на точку переділення відрізка навпіл в сторону м. Калуш, що відповідає віддаленню за 2,5 сек до наїзду. Аналогічно перейшов і статист в точку переділу пополам відрізку до місця наїзду. В цих точках з робочого місця водія пішохода також не видно. Після цього автомобіля було пересунуто в точку №2 тобто на 33,4 м до місця наїзду. Також пішохода-статиста було встановлено в точці №2. У такому положенні видно силует пішохода, що підтверджено понятими та учасниками слідчої дії. Захисниками обвинуваченого ОСОБА_5 та ОСОБА_16 зазначено, що в такому положенні видно, що статист знаходиться за правим краєм проїзної частини в районі заїзної кишені. У подальшому, для встановлення видимості в напрямку руху було запропоновано працівнику поліції у світловідбиваючому жилеті пройтись по осьові лінії розмітки в напрямку м. Калуш, а ОСОБА_3 з місця з водія в тому місці, коли розмітка буде зливатись з проїзною частиною дороги, подати сигнал, щоб особа зупинилась, і цю відстань було заміряно, вона становила 33,9 м. Поняті та учасники слідчої дії при цьому знаходились у автомобілі.

- даними протоколу проведення слідчого експерименту від 04.04.2019, під час якого свідок ОСОБА_8 розказав про відомі йому обставини ДТП, показав приблизне розташування учасників ДТП, яка мала місце 22.12.20216.( т.1, а.к.п.232-233).

- даними протоколу проведення слідчого експерименту від 13.12.2019, відповідно до якого потерпілий ОСОБА_6 розказав при яких обставинах відбулась ДТП в результаті якої він отримав тілесні ушкодження, зокрема підтвердив, що він переходив проїзну частину дороги по пішохідному переході, показав параметри приблизного розташування учасників ДТП, яка мала місце 22.12.20216 (т.2, а.к.п.77 -79). Показання потерпілого під час проведення слідчого експерименту узгоджуються із показаннями, які він дав у судовому засіданні.

- висновком судового експерта №4.2-1102/17 від 23.02.2017 (т.1, а.к.п. 127-130), даними якого підтверджено, що на момент експертного огляду та дослідження рульове керування автомобіля марки "Мерседес-Бенц S-350" реєстраційний № НОМЕР_1 знаходилось у працездатному стані. На момент експертного огляду та дослідження робоча гальмівна система автомобіля марки "Мерседес-Бенц S-350" реєстраційний № НОМЕР_1 знаходилось у працездатному стані.

- висновком судового експерта №1.2-126/17 від 28.04.2017 (т.1, а.к.п. 132-135), даними якого підтверджено, що осколок із упаковки №1, вилучений під час огляду місця події та світлорозсіювач пошкодженої блок-фари із упаковки №2, вилученої із автомобіля "Мерседес-Бенц S-350" д.н.з НОМЕР_1 , до розділення складали єдине ціле.

- висновком судово-медичного експерта криміналіста №68 від 04.04.2017 (т.1, а.к.п. 137-139) та фототаблицями до нього (т.1, а.к.п. 140-143), у якому описано механізм утворення пошкоджень одягу потерпілого ОСОБА_6 , який був на ньому при ДТП, яка мала місце 22.12.2016, з якого, враховуючи характер і механізм утворення пошкоджень одягу, вбачається, що могло мати місце зіткнення автомашини з потерпілим, коли останній перебував у вертикальному положенні, повернутий до автомобіля задньо-лівою поверхнею тіла, в результаті первинного удару виступаючими частинами автомобіля могли утворитись сліди ковзання на задньо-внутрішній поверхні правої штанини у вигляді потертості тканини, деформації та сплощення пучків волокон, незначного накладання напівпрозорих частинок піску.

- висновком судово-медичного експерта №92/56-Д від 25.04.2017 (т.1, а.к.п. 150-155), яким підтверджено, що у потерпілого ОСОБА_6 мались тілесні ушкодження: закрита черепно-мозкова травма з забоєм головного мозгу, крововиливами в речовину головного мозку, м`які покриви голови; травма лівої гомілки з переломами середньої третини кісток лівої гомілки зі зміщенням кісткових відламків; забій нирок; синці та садна в ділянці голови, грудної клітки, садно лівої клубової ділянки та садна в ділянці обох китиць, які утворилися від дії тупих твердих предметів та можуть відповідати терміну, вказаному у постанові слідчого про призначення додаткової судово-медичної експертизи від 12.04.2017. Різноманітний характер та локалізації тілесних ушкоджень, а також характер та розташування пошкоджень одягу і автомобіля, в сукупності дають підставу стверджувати, що могло мати місце зіткнення автомашини з потерпілим, коли останній перебував у вертикальному положенні, був повернутий до автомобіля задньо-лівою поверхнею тіла. У результаті первинного удару виступаючими частинами автомобіля могли утворитись сліди ковзання на задньо-внутрішній поверхні правої штанини у вигляді потертості тканини, деформації та сплощення пучків волокон, незначного накладення напівпрозорих частинок піску та травма лівої гомілки; при наступному падінні, ударі і ковзанів по поверхні автомашини, ударів головою та ділянкою грудної клітки до капоту та лобового скла, відкиданні та падінні з ударом до дорожнього покриття, могли бути спричинені інші зазначені вище тілесні ушкодження. Закрита черепно-мозкова травма з забоєм головного мозку, крововиливами в речовину головного мозку, м`які покриви голови, травма лівої гомілки з переломами середньої третини кісток лівої гомілки зі зміщенням кісткових відламків, згідно п.п. 2.2.1. "а", "б", "в", 2. 2. 2 "Правил судового-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень", відносяться до тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості, як таких, що викликали тривалий розлад здоров`я і не є небезпечними для життя в момент спричинення. Забій нирок, синці та садна в ділянці голови, грудної клітки, садно лівої клубової ділянки та садна в ділянках обох китиць, згідно пункту правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, відносяться до легких тілесних ушкоджень.

- висновком експерта за результатами проведення транспортно-трасологічної та автотехнічної експертизи від 15.07.2019 № 19195/19771/19-52, яким підтверджено, що у даній дорожній ситуації водій автомобіля марки "Mercedes Benz" S350 реєстраційний № НОМЕР_1 ОСОБА_3 діяв всупереч вимог п. 12.3 Правил дорожнього руху України ( т.2, а.к.п.11).

Сукупність вищенаведених та детально досліджених в судовому засіданні доказів дає підстави суду прийти до переконання, що вина обвинуваченого ОСОБА_3 в порушенні правил безпеки дорожнього руху під час керування технічно справним транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження, доведена повністю, а тому його дії суд кваліфікує за ч.1 ст.286 КК України.

Допитаний в судовому засіданні у режимі відеоконференції експерт ОСОБА_17 підтвердив висновки проведеної ним експертизи від 15.07.2019 № 19195/19771/19-52, зокрема зазначив, що такі висновки зроблені на підставі даних, які були надані у його розпорядження.

Згідно із ст. 94 КПК України слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Жоден доказ не має наперед встановленої сили.

Разом з тим, у висновку експерта від 15.07.2019 № 19195/19771/19-52 містяться твердження про те, що:

1) наїзд автомобіля марки Mercedes Benz S350 реєстраційний № НОМЕР_1 під керуванням водія ОСОБА_3 на пішохода ОСОБА_6 відбувся поза межами пішохідного переходу, позначеного дорожньою розміткою 1.14.3 («зебра») та дорожніми знаками 5.35.1 і 5.35.2 «Пішохідний перехід»;

2) показання водія автомобіля ОСОБА_3 про те, що наїзд на пішохода ОСОБА_6 мав місце, коли останній знаходився на відстані 34 м від дорожнього знаку 5.35.1 «Пішохідний перехід» є технічно неспроможними, а показання про те, що наїзд відбувся на відстані 3,8 м від правого краю проїзної частини, не суперечать слідовій інформації;

3) показання потерпілого ОСОБА_6 про те, що наїзд на нього відбувся в межах пішохідного переходу, позначеного дорожньою розміткою 1.14.3 («зебра») та дорожніми знаками 5.35.1 і 5.35.2 «Пішохідний перехід» на відстані 5...6 м від правого краю проїзної частини є технічно неспроможними;

4) виходячи із технічно спроможної версії розвитку ДТП, водій автомобіля марки Mercedes Benz S350 реєстраційний № НОМЕР_1 ОСОБА_3 не мав технічної можливості своїми односторонніми діями уникнути наїзду на пішохода ОСОБА_6 , який з технічної точки зору став причиною настання вказаної дорожньо-транспортної пригоди, оскільки необачно вийшов на проїзну частину в безпосередній близькості від автомобіля, який наближався.

Однак, суд не бере такі твердження уваги та вважає висновок експерта від 15.07.2019 № 19195/19771/19-52 в частині вище перелічених тверджень неналежним доказом, який не може бути використаний судом при ухваленні рішення в даному провадженні, оскільки він суперечить матеріалам справи.

Так, висновок експерта в цій частині не спростовує твердження потерпілого ОСОБА_6 про те, що він переходив дорогу по пішохідному переходу, де і відбувся на нього наїзд. Експертний висновок в зазначеній частині також суперечить показанням свідка ОСОБА_7 про те, що потерпілий переходив дорогу по пішохідному переході, проїхавши який він почув удар, після якого побачив, що потерпілого збив транспортний засіб, який зупинився приблизно через 100 метрів.

Показання потерпілого ОСОБА_6 та свідка ОСОБА_7 суд вважає достовірними і такими, що не викликають жодного сумніву в об`єктивності оцінки ними обставин дорожньо-транспортної пригоди.

Висновки експерта, зазначені в пунктах 1-3,6,7 не спростовують винуватість обвинуваченого ОСОБА_3 беручи до уваги також те, що судовий експерт у висновку зазначив, що викладені ним обставини ДТП є тільки версією розвитку ДТП, яку достовірно підтвердити неможливо через недостатню кількість вихідних даних. Тобто у своєму висновку експерт припускає, що викладені ним твердження можуть бути недостовірними, у зв`язку з чим суд не може прийти до переконання, що викладені у вищезазначених пунктах висновки експерта є доказом на спростування вини ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення.

Суд відхиляє аргументи сторони захисту про те, що протиправність дій потерпілого пов`язаного з раптовим виходом на дорогу у не передбаченому для цього місці виключає винуватість обвинуваченого, оскільки судом в ході розгляду цієї справи не здобуто належних та достатніх доказів про протиправність дій потерпілого. Наведені вище докази підтверджують відповідність дій потерпілого ОСОБА_6 правилам дорожнього руху.

Разом з тим, незалежно від причин виникнення небезпеки для руху або перешкоди, водій зобов`язаний був дотримуватись правил дорожнього руху та виконати вимоги всіх зазначених в обвинувальному акті пунктів ПДР, в тому числі і п.12.3 ПДР, зокрема при виявленні пішохода негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до повної зупинки транспортного засобу.

Тобто, навіть у разі встановлення факту, що небезпеку для руху створив пішохід, який перебував поза межами пішохідного переходу, водій не звільняється від виконання вимог зазначеного пункту Правил.

Таку позицію у подібних правовідносинах закріпив Касаційний кримінальний суд у складі Верховного Суду в постанові від 10 грудня 2019 року в справі № 759/2926/16-к.

Отже, водій автомобіля марки "Mercedes Benz" S350 реєстраційний № НОМЕР_1 ОСОБА_3 належним виконанням вимог пунктів 1.3,2.3,11.2,12.1,12.2,12.3,18.1 ПДР мав технічну можливість уникнути наїзду на пішохода ОСОБА_6 .

Сторона захисту вважає, що слід визнати недопустимими докази, якими є протокол огляду місця події від 22.16.2016, складений слідчим ОСОБА_18 , схема і фототаблиця до протоколу (т.1,. а.к.п.. 101 - 109); протокол додаткового огляду місця події від 11.05.2017. складений слідчим ОСОБА_19 (т. 1. а. к.п. 110- 113); заява ОСОБА_15 від 22.03.2017, адресована начальнику СВ ОСОБА_19 про добровільну видачу відеозапису з камери спостереження (т. 1. а.к.п. 114); протокол від 03.05.2017 огляду DVD-диску з відеофайлом з камери спостереження складений слідчим ОСОБА_19 ( т.1, а.к.п.115-116); протокол огляду транспортного засобу від 23.12.2016. складений слідчим ОСОБА_18 (т. 1, а. к.п. 118- 120); протокол огляду транспортного засобу від 04.02.2017. складений слідчим ОСОБА_19 фототаблиця до протоколу огляду ( т. 1, а. к.п. 121 - 126); протокол огляду одягу та взуття, наданих братом потерпілого ОСОБА_9 , складений слідчим ОСОБА_19 (т. 1. а.к.п. 1.36); висновок експерта від 04.04.2017 № 68 судової медико-криміналістичної експертизи одягу та взуття, проведений за постановою слідчого ОСОБА_19 від 28.02.2017, та фототаблиця до висновку (т. 1. а. с. 1.37 - 143); протокол проведення слідчого експерименту від І 1.05.2017 зі свідком ОСОБА_7 , складений слідчим ОСОБА_19 (т. 1, а. к.п. 144-146); інформація селищного голови смт. Брошнів-Осада від 11.05.2017. надана на запит слідчого ОСОБА_19 від 05.05.2017 (т. 1, а. к.п. 156); протокол доступу до речей і документів від 28.02.2022. яким слідчий ОСОБА_19 вилучив медичну карту стаціонарного хворого ОСОБА_6 № 14296/16 (т. 2, а. к.п. с. 99-100); протокол доступу до речей і документів від 12.04.2021; яким слідчий ОСОБА_19 вилучив медичну карту стаціонарного хворого ОСОБА_6 № 12885/16 (т. 2, а.к.п.103); інформація селищного голови смт. Брошнів-Осада від 11.05.2017 надана на запит слідчого ОСОБА_19 від 05.05.2017 (т. 1, а.к.п. 156), а також одяг ОСОБА_6 який визнано речовим доказом постановою слідчого ОСОБА_19 від 04.02.2017 (т. 2, а. к.п. 95); медичні карти стаціонарного хворого ОСОБА_6 № 14296/16 і № 12885/16, які визнано речовими доказами постановою слідчого Витвицького В.11, від 04.02.2017 (т. 2, а.к.п. 104); права блок-фара автомобіля та уламок скла, які визнано речовими доказами постановою слідчого ОСОБА_19 від 04.02.2017 (т. 2, а. к.п. 109); DVD-диск з відеофайлами за 22.12.2016, який визнано речовим доказом постановою слідчого ОСОБА_19 від 03.05.2017 (т. 1, а.к.п.117; т. 2, а. к.п. 111 ); автомобіль марки "Мерседес-Бенц S-350" реєстраційний № НОМЕР_1 , який визнано речовим доказом постановою слідчого ОСОБА_19 від 23.12.2016 (т. 2, а. к.п. 112); висновок експерта від 23.02.2017 № 4.2-1102/17 інженерно-технічної експертизи за експертною спеціальністю 10.2 «Дослідження технічного стану транспортних засобів, проведений за постановою слідчого ОСОБА_18 від 23.12.2016 (т. 1, а.к.п. 127 - 130); висновок експерта від 28.04.2017 № 1.2-126/17 інженерно-технічної експертизи за експертною спеціальністю 4.2 «Дослідження знарядь, агрегатів, інструментів і залишених ними слідів, ідентифікація цілого за частинами», проведений за постановою слідчого ОСОБА_19 від 23.02.2017 (т. 1, а. к.п. 131 - 135); висновок експерта від 04.04.2017 № 68 судової медико-криміналістичної експертизи одягу та взуття, проведений за постановою слідчого ОСОБА_19 від 28.02.2017. та фототаблиця до висновку (т. 1, а. к.п. 137 - 143); висновок експерта від 01.04.2017 № 56 судово-медичної експертизи ОСОБА_6 проведений за постановою слідчого ОСОБА_19 від 28.02.2017 ( т. 1, а.к.п. 147 - 149); висновок експерта від 25.04.2017 № 92/56-Д додаткової судово-медичної експерти ОСОБА_6 , проведений за постановою слідчого ОСОБА_19 від 12.04.2017 (т. 1, а. к.п. 150-155). В обгрунтування такої позиції сторона захисту посилається на те, що вони зібрані не уповноваженими особами або за постановами, складеними не уповноваженими особами - слідчими ОСОБА_18 та ОСОБА_19 , прокурорами ОСОБА_20 і ОСОБА_4 , оскільки під час досудового розслідування кримінального провадження не було прийнято рішення про призначення (визначення) групи слідчих, які здійснюватимуть досудове розслідування, визначення старшого слідчої групи, який керуватиме діями інших слідчих, а також не було постанови про призначення (визначення) прокурора, який здійснюватиме повноваження прокурора у цьому кримінальному провадженні, та у разі необхідності групи прокурорів, які здійснюватимуть повноваження прокурорів.

Вирішуючи клопотання захисника про визнання цих доказів недопустимими з підстав не відкриття стороні захисту постанови про призначення групи прокурорів від 23.12.2016 на стадії досудового розслідування, невнесення її до реєстру матеріалів досудового розслідування, та надання прокурором цього рішення і дослідження його тільки під час судового розгляду ( т.3, а.к.п. 41 -49), суд зазначає наступне.

Як підтверджено постановою про призначення прокурорів від 23.12.2016, заступник керівника Калуської місцевої прокуратури Івано-Франківської області призначив групу прокурорів для здійснення процесуального керівництва досудовим розслідуванням у кримінальному провадженні № 0000363, у складі начальника Рожнятівського відділу Калуської місцевої прокуратури ОСОБА_4 та прокурорів вказаного відділу прокуратури ОСОБА_20 і ОСОБА_21 (т.3, а.к.п.1).

Копія опису матеріалів кримінального провадження № 0000363 підтверджує відсутність у переліку описаних документів постанови про призначення прокурорів від 23.12.2016 (т.2, а.к.п.235-236), тому обгрунтованими є твердження сторони захисту про те, що постанова про призначення прокурорів від 23.12.2016 надана прокурором та досліджена тільки під час судового розгляду кримінального провадження.

Однак слід зазначити, що процесуальне рішення про призначення прокурора чи групи прокурорів, не є самостійним доказом у кримінальному провадженні, оскільки доказами в кримінальному провадженні, відповідно до статті 84 КПК України є фактичні дані, отримані у передбаченому КПК України порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню, а процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів. Процесуальні ж документи, які стали підставою для здійснення досудового розслідування уповноваженими особами, не є документами у розумінні ч.2 ст. 99 КПК України, оскільки не містять зафіксованих та зібраних відповідними суб`єктами фактичних даних про протиправні діяння окремих осіб або групи осіб.

За таких обставин, не відкриття стороні захисту постанови про призначення групи прокурорів від 23.12.2016 на стадії досудового розслідування, невнесення її до реєстру матеріалів досудового розслідування, та надання прокурором цього рішення і дослідження його тільки під час судового розгляду не тягне за собою правових наслідків у вигляді визнання наданих стороною обвинувачення вищезазначених доказів недопустимими.

Начальник слідчого відділення відділення поліції № 2 ( сел.Рожнятів) Калуського РВ ГУНП в Івано-Франківській області ОСОБА_19 дав суду показання про те, на момент внесення відомостей в ЄРДР про вчинення обвинуваченим ДТП, він перебував на посаді керівника органу досудового розслідування - начальника слідчого відділення Рожнятівського відділення поліції Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області, а ОСОБА_18 на посаді заступника начальника слідчого відділення Рожнятівського відділення поліції Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області. У силу діючих кримінально-процесуальних норм на момент вчинення обвинуваченим ОСОБА_3 кримінального правопорушення, передбаченого ст.286 ч.1 КК України, він та його заступник ОСОБА_18 приступили до організації та досудового розслідування кримінального провадження. Будь-якого рішення про призначення (визначення) слідчої групи, в склад якої необхідно внести начальника слідчого відділення та його заступника, законодавство не передбачало.

Згідно з п. 8 ч. 1 ст. 3 КПК України (у редакції, чинній на момент вчинення процесуальних дій у кримінальному провадженні № 0000363 від 23.12.2016 про обвинувачення ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України) керівник органу досудового розслідування - начальник Головного слідчого управління, слідчого управління, відділу, відділення органу Національної поліції, органу безпеки, органу, що здійснює контроль за додержанням податкового законодавства, органу державного бюро розслідувань, підрозділу детективів, підрозділу внутрішнього контролю Національного антикорупційного бюро України та його заступники, які діють у межах своїх повноважень.

Стороною захисту не заперечується, а матеріалами кримінального провадження підтверджено, що на момент вчинення ОСОБА_3 кримінального правопорушення, до організації та розслідування якого приступили ОСОБА_19 та ОСОБА_18 , останні перебували на посаді керівників органу досудового розслідування - начальника слідчого відділення Рожнятівського відділення поліції Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області та на посаді заступника начальника слідчого відділення Рожнятівського відділення поліції Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області, відповідно.

Згідно з ч.1, ч.2 п. 6 ст.39 КПК України ( у редакції, чинній на момент вчинення процесуальних дій у цьому кримінальному провадженні) керівник органу досудового розслідування організовує досудове розслідування та має серед інших повноважень здійснювати досудове розслідування, користуючись при цьому повноваженнями слідчого.

Відтак, вище вказані процесуальні норми передбачають, що саме на керівника органу досудового розслідування покладається обов`язок щодо організації та проведення досудового розслідування, якими з огляду на положення статей 3, 39 КПК України у їх взаємозв`язку наділений начальник слідчого відділу як структурного підрозділу органу досудового розслідування та його заступник.

Отже, вчинення слідчим - начальником слідчого відділення Рожнятівського відділення поліції Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області ОСОБА_19 та слідчим - заступником начальника слідчого відділення Рожнятівського відділення поліції Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області ОСОБА_18 процесуальних дій у даному кримінальному провадженні за відсутності постанови про призначення (визначення) групи слідчих не є порушенням процесуальних норм, як про це вказує захисник у своєму клопотанні.

За таких обставин, підстави для ухвалення рішення про визнання недопустимими доказів зазначених в клопотанні ( т.3, а.к.п.41-49) відсутні, а тому в задоволенні клопотання захисника ОСОБА_5 суд відмовляє.

При обранні виду і міри покарання ОСОБА_3 , суд виходить з принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання та, відповідно до ст. 65 КК України, бере до враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Відповідно до ст. 12 КК України кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.286 КК України, відноситься до нетяжких злочинів.

Вивченням особи винного ОСОБА_3 встановлено, що він раніше не судимий, одружений, не працює, під наркологічним диспансерно-динамічним оглядом не перебуває.

Обставинами, що відповідно до статті 66 КК України, пом`якшують покарання підозрюваного ОСОБА_3 є добровільне відшкодування завданого кримінальним правопорушенням збитку, наявність на утриманні неповнолітньої дитини.

Обставин, що відповідно до статті 67 КК України обтяжують покарання, суд не встановив.

Зважаючи на положення ст.50 КК України, якою встановлено, що «покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами», на положення статті 65 КК України, якою встановлено, що "особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів", враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного ОСОБА_3 , суд, реалізовуючи принцип законності, справедливості та індивідуалізації покарання, приходить до висновку про необхідність призначення обвинуваченому ОСОБА_3 основного та додаткового покарання, у межах санкції статті 286 ч.1 КК України.

Статтею 74 КК України передбачено, що звільнення засудженого від покарання або подальшого його відбування, заміна більш м`яким, а також пом`якшення призначеного покарання, крім звільнення від покарання або пом`якшення покарання на підставі закону України про амністію чи акта про помилування, може застосовуватися тільки судом у випадках, передбачених цим Кодексом.

Виходячи з положень ч. 5 ст. 74 КК України, за вироком суду особа може бути звільнена від покарання на підставах, передбачених ст. 49 КК України.

Частиною 1 ст. 49 КК України передбачено, що особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минули такі строки:

1) два роки - у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачене покарання менш суворе, ніж обмеження волі;

2) три роки - у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачено покарання у виді обмеження волі, чи у разі вчинення нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк не більше двох років;

3) п`ять років - у разі вчинення нетяжкого злочину, крім випадку, передбаченого у пункті 2 цієї частини;

4) десять років - у разі вчинення тяжкого злочину;

5) п`ятнадцять років - у разі вчинення особливо тяжкого злочину.

Обвинувачений ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.286 КК України 22 грудня 2016 року. Отже, враховуючи категорію злочину та вимоги, передбачені ст. 49 КК України строк притягнення останнього до кримінальної відповідальності за вчинений злочин закінчився.

На підставі досліджених в судовому засіданні та описаних вище доказів, суд вважає, що вина ОСОБА_3 у вчиненні вказаного кримінального правопорушення доведена, а підстави для виправдання останнього відсутні. Водночас, беручи до уваги, що з дня вчинення кримінального правопорушення минув встановлений законом строк давності, перебіг якого не зупинявся, що в сукупності дозволяє звільнити ОСОБА_3 від покарання, призначеного йому за ч. 1 ст. 286 КК України, відповідно до положень ч. 5 ст. 74 КК України з підстав, передбачених п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлений.

Відповідно до ч.4 ст.174 КПК України, суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна. Суд скасовує арешт майна, зокрема, у випадку виправдання обвинуваченого, закриття кримінального провадження судом, якщо майно не підлягає спеціальній конфіскації, не призначення судом покарання у виді конфіскації майна та/або незастосування спеціальної конфіскації, залишення цивільного позову без розгляду або відмови в цивільному позові.

Згідно з ч. 1 ст. 100 КПК України речовий доказ, який був наданий стороні кримінального провадження або нею вилучений, повинен бути якнайшвидше повернути володільцю, крім випадків, передбачених статтями 160-166, 170-174 цього Кодексу.

Згідно з ч. 9 ст. 100 КПК України питання про спеціальну конфіскацію та долю речових доказів і документів, які були надані суду, вирішується судом під час ухвалення судового рішення, яким закінчується кримінальне провадження.

Долю речових доказів суд вирішує відповідно до ст.100 КПК України.

Згідно з ст. 124 КПК України, у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.

У кримінальному провадженні понесено процесуальні витрати пов`язані з проведенням експертиз, які підлягають стягненню з обвинуваченого ОСОБА_3 відповідно до вимог ст. 124 КПК України.

Керуючись ст.ст.366-369, 374, ч.15 ст.615 КПК України, суд

ухвалив:

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України та призначити покарання у виді штрафу в розмірі 3000 ( три тисячі ) гривень неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 51000 ( п`ятдесят одна тисяча) гривень, з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

Звільнити ОСОБА_3 від покарання, призначеного за ч. 1 ст. 286 КК України у виді штрафу в розмірі 3000 ( три тисячі) гривень неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 51000 ( п`ятдесят одна тисяча) гривень, з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 1 (один) рік, відповідно до положень ч. 5 ст. 74 КК України з підстав, передбачених п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України, у зв`язку з закінченням строків давності.

Речові докази після набрання вироком законної сили, а саме:

- автомобіль марки "Mercedes Benz S-350", реєстраційний номер НОМЕР_1 та праву блок-фару до цього автомобіля повернути власнику ДП "Укрнафтогазкомплект "НАК "Нафтогаз України";

- ДВД-диск з відеофайлом зберігати при матеріалах кримінального провадження;

- уламок скла знищити;

- чоловічу куртку, спортивні штани, пару чобіт, дві кофти повернути власнику - потерпілому ОСОБА_6 ;

- медичну карту стаціонарного хворого ОСОБА_6 №14296/16 повернути Івано-Франківській ОДКЛ, медичну карту стаціонарного хворого ОСОБА_6 № 12885/16 повернути Калуській ЦРЛ.

Стягнути з ОСОБА_3 в доход держави 3,055,78 (три тисячі п`ятдесят п`ять) гривень 78 копійок процесуальних витрат пов`язаних з проведенням судових експертиз.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги до Івано-Франківського апеляційного суду через Рожнятівський районний суд Івано-Франківської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Копію вироку вручити обвинуваченому та прокурору негайно після його проголошення. Інші учасники судового провадження мають право отримати його копію в суді.

Суддя: