ЧУГУЇВСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________________
Єдиний унікальний номер 636/3060/23 Номер провадження 1-кп/636/921/23
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 липня 2023 року Чугуївський міський суд Харківської області у складі: головуючого - судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання - ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого - ОСОБА_4 , захисника обвинуваченого - адвоката ОСОБА_5 , розглянувши у підготовчому судовому засіданні в режимі відеоконференції в залі суду в м. Чугуїв кримінальне провадження № 0000264 за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Маліївка Борівського району Харківської області, українця, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, на час вчинення кримінального правопорушення військовослужбовця, призваного під час мобілізації на посаді водія 2 мінометного взводу 1 мінометної батареї 3 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 , маючого військове звання «старший солдат», зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , перебуваючого в ДУ «Харківський слідчий ізолятор»,

у вчиненні кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України,

встановив:

ОСОБА_4 , будучи військовослужбовцем військової служби за призовом під час мобілізації, у військовому званні «старший солдат», перебуваючи на посаді водія 2 мінометного взводу 1 мінометної батареї 3 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 , перебуваючи 02 червня 2022 року, більш точний час під час проведення досудового розслідування встановити не вдалося, на об`єкті несення служби, в тимчасовому місці розташування 2 мінометного взводу 1 мінометної батареї 3 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 , яка базувалася в АДРЕСА_2 , реалізуючи свій раптово виниклий злочинний умисел, спрямований на ухилення від військової служби, з мотивів небажання виконувати обов`язки військової служби та з метою незаконно ухилитися від неї, маючи об`єктивні можливості продовжувати несення служби, в умовах воєнного стану, у порушення вимог ст. 65, 68 Конституції України, ст. 17 Закону Укроаїни «Про борону України», ст. 1, 2, 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст. 11, 16, 49 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, не маючи відповідних дозволів командирів або начальників, за відсутності поважних причин, самовільно залишив місце служби - тимчасове розташування 2 мінометного взводу 1 мінометної батареї 3 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 , яка базувалася в АДРЕСА_2 , до 29 травня 2023 року, перебуваючи поза межами військової частини, де проводив вільний час на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби.

Дії ОСОБА_4 органом досудового розслідування кваліфіковані за ч. 5 ст. 407 КК України, тобто самовільному залишенні місця служби військовослужбовцем (крім строкової служби), вчинене в умовах воєнного стану.

30 травня 2023 року ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України.

27 червня 2023 року, під час досудового розслідування вказаного кримінального провадження, між прокурором Чугуївського відділу Харківської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони ОСОБА_3 з одного боку, та обвинуваченим ОСОБА_4 , за участі захисника підозрюваного - адвоката ОСОБА_5 , з другого боку, в порядку, передбаченому ст. ст. 468, 469 та 472 КПК України, укладено угоду про визнання винуватості.

Згідно з цією угодою ОСОБА_4 беззастережно визнав свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України. Сторони узгодили ОСОБА_4 покарання за ч. 5 ст. 407 КК України із застосуванням ст. 69 КК України у виді 2 (двох) років позбавлення волі. При цьому, сторони погоджуються на підставі ст. 62 КК України замінити ОСОБА_4 основне покарання у виді 2 років позбавлення волі на тримання у дисциплінарному батальйоні військовослужбовців, строком на 2 (два) роки. При цьому ОСОБА_4 , якому роз`яснено наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені ст. 473 КПК України, та наслідки невиконання угоди, дав згоду на його призначення.

Розглядаючи в порядку п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України питання про можливість затвердження вказаної угоди про визнання винуватості, суд виходить з наступного.

Відповідно до правил ст. ст. 468, 469 КПК України у кримінальному провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів, може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Прокурор в підготовчому судовому засіданні вважав, що при укладенні цієї угоди дотримані вимоги і правила КПК та КК України, просив цю угоду затвердити і призначити обвинуваченому узгоджену сторонами міру покарання та інші передбачені угодою умови.

Обвинувачений та його захисник в підготовчому судовому засіданні також просили вказану угоду з прокурором затвердити і призначити узгоджену в ній міру покарання та інші передбачені угодою умови, при цьому обвинувачений повністю визнав себе винуватим у вчиненні кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, в обсязі підозри, дав згоду на застосування узгодженого виду та розміру покарання, а також наслідків у разі затвердження угоди, заявивши, що здатен реально виконати взяті на себе передбачені угодою зобов`язання.

В угоді передбачені наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, встановлені статтею 473 КПК України, та наслідки її невиконання.

Згідно п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України, при прийнятті рішення у підготовчому судовому засіданні суд має право, зокрема, затвердити угоду.

Відповідно ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Згідно з ч. 4 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів.

Судом встановлено, що кримінальне правопорушення, у вчиненні якого обвинувачений ОСОБА_4 повністю визнав себе винуватим, згідно із ст. 12 КК України є тяжким злочином, від якого потерпілих немає.

При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений цілком розуміє права визначені ч. 4 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження цієї угоди, передбачені ст. 472 КПК України, характер обвинувачення та вид покарання, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.

Обвинуваченому роз`яснені наслідки невиконання угоди, передбачені ст. 476 КПК України.

Суд, шляхом проведення опитування сторін кримінального провадження переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. При цьому судом з`ясовано, що ОСОБА_4 повністю усвідомлює зміст укладеної з прокурором угоди про визнання винуватості, характер обвинувачення, щодо якого визнає себе винуватим, цілком розуміє свої права, визначені п. 1 ч. 4 ст. 474 КПК України, а також наслідки укладення, затвердження вказаної угоди, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України, та наслідки її не виконання, передбачені ст. 476 КПК України.

Зміст угоди про визнання винуватості відповідає вимогам ст. 472 КПК України.

Також судом встановлено, що умови цієї угоди відповідають вимогам Кримінального процесуального Кодексу України та Кримінального Кодексу України.

Обставинами, які відповідно до ст. 66 КК України пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , є щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення. Обставин, що обтяжують його покарання, відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено. Крім того, суд враховує, що ОСОБА_4 є військовослужбовцем, учасником бойових дій, виключно позитивно характеризується за місцем служби, на обліку у лікаря психіатра та нарколога не перебуває, вчинив кримінальне правопорушення вперше.

Згідно з ст. 50, 65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання необхідне й достатнє для її виправлення і попередження нових кримінальних правопорушень. Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного.

Положеннями ст. 69 КК України передбачено, що за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за це кримінальне правопорушення.

Стаття 62 КК України передбачає, що покарання у виді тримання в дисциплінарному батальйоні призначається військовослужбовцям строкової служби, військовослужбовцям, які проходять військову службу за контрактом, особам офіцерського складу, які проходять кадрову військову службу, особам офіцерського складу, які проходять військову службу за призовом, військовослужбовцям, призваним на військову службу під час мобілізації, на особливий період, військовослужбовцям, призваним на військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період (крім військовослужбовців-жінок), на строк від шести місяців до двох років у випадках, передбачених цим Кодексом, а також якщо суд, враховуючи обставини справи та особу засудженого, вважатиме за можливе замінити позбавлення волі на строк не більше двох років триманням у дисциплінарному батальйоні на той самий строк.

Виходячи з положень ст. 65 КК України, а саме - принципів законності, справедливості, індивідуалізації, а також достатності покарання для подальшого виправлення та попередження скоєння нових кримінальних правопорушень, суд враховує характер та ступінь тяжкості скоєного кримінального правопорушення, віднесеного законодавством до тяжкого злочину, особу винного та декілька обставин, що пом`якшують та відсутність обставин, що обтяжують покарання, його ставлення до скоєного кримінального правопорушення та вважає, що зазначені обставини істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення і з метою виправлення та попередження вчинення обвинуваченим нових кримінальних правопорушень, ОСОБА_4 слід призначити покарання у виді позбавлення волі із застосуванням положень ч. 1 ст. 69 КК України, тобто нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції ч. 5 ст. 407 КК України, замінивши позбавлення волі на тримання у дисциплінарному батальйоні на строк 2 роки, що запропоновано сторонами угоди.

За таких обставин справи, враховуючи, що угода про визнання винуватості від 27 червня 2023 року була укладена добровільно, не порушує права, свободи, інтереси сторін та інших осіб, її форма та зміст відповідають вимогам КПК та КК України, суд дійшов висновку про наявність всіх правових підстав для затвердження цієї угоди і призначення обвинуваченому узгодженої сторонами міри покарання, яке відповідає ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.

Цивільний позов не заявлений.

Речові докази та процесуальні витрати у кримінальному провадженні відсутні.

До набрання цим вироком законної сили, на підставі ч. 4 ст. 176, ст. ст. 177, 183 КПК України, за клопотанням прокурора, враховуючи призначення покарання, пов`язаного з реальним позбавленням волі та з метою досягнення дієвості цього кримінального провадження, запобіжний захід, обраний обвинуваченому ОСОБА_4 у виді тримання під вартою, суд залишає без змін.

На підставі ч. 5 ст. 72 КК України зарахувати ОСОБА_4 строк попереднього ув`язнення з 30 травня 2023 року до дня набрання вироком законної сили, у строк відбуття покарання з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день тримання в дисциплінарному батальйоні для військовослужбовців.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 314, 373, 374, 394, 475 КПК України, суд

ухвалив:

Затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 27 червня 2023 року між прокурором Чугуївського відділу Харківської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони ОСОБА_3 з одного боку, та обвинуваченим ОСОБА_4 і захисником обвинуваченого - адвокатом ОСОБА_5 , з другого боку.

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України та призначити із застосуванням ст. 69 КК України узгоджене сторонами угоди покарання у виді 2 (двох років) позбавлення волі.

На підставі ст. 62 КК України замінити ОСОБА_4 основне покарання за вчинення кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України у виді 2 (двох) років позбавлення волі на тримання у дисциплінарному батальйоні для військовослужбовців на строк 2 (два) роки.

Строк відбування покарання ОСОБА_4 відраховувати з моменту його фактичного затримання і обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою згідно з ухвалою Ленінського районного суду м. Харкова від 30 травня 23023 року, тобто з 30 травня 2023 року.

На підставі ч. 5 ст. 72 КК України зарахувати ОСОБА_4 строк попереднього ув`язнення з 30 травня 2023 року до дня набрання вироком законної сили, у строк відбуття покарання з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день тримання в дисциплінарному батальйоні для військовослужбовців.

До набрання цим вироком законної сили, запобіжний захід, обраний згідно з ухвалою Ленінського районного суду м. Харкова від 30 травня 2023 року обвинуваченому ОСОБА_4 у виді тримання під вартою, залишити без змін.

Роз`яснити ОСОБА_4 , що умисне невиконання угоди є підставою для притягнення до кримінальної відповідальності, встановленої законом.

Вирок може бути оскаржений до Харківського апеляційного суду через Чугуївський міський суд Харківської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення, з підстав передбачених статтею 394 КПК України, а саме обвинуваченим, його захисником виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами четвертою, шостою, сьомою статті 474 цього Кодексу, в тому числі не роз`яснення йому наслідків укладення угоди; прокурором виключно з підстав: призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; затвердження судом угоди у провадженні, в якому згідно з частиною четвертою статті 469 цього Кодексу угода не може бути укладена.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку не подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копію вироку вручити негайно після його проголошення обвинуваченому та прокурору.

Копію вироку не пізніше наступного дня після його ухвалення надіслати учасникам судового провадження, які не були присутніми в судовому засіданні.

Суддя ОСОБА_1