19.09.2023
Справа №642/5236/23
Провадження №1-кс/642/2751/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 вересня 2023 року слідчий суддя Ленінського районного суду м. Харкова ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , розглянувши винесене в кримінальному провадженні №0000996 від 22.06.2023, клопотання слідчого СВ відділу поліції № 2 ХРУП № 3 ГУНП в Харківській області, лейтенанта поліції ОСОБА_5 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, громадянина України, українця, непрацюючого, з вищою освітою,не одруженого, будь-яких осіб на утриманні не маючого, який зареєстрований та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого, останній раз: 22.03.2023 року Івано-Франківським міським судом Івано-Франківської області за ч.1 ст.263 КК України до 3 років позбавлення волі, у силі ст.75 КК України звільнено від відбування покарання з іспитовим строком тривалістю 1 (один) рік

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185, ч.1 ст.357 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

Слідчий СВ відділу поліції №2 Харківського районного управління поліції №3 Головного управління Національної поліції в Харківській області капітан поліції ОСОБА_5 звернулася до Ленінського районного суду м. Харкова з погодженим із прокурором клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.185, ч.1 ст.357 КК України.

Згідно з матеріалами клопотання, у провадженні СВ відділу поліції № 2 Харківського районного управління поліції № 3 Головного управління Національної поліції в Харківській області перебувають матеріали досудового розслідування внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за 0000996 від 22.06.2023 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185, ч.1 ст.357 КК України.

Обставини інкримінованих злочинів, встановлені органом досудового розслідування слідчим викладені у клопотанні.

Слідчий вважає, що обґрунтованість підозри підтверджується зібраними у ході досудового розслідування доказами, а саме: протоколами допитів свідків ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , впізнанням особи за фотознімками,матеріалами з камер відео спостереження, здійснення тимчасового доступу до речей і документів що містять охоронювану законом таємницю, а саме до рахунку банківської картки до АТ КБ «ПриватБанк» оформлену на імя ОСОБА_8 .

Відповідно до ст. 12 КК України ОСОБА_4 , підозрюється у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, за яке законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 5 до 8 років.

11.09.2023 року ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого за ч. 4 ст. 185 КК України.

Слідчий в обґрунтування клопотання та необхідності застосування відносно підозрюваного запобіжного заходу саме у вигляді тримання під вартою, зазначив про наявність ризиків, передбачених п. п. 1,3,5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; незаконно впливати на потерпілого та свідків у цьому кримінальному провадженні; вчинити інше кримінальне правопорушення.

З урахуванням доведеності обґрунтованої підозри та фактичних обставин вчинення кримінального правопорушення, його тяжкості, орган досудового розслідування вважає, що для досягнення цілей, визначених ст.177 КПК України, відносно підозрюваного має бути обраний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, оскільки жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти вищезазначеним ризикам.

В судовому засіданні прокурор підтримав дане клопотання.

Підозрюваний ОСОБА_4 заперечував проти задоволення клопотання, посилаючись на те, що прокурором не доведено ризики вказані у клопотанні, просив обрати інший більш м`який запобіжний захід. Він не має наміру ухилятися від органу досудового розслідування.

Заслухавши думку сторін кримінального провадження, дослідивши клопотання, копії матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовують доводи клопотання, слідчий суддя дійшов до наступного висновку.

З матеріалів провадження вбачається, що слідчим відділенням відділу поліції № 2 Харківського районного управління поліції № 3 Головного управління Національної поліції в Харківській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні 0000996 від 22.06.2023 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185, ч.1 ст.357 КК України.

11.09.2023 року ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого за ч. 4 ст. 185 КК України.

Отже, ОСОБА_4 , підозрюється у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, за яке законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 5 до 8 років.

Частиною 2 ст. 29 Конституції України передбачено, що ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та порядку, встановлених законом.

Відповідно до ч. 1ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Згідно із п. 4 ч. 2ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Відповідно до ч.1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать, про:

1)наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозри кримінального правопорушення;

2)наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу і на які вказує слідчий, прокурор;

3)недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику, або ризикам, зазначених у клопотанні.

Згідно висунутої підозри ОСОБА_4 підозрюється у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вчинене в умовах воєнного стану, та привласненні офіційного документу, вчинене з корисливих мотивів.

За змістом положень ст. ст. 193, 194 КПК України, слідчий суддя на даній стадії кримінального судочинства не вправі вирішувати ті питання, які вирішує суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих даних визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу.

Водночас, відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини слова «обґрунтована підозра» означають наявність фактів чи інформації, котрі могли би переконати стороннього об`єктивного спостерігача, що конкретна особа, можливо вчинила злочин (п. 175 рішення Європейського суду з прав людини від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України»).

Європейський суд з прав людини у своєму рішенні у справі «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» № 14310/88 від 28 жовтня 1994 року зазначив, що факти, які викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеня, необхідного для засудження, що є завданням наступних етапів кримінального процесу.

З огляду на вказані положення закону, слідчий суддя, не вирішуючи питання про доведеність вини та правильність кваліфікації дій ОСОБА_4 , що є виключною прерогативою суду за результатами розгляду справи по суті, приходить до висновку про наявність в долучених до клопотання матеріалах кримінального провадження достатніх фактичних даних (фактів та інформації), які свідчать про можливу його причетністьдо вчинення інкримінованих кримінальних правопорушень.

Отже, слідчий суддя приходить до висновку про наявність в кримінальному провадженні обставин, з якими закон пов`язує можливість застосування до особи одного із запобіжних заходів, передбачених ст. 176 КПК України.

Як передбачено ст. ст. 131, 132 КПК України, запобіжні заходи, як заходи забезпечення кримінального провадження, застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Відповідно до вимог Кримінального процесуального кодексу України, виключною (єдиною) метою застосування запобіжних заходів у кримінальному провадженні є забезпечення виконання підозрюваним, покладених на нього процесуальних обов`язків. Застосування таких заходів завжди пов`язане з необхідністю запобігання ризикам, передбаченим ст. 177 КПК.

У відповідності до положень ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобіганням спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення або продовжити злочину діяльність.

За змістом ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі вагомість наявних доказів, тяжкість покарання, що загрожує особі, у разі визнання її винною, вік та стан здоров`я обвинуваченого, міцність соціальних зав`язків, наявність постійного місця роботи, наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення, репутацію підозрюваного, наявність у нього судимостей, дотримання підозрюваним умов застосування запобіжних заходів у випадках їхнього попереднього застосування.

Із змісту наведених норм випливає, що завданням застосування будь-якого запобіжного заходу є забезпечення належної процесуальної поведінки особи, яка піддана кримінальному переслідуванню, а при обранні того чи іншого запобіжного заходу, достатнього і необхідного у кожному конкретному випадку, крім тяжкості звинувачення необхідно враховувати сукупність перелічених в законі обставин.

При розгляді клопотання слідчим та прокурором доведено наявність обставин, передбачених п.1 (наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваною кримінального правопорушення); та п.2 (наявність ризиків, передбачених ст.177 КПК України) переховуватися від органу досудового розслідування та суду, ймовірна можливість незаконного впливу на свідків, та ризик вчинити інші кримінальні правопорушення.

При цьому слідчий суддя враховує ризик незаконного впливу на свідків чи потерпілих, враховуючи встановлену КПК процедуру отримання показань від осіб, які є свідками, у кримінальному провадженні, яка передбачає отримання показань спочатку на стадії досудового розслідування, шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акту до суду, на стадії судового розгляду усно, шляхом допиту особи в судовому засіданні (частини 1, 2 статті 23, статті 95, 224 КПК).

За змістом ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі вагомість наявних доказів, тяжкість покарання, що загрожує особі, у разі визнання її винною, вік та стан здоров`я обвинуваченого, міцність соціальних зв`язків, наявність постійного місця роботи, наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення, репутацію підозрюваного, наявність у нього судимостей, дотримання підозрюваним умов застосування запобіжних заходів у випадках їхнього попереднього застосування.

Із змісту наведених норм випливає, що завданням застосування будь-якого запобіжного заходу є забезпечення належної процесуальної поведінки особи, яка піддана кримінальному переслідуванню, а при обранні того чи іншого запобіжного заходу, достатнього і необхідного у кожному конкретному випадку, крім тяжкості звинувачення необхідно враховувати сукупність перелічених в законі обставин.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Відповідно до п. 3 ст. 5 Європейської конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, кожна заарештована або затримана особа має право на судовий розгляд справи упродовж розумного строку чи звільнення із під варти. Таке звільнення має бути обґрунтоване гарантіями явки до суду. При цьому, відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, висновки про ступінь ризиків та неможливість запобігання їм більш м`яких запобіжних заходів, мають бути зроблені за результатами сукупного аналізу обставин злочину та особистості підозрюваного (його характеру, моральних якостей, способу життя, сімейних зв`язків, постійного місця роботи, утриманців), поведінки підозрюваного під час розслідування злочину (наявність або відсутність спроб ухилення від органів влади) поведінки підозрюваного під час попередніх розслідувань (способу життя взагалі, способу самозабезпечення, системності злочинної діяльності, наявності злочинних зв`язків).

Так, слідчий суддя враховує, що ОСОБА_4 раніше судимий за вчинення кримінального правопорушення злочину, передбаченого ч.1 ст.263 КК України покарання у виді позбавлення волі із звільненням від відбування покарання з іспитовим строком не виконав, він має постійне місце проживання, з вищою освітою, має батьків похилого віку, тобто має міцні соціальні зв`язки, в тому числі слідчий суддя враховує, що він самостійно прибув до органу досудового розслідування.

Слідчий суддя приходить до висновку щодо недоведеності слідчим та прокурором неможливість застосування до підозрюваного ОСОБА_4 більш м`яких запобіжних заходів з урахуванням обставин, передбачених ст. 178 КПК України, щодо даних про його особу, в їх сукупності.

Доводи клопотання слідчого в тій частині, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, на наявність яких міститься посилання в клопотанні, не підтвердженні належними та об`єктивними даними і прокурором в судовому засіданні не доведені.

Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_4 , слідчий суддя враховує вимоги п.п. 3 і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини по справі «Калашник проти Росії» тримання під вартою до вирішення питання про винність особи не має бути «загальним правилом», і слід виходити з презумпції залишення обвинуваченого на свободі. Якщо законом встановлено презумпцію щодо обставин, які стосуються підстав тримання під вартою, має бути, крім того, переконливо доведена наявність конкретних обставин, які переважують правило поваги до особистої свободи.

Відповідно до вимог п.4 ч.1 ст.184 КПК України слідчий суддя враховує наявність ризиків передбачених ст.177 КПК України, вагомість наявних доказів про підозру у вчиненні ОСОБА_4 кримінальних правопорушень, тяжкість інкримінованих злочинів, відомості щодо особистості підозрюваного, та зважаючи на необхідність виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, запобігти спробам переховуватися від органів досудового розслідування, вважаю за необхідне застосувати відносно підозрюваного ОСОБА_4 запобіжний захід домашній арешт, з забороною залишати житло, в межах строку досудового розслідування. Такий запобіжний захід забезпечить виконання підозрюваним процесуальних обов`язків, та який в повній мірі забезпечить запобіганню ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, та виконання ним додаткових процесуальних обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.

На підставі викладеного та керуючись 177, 178, 181, 184, 193, 194, 196, 197, 372, 376, 395 КПК України, слідчий суддя, -

УХВАЛИВ:

В задоволенні клопотання слідчого СВ відділу поліції № 2 ХРУП № 3 ГУНП в Харківській області, лейтенанта поліції ОСОБА_5 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відмовити.

Застосувати щодо підозрюваного ОСОБА_4 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, строком на - 2 (два) місяці.

Заборонити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , залишати житло, яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 у період з 22-00 до 07-00 години.

Покласти на ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,, обов`язки, передбачені ст. 194 КПК України:

1) Прибувати за вимогою до слідчого, прокурора, слідчого судді і суду;

2) В період часу з 22-00 до 07-00 год. не залишати місце свого постійного проживання АДРЕСА_1 , без дозволу слідчого, прокурора, або суду.

Строк дії ухвали до 09.11.2023.

Роз`яснити підозрюваному ОСОБА_4 , що в разі не виконання покладених на нього обов`язків до нього може бути застосовано більш жорсткий запобіжний захід.

Ухвалу для виконання згідно до вимог ст. 181 КПК України направити до відділу поліції № 2 ХРУП №3 ГУНП в Харківській області для постановки на облік ОСОБА_4 , про що повідомити слідчому.

Контроль за виконанням ухвали покласти на прокурора.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1