КРОПИВНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
№ провадження 11-сс/4809/371/23 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.08.2023 року м. Кропивницький

Колегія суддів Кропивницького апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

переглянула у письмовому провадженні, за апеляційною скаргою адвоката ОСОБА_5 , яка здійснює захист підозрюваного ОСОБА_6 , ухвалу слідчого судді Знам`янського міськрайонного суду Кіровоградської області від 13 липня 2023 року, якою стосовно

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, із середньою освітою, не одруженого, стрільця 2 відділення 1 взводу 3 роти ВЧ НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , судимого:

- 15.02.2018 вироком Знам`янського міськрайонного суду Кіровоградської області за ч. 1 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк один рік, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням, встановлено іспитовий строк тривалістю один рік;

- 15.01.2020 вироком Знам`янського міськрайонного суду Кіровоградської області за ч. 2 ст. 190 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк один рік вісім місяців,

застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою у межах досудового розслідування, на строк 60 днів, з 08 години 45 хвилин 11 липня 2023 року до 08 години 45 хвилин 08 вересня 2023 року, із визначенням застави у розмірі 50 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 134 200 гривень.

ВСТАНОВИЛА:

Органом досудового розслідування ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України.

Обставини вчинення кримінального правопорушення як їх наразі встановлено органом досудового розслідування, наступні.

ОСОБА_6 , проходячи військову службу за мобілізацією на посаді стрільця 2 відділення 1 взводу 3 роти військової частини НОМЕР_1 , умисно, у порушення вимог п.п.1,2 Переліку видів майна, що не може перебувати у власності громадян, громадських об`єднань міжнародних організацій та юридичних осіб інших держав на території України, затвердженого Постановою Верховної Ради України № 2471-ХІІ від 17.06.1992 р. «Про право власності на окремі види майна», Положення про дозвільну систему, затвердженого постановою КМУ № 576 від 17.10.1992, «Інструкції про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної, холодної і охолощеної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та патронів до них, а також боєприпасів до зброї, основних частин зброї та вибухових матеріалів», затвердженої наказом МВС України № 622 від 21.08.1998, у період з початку липня 2023 року по 10.07.2023, більш точного часу в ході досудового розслідування не встановлено, перебуваючи в місці тимчасової дислокації 3 роти військової частини НОМЕР_1 поблизу населеного пункту АДРЕСА_2 придбав при невстановлених обставинах шістдесят два патрони калібру 5,45х39-мм., три корпуси бойової ручної осколкової гранати оборонної дії типу РГО споряджених вибуховою речовиною, два засоби підриву, а саме уніфіковані бойові підривачі ручних гранат дистанційної дії, та бойовий складний укорочений автомат Калашнікова АКСУ калібру 5,45х39-мм. з корисливих мотивів з метою подальшого їх привласнення, зберігання та перевезення за місцем свого фактичного проживання за адресою: АДРЕСА_1 .

ОСОБА_6 , продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, 10.07.2023 року, у невстановлений час, самовільно залишив розташування місця тимчасової дислокації 2 відділення 1 взводу 3 роти військової частини НОМЕР_1 , при цьому, раніше придбані ним при невстановлених обставинах перелічені зброю та боєприпаси, діючи умисно, носив шляхом перевезення у пасажирському потязі, з метою подальшого їх зберігання у раніше визначеному місці за адресою свого проживання.

Однак, 11.07.2023, приблизно о 02 годині 00 хвилин, на території залізничного вокзалу ст. Знам`янка-Пасажирська Одеської залізниці - АДРЕСА_3 , - при перевірці документів працівниками поліції у ОСОБА_6 було виявлено зазначену вогнепальну зброю, бойові припаси та вибухові пристрої, а у період часу з 03 години 30 хвилин по 05 годині 01 хвилину, у ході огляду місця події, працівниками поліції у підозрюваного було виявлено та вилучено вказану вогнепальну зброю, бойові припаси та вибухові пристрої.

Ухвалою слідчого судді постановлено задовольнити клопотання слідчого СВ ВП №1 (м. Знам`янка) Кропивницького РУП ГУНП в Кіровоградській області ОСОБА_7 , застосувати стосовно підозрюваного ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів, із визначенням застави.

Своє рішення слідчий суддя районного суду вмотивував наступним.

Слідчим у клопотанні та прокурором доведено наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, на підтвердження чого надані відповідні матеріали.

Органом досудового розслідування доведено наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України (ризики переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення), що може перешкодити належному виконанню підозрюваним своїх процесуальних обов`язків, або може створити загрозу для виконання завдань кримінального судочинства.

Крім того, враховано слідчим суддею й обставини, передбачені ст. 178 КПК України. Зокрема враховано, що підозру пред`явлено у вчиненні тяжкого, умисного злочину, особу підозрюваного, який раніше судимий, без міцних соціальних зв`язків.

З урахуванням всіх обставин, слідчий суддя прийшов до висновку про те, що належна процесуальна поведінка підозрюваного ОСОБА_6 та забезпечення виконання ним процесуальних обов`язків можливе за умови застосування щодо нього такого запобіжного заходу як тримання під вартою.

Із судовим рішенням слідчого судді не погоджується та оскаржує його в апеляційному порядку адвокат підозрюваного - ОСОБА_5 , яка в апеляційній скарзі просить скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову, якою обрати стосовно підозрюваного ОСОБА_6 більш м`який запобіжний захід - у вигляді цілодобового домашнього арешту.

Вважає ухвалу слідчого судді незаконною, необґрунтованою, і свої вимоги мотивує наступними доводами.

Клопотання слідчого про обрання стосовно ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою - фактично мотивоване лише тяжкістю інкримінованого кримінального правопорушення; ризики переховування від досудового розслідування, суду, незаконного впливу на свідків - не доведені доказами.

Слідчим суддею вказане залишене поза увагою.

Підозрюваний ОСОБА_6 має міцні соціальні зв`язки, родину, неповнолітню дитину, постійне місце проживання та позитивні характеристики, приймав участь у бойових діях, перебував на військовій службі, а отримавши декілька днів відпустки, не встиг здати на зберігання зброю.

Вислухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали клопотання та зваживши доводи апеляційної скарги, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Відповідно до ст. 5 п. 1. Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод Кожен має право на свободу та особисту недоторканність. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом: a) законне ув`язнення особи після засудження її компетентним судом; b) законний арешт або затримання особи за невиконання законного припису суду або для забезпечення виконання будь-якого обов`язку, встановленого законом; c) законний арешт або затримання особи, здійснене з метою допровадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення; d) затримання неповнолітнього на підставі законного рішення з метою застосування наглядових заходів виховного характеру або законне затримання неповнолітнього з метою допровадження його до компетентного органу; e) законне затримання осіб для запобігання поширенню інфекційних захворювань, законне затримання психічнохворих, алкоголіків або наркоманів чи бродяг; f) законний арешт або затримання особи з метою запобігання її недозволеному в`їзду в країну чи особи, щодо якої провадиться процедура депортації або екстрадиції.

Частиною 3 ст. 5 вказаної Конвенції передбачено, що кожен, кого заарештовано або затримано згідно з положеннями підпункту «с» пункту 1 цієї статті, має негайно постати перед суддею чи іншою посадовою особою, якій закон надає право здійснювати судову владу, і йому має бути забезпечено розгляд справи судом упродовж розумного строку або звільнення під час провадження. Таке звільнення може бути обумовлене гарантіями з`явитися на судове засідання.

Відповідно до ч. 1, п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України - тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України; запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Згідно ч. 1 ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

Колегія суддів зважає на висновки Європейського суду з прав людини, зокрема, по справах «Смирнова проти Російської Федерації», «Летельєр проти Франції», «Вемгофф проти Німеччини», відповідно до яких тримання особи під вартою можливе лише у виняткових чотирьох випадках: при ризику неявки обвинуваченого на судовий розгляд; при ризику перешкоджання з боку обвинуваченого, у випадку його звільнення, процесові здійснення правосуддя; при ризику вчинення ним подальших правопорушень; при ризику спричинення ним порушень громадського порядку. Усі чотири ризики мають бути реальними і обґрунтованими, аргументи на цей предмет не повинні бути загальними і абстрактними.

Колегія суддів ураховує, що термін «обґрунтована підозра», згідно практики Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ) у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21.04.2011 року, означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача у тому, що особа про яку йдеться мова, могла вчинити правопорушення.

При цьому, колегія суддів не може не зазначити, що практика ЄСПЛ не вимагає, щоб на момент обрання запобіжного заходу у органу досудового розслідування були чіткі докази винуватості особи, яку повідомлено про підозру. У справі «Феррарі-Браво проти Італії» від 14.03.1984 року ЄСПЛ вказав, що комісія наголошує, що питання про те, що арешт або тримання під вартою до суду є виправданими тільки тоді, коли доведено факт вчинення та характер інкримінованих правопорушень, ставити не можна це питання, оскільки це є завданням попереднього розслідування, сприяти якому має й тримання під вартою.

При цьому, зауважується, що на даній стадії провадження колегія суддів не надає оцінки обставинам справи як їх наразі встановлено досудовим розслідуванням і не піддає аналізу жоден із зібраних доказів та їх сукупності в аспекті наявності вини або її відсутності, кваліфікації дій підозрюваного, їх належності та допустимості, оскільки вказане є прерогативою суду під час судового розгляду справи, наразі оцінено саме існування ряду доказів (фактів, інформація), що свідчать про можливе вчинення та причетність ОСОБА_6 до вчинення інкримінованого йому кримінального правопорушення.

Встановлено, що ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України. Підозру повідомлено 11.07.2023.

Підозра ОСОБА_6 (факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача у тому, що ОСОБА_6 міг вчинити правопорушення) підтверджується: рапортами поліції, протоколом огляду місця події від 11.07.2023 із таблицею ілюстрацій, протоколом допиту свідків ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 від 11.07.2023.

У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначено, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Рішенням ЄСПЛ «Клоот проти Бельгії» визначено: «Серйозність обвинувачення може служити для суду підставою для постановлення рішення про поміщення та утримання підозрюваного під вартою з метою запобігання спробі вчинення подальших правопорушень. Однак, необхідно, щоб небезпека була явною, а запобіжний захід - необхідним в світлі обставин справи і, зокрема, біографії та характеристики особи, про яку йдеться».

Зважується на практику Європейського суду, - тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи, позицію ЄСПЛ, яка висвітлена в рішенні від 20 травня 2010 року у справі «Москаленко проти України», - суворість покарання, яке може бути призначено, є належним елементом при оцінці ризику переховування від суду чи скоєння іншого злочину.

Кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 263 КК України, відноситься до категорії умисних, тяжких, санкція передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк до семи років.

Також, відповідно до ст. 178 КПК України, враховуються й наступні обставини.

Підозрюваний ОСОБА_6 не має міцних соціальних зв`язків, не одружений, раніше двічі судимий за вчинення умисних кримінальних правопорушень.

ОСОБА_6 призваний до лав ЗСУ за мобілізацією, відповідно до матеріалів клопотання - негативно характеризований керівництвом військової частини, де проходить службу, систематично вчиняє порушення службової дисципліни, виведений за штат підрозділу.

Крім того, 10.07.2023 самовільно залишив військову частину, без дозволу керівництва та відповідного наказу.

Щодо вилученої у ОСОБА_6 зброї та боєприпасів - керівництву військової частини про те нічого не відомо, походження зброї та боєприпасів - не відоме.

Можливо стверджувати про наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.

Зокрема, підозрюваний ОСОБА_6 , зважаючи на тяжкість інкримінованого злочину, розуміючи, яка міра покарання загрожуватиме йому у разі визнання винуватим, може переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду з метою уникнення відповідальності за його вчинення, в тому числі - на тимчасово непідконтрольних територіях України.

Зважаючи на те, що свідки не допитані, їх місцеперебування відоме підозрюваного, і це поряд із місцем проживання останнього, ОСОБА_6 може чинити незаконний вплив на свідків, з метою зміни ними показань та перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Беручи до уваги наведені обставини, наявні об`єктивні підстави вважати, що підозрюваний, у разі застосування більш м`якого запобіжного заходу, намагатиметься перешкодити кримінальному провадженню у інший спосіб (затягування строків досудового розслідування, проведення слідчих дій, неявкою за викликами слідчого, суду).

Також, приймаючи до уваги обставини вчинення інкримінованого кримінального правопорушення, відповідно до наявних наразі матеріалів (застосування погроз зброєю щодо свідка, агресивна поведінка), наявність кримінальної історії минулого підозрюваного (судимості не зняті, не погашені), - наявний ризик вчинення підозрюваним нового кримінального правопорушення.

З огляду на означене, колегія суддів прийшла до висновку, що слідчий суддя місцевого суду правильно оцінив наявні ризики та обґрунтовано задовольнив клопотання органу досудового розслідування, обравши стосовно ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, оскільки більш м`які запобіжні заходи, зазначені у ст. 176 КПК України, не зможуть забезпечити належне виконання підозрюваним процесуальних обов`язків, також запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, а у такому випадку не буде забезпечено виконання завдань кримінального судочинства.

Отже, обраний відносно підозрюваного запобіжний захід у вигляді тримання під вартою за вказаних обставин справи, з урахуванням встановлених ризиків, на думку колегії суддів, не є надмірним та таким, що принижує його гідність у розумінні Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

У конкретному випадку, обрання стосовно підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу саме у вигляді тримання під вартою обумовлено процесуальною необхідністю та є доцільним у межах даного кримінального провадження.

Доводи апеляційної скарги сторони захисту, в тому числі з приводу неврахування слідчим суддею вимог ст. ст. 177-178 КПК України, - спростовуються зазначеним вище.

Наявність місця проживання та реєстрації у підозрюваного, наявність малолітньої доньки, сім`ї, як слідує із обставин кримінального правопорушення, що їх встановлено станом на теперішній час досудовим розслідуванням, характеристик особи підозрюваного, на думку колегії суддів, не убезпечать від наявних ризиків, і вказані обставини - не є стримуючим від протиправних вчинків для підозрюваного фактором.

Відтак, беручи до уваги зазначене, виходячи з положень ст. 177-178 КПК України, ст. 5, 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та матеріалів справи, колегія суддів приходить до висновку про обґрунтованість постановленого слідчим суддею судового рішення, тому залишає оскаржувану ухвалу слідчого судді - без змін.

Керуючись ст. ст. 177, 178, 183, 376, 405, 407, 419, 422, 424 КПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_5 , яка здійснює захист підозрюваного ОСОБА_6 ,, - залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Знам`янського міськрайонного суду Кіровоградської області від 13 липня 2023 року, якою стосовно ОСОБА_6 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою у межах досудового розслідування, на строк 60 днів, з 08 години 45 хвилин 11 липня 2023 року до 08 години 45 хвилин 08 вересня 2023 року, із визначенням застави у розмірі 50 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 134 200 гривень, - залишити без змін.

Ухвала Кропивницького апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді: ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3