Справа № 296/5254/23
УХВАЛА

Іменем України

02 червня 2023 року м.Житомир

Слідчий суддя Корольовського районного суду м. Житомира ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , за участі прокурора ОСОБА_3 , слідчої ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , підозрюваного ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Житомирській області капітана поліції ОСОБА_4 про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Гальчин Бердичівського району Житомирської області, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого в АДРЕСА_2 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 189 КК України

ВСТАНОВИВ:

Слідча СУ ГУНП в Житомирській області ОСОБА_4 звернулась до суду з клопотанням, в якому просить застосувати щодо підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів без визначення застави.

У провадженні СУ ГУНП в Житомирській області перебувають матеріали кримінального провадження № 0000268 від 23.05.2023 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 189 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що не пізніше початку травня 2023 року до ОСОБА_6 звернувся раніше знайомий ОСОБА_7 з проханням вчинення тиску на ОСОБА_8 , яка заборгувала ОСОБА_7 грошові кошти в сумі 32 000 гривень, які вона брала у зв`язку із лікуванням важкохворої дитини. На вказане прохання ОСОБА_6 погодився, таким чином в останнього виник злочинний умисел, направлений на вимогу передачі чужих грошових коштів, поєднаного з погрозою застосування насильства над ОСОБА_8 .

В подальшому, у період часу з 15.05.2023 до 01.06.2023 ОСОБА_6 , не припиняючи своїх злочинних дій, розуміючи їх протиправний характер та бажаючи настання наслідків у вигляді отримання грошових коштів ОСОБА_7 від ОСОБА_8 , під час телефонних розмов з останньою, неодноразово висловлював вимоги передачі грошових коштів та наголошував на негативних наслідках для потерпілої у вигляді спричинення останній тяжких тілесних ушкоджень, які настануть у разі невиконання цих вимог.

В результаті вищевказаних незаконних дій ОСОБА_6 потерпіла ОСОБА_8 , будучи під постійним психологічним тиском та реально сприймаючи попередні погрози застосування фізичного насильства над нею, була змушена виконати вищевказані вимоги.

Так, потерпіла ОСОБА_8 , перебуваючи за адресою: АДРЕСА_3 на території Житомирської обласної дитячої лікарні близько 18 год. за допомогою терміналів АТ КБ «ПриватБанк» № НОМЕР_1 та ТОВА «СВІФТ ГАРАНТ» № НОМЕР_2 здійснила перерахунок грошових коштів в загальній сумі 9315 грн. без комісії на банківський рахунок, вказаний ОСОБА_7 - № НОМЕР_3 .

О 21 год. 14 хв. 01.06.2023 злочинна діяльність ОСОБА_6 була припинена та останній затриманий працівниками поліції.

Умисні дії ОСОБА_6 , які виразились у вимаганні - вимозі передачі чужого майна з погрозою застосування насильства над потерпілим, вчиненому в умовах воєнного стану кваліфіковано за ч. 4 ст. 189 КК України.

01.06.2023 о 21 год. 14 хв. у порядку ст. 208 КПК України за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 189 КК України затримано ОСОБА_6

02.06.2023 у відповідності до вимог ст.ст. 276-278 КПК України повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 189 КК України ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Враховуючи наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_6 злочину, передбаченого ч. 4 ст. 189 КК України та наявність ризиків, передбачені п.п. 1, 3, 4, ч. 1 ст. 177 КПК України, сторона обвинувачення ставить питання про необхідність застосування виняткового запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

На думку слідчого, застосування до ОСОБА_6 більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, не зможе гарантувати належного виконання підозрюваним своїх процесуальних обов`язків та запобігти вищевказаним спробам перешкоджати досудовому розслідуванню.

В судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 клопотання підтримала та просила його задовольнити.

Слідча ОСОБА_4 підтримала клопотання в повному обсязі. На запитання захисника ОСОБА_5 повідомила, що підставою для затримання ОСОБА_6 було переслідування останнього після вчинення злочину.

Захисник ОСОБА_5 заперечила щодо задоволення клопотання. В судовому засіданні вказала, що будь яких доказів, на підтвердження того, що ОСОБА_6 просив повернути більше запозиченої суми, відсутні. Також, на думку захисника жодних доказів існування ризиків органами досудового розслідування не надано. ОСОБА_6 до кримінальної відповідальності не притягувався, одружений та має намір співпрацювати зі слідством.

Підозрюваний ОСОБА_6 в судовому засіданні відмовився від захисника ОСОБА_9 , відмова прийнята судом. На запитання слідчого судді ОСОБА_6 повідомив, що на момент вчинення погроз йому не було відомо що у потерпілої на утриманні дитина-інвалід. Вказав, що працює на маршруті Андрушівка-Київ, диспетчером. Підтримав думку захисника.

Заслухавши прокурора, слідчого, захисника, підозрюваного, дослідивши матеріали справи, слідчий суддя приходить до висновку, що докази та обставини, на які посилається слідчий у клопотанні, дають підстави вважати, що дане клопотання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 не підлягає задоволенню за наступних підстав.

Тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу (ч.1 ст.183 КПК України).

Частиною 1 статті 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частинами п`ятою та шостою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання (ч.4 ст.194 КПК України).

З огляду на матеріали клопотання ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 189 КК України, що підтверджується доказами.

Обгрунтовуючи необхідність застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою слідчий вказує на можливість підозрюваного ОСОБА_6 переховуватися від органів досудового розслідування та суду з метою уникнення від кримінальної відповідальності за вчинений злочин, незаконно впливати на потерпілого та свідків кримінального правопорушення, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

При цьому, ні в клопотанні, ні в судовому засіданні слідчий та прокурор не обґрунтували наявність ризику перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином, й не надали жодного доказу на підтвердження обставин, що свідчать про реальний характер такого.

Відповідно до рішення ЄСПЛ у справі «Клішин проти України», наявність кожного ризику повинна носити не абстрактний, а конкретний характер та доводитися відповідними доказами. Як зазначено в п.111-112 Рішення ЄСПЛ «Белеветський проти Росії» - обмеження розгляду клопотання про обрання, продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою лише переліком законодавчих (стандартних) підстав для його застосування без встановлення їх наявності та обґрунтованості до конкретної особи є порушенням п.4 ст.5 Конвенції.

ЄСПЛ визнав, що абстрактна можливість перешкоджати кримінальному провадженню є недостатньою для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Слід відмітити, що вчинення особою кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України відноситься до категорії тяжкого не може бути єдиною підставою для обрання такого запобіжного заходу як тримання під вартою.

Згідно до ч.1 ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною пятою статті 176 цього Кодексу. При цьому, у п.52 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Ливада проти України» від 26 червня 2014 року за заявою № 21262/06 суд вказує, що аргументи «за» і «проти» звільнення, включаючи ризик того, що обвинувачений (підозрюваний) може перешкоджати належному здійсненню провадження, не мають прийматися абстрактно (in abstracto), а повинні підтверджуватися фактичними доказами. Зазначена небезпека не може оцінюватися виключно за ступенем тяжкості ймовірного покарання. Вона має оцінюватися з урахуванням низки інших відповідних факторів, які можуть або підтвердити існування вказаної небезпеки, або зробити її на стільки незначною, що вона не зможе обґрунтовувати досудове тримання під вартою (див. також рішення у справі «Доронін проти України» (Doronin v. Ukraine), пп. 63-64, рішення у справах «Осипенко проти України» (Osypenko v. Ukraine), заява № 4634/04, пп. 76-80, від 9 листопада 2010 року, та «Харченко проти України» (Kharchenko v. Ukraine), заява № 40107/02, пп. 79-81, 99 та 101, від 10 лютого 2011 року).

Оцінюючи ризик переховування від суду та слідства, слідчий суддя приймає до уваги тяжкість злочину та виду покарання, що передбачає санкція ч.2 ст.286 КК України, а тому підозрюваний усвідомлюючи можливість настання негативних наслідків кримінально-правового та цивільно- правового характеру може вчинити спроби щодо ухилення від слідства та суду.

Також, на переконання слідчого судді, підозрюваний може вчиняти спроби протиправного впливу на учасників кримінального провадження будь яким шляхом для зміни (відмови) від показів останніх, оскільки ОСОБА_6 , свідок ОСОБА_7 та потерпіла ОСОБА_8 проживають в одному населеному пункті м. Андрушівка. Окрім того, ОСОБА_6 цілеспрямовано здійснював психологічний тиск та погрожував фізичною розправою

Відповідно до ч.1 ст.178 КПК України визначено, що при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: 1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; 3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; 4) міцність соціальних звязків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; 5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; 6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого; 7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; 8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; 9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; 10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; 11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

Оцінюючи в сукупності тяжкість та обставини вчинення інкримінованого ОСОБА_6 кримінального правопорушення, дані про особу підозрюваного, який раніше до кримінальної відповідальності не притягався, працює неофіційно (згідно пояснень в судовому засіданні), одружений та має дитину (відомості були встановлені слідчим суддею при дослідженні паспорта дружини), має постійне місце проживання, слідчий суддя вважає, що застосування відносно ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою не викликано об`єктивною необхідністю і не виправдовує такий ступінь втручання у права і свободи підозрюваного.

Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 181 КПК України, домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Враховуючи зазначені вище обставини, на думку слідчого судді наявні підстави вважати, що запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту відповідає особі підозрюваного, буде співмірним з існуючими ризиками і зможе забезпечити належне виконання останнім процесуальних обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.

На викладеного, керуючись ст.ст. 181, 183, 184, 193, 194, 196, 376 Кримінального процесуального кодексу України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні клопотання слідчого відмовити.

Застосувати щодо підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту строком до 02.08.2021року включно.

Покласти на підозрюваного ОСОБА_6 наступні процесуальні обов`язки:

1) заборонити цілодобово залишати житло, за адресою: АДРЕСА_2 ;

2) прибувати по першому виклику до слідчого, прокурора або суду;

3) повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

4) утримуватись від спілкування з потерпілою та свідками у кримінальному провадженні за №0000268 від 23.05.2023;

5) здати на зберігання до органу досудового розслідування свій паспорт для виїзду за кордон.

Роз`яснити підозрюваному, що відповідно до ч.5 ст.181 КПК України, працівники органу Національної поліції з метою контролю за поведінкою підозрюваного, який перебуває під домашнім арештом, мають право з`являтися в житло цієї особи, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на неї зобов`язань, використовувати електронні засоби контролю.

Виконання ухвали доручити органу Національної поліції за місцем проживання підозрюваного.

Контроль за виконанням ухвали покласти на слідчих у провадженні яких перебуває дане кримінальне провадження.

Строк дії ухвали до 02.08.2023 включно.

Ухвала підлягає негайному виконанню з моменту її оголошення.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена безпосередньо до Житомирського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1