Провадження № 1-кп/161/1142/23
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Луцьк 07 вересня 2023 року Луцький міськрайонний суд Волинської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря

судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань кримінальне провадження, що внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0002420 від 07.12.2022, про обвинувачення ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився, зареєстрований та проживає у АДРЕСА_1 , громадянин України, освіта середня, не працює, неодружений, несудимий,

у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.190 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

В С Т А Н О В И В

Невстановлена досудовим розслідуванням особа, діючи умисно, за попередньою змовою із ОСОБА_3 , усвідомлюючи злочинність своїх дій та їх правові наслідки, у невстановлений досудовим розслідуванням час та місці, вирішили шляхом обману незаконно заволодіти грошовими коштами незнайомої їм людини, а саме з використанням засобів зв`язку зателефонувати випадковій особі, ввійти до неї в довіру, представившись працівниками закладу охорони здоров`я, після чого повідомити про неіснуючий факт потрапляння в дорожньо-транспортну пригоду близької особи потерпілого, що спричинило тілесні ушкодження, які потребують негайного хірургічного втручання, на що терміново потрібні грошові кошти, та відповідно висловити прохання надати їм ці грошові кошти для передачі їх працівникам закладу охорони здоров`я для проведення операції.

В подальшому, невстановлена досудовим розслідуванням особа жіночої статі, керуючись попередньо узгодженим злочинним планом, 07 грудня 2022 року, близько 11 години 30 хвилин зателефонувала на стаціонарний номер телефону НОМЕР_1 потерпілої ОСОБА_5 , де потерпіла впізнала голос своєї дочки, ОСОБА_6 , повідомивши, що остання нібито потрапила у дорожньо-транспортну пригоду, внаслідок чого вона отримала тілесні ушкодження, у зв`язку із чим потрібно терміново провести операцію, та запитала, яка сума коштів є в потерпілої. Після цього, вказана особа, «передавши» слухавку іншій невстановлені досудовим розслідуванням особі, яка назвавшись лікарем, підтвердила факт ДТП, та вказала потерпілій, що дійсно потрібні грошові кошти на лікування її дочки. В подальшому, в ході телефонної розмови, невстановлена особа чоловічої статі, повідомила потерпілій, що грошові кошти потрібно буде передати працівнику прокуратури, який прийде за адресою проживання, забере грошові кошти та в свою чергу передасть їх за призначенням до лікарні в місті Ковель.

ОСОБА_5 вважаючи, що її доньці терміново потрібна допомога, погодилась на такі вимоги останніх, але зазначила, що зможе надати лише 850 євро, що відповідно до курсу НБУ станом на 07 грудня 2022 року становить 32 713 гривень 61 копійка.

Після цього, 07 грудня 2022 року, близько 11 години 35 хвилин ОСОБА_3 , діючи умисно, згідно попередньо узгодженого з невстановленою особою злочинного плану, виконуючи відведену йому роль, шляхом обману, під приводом необхідності здійснення операції доньці потерпілої, розуміючи, що останню насправді ніхто не буде проводити, прибув за адресою: АДРЕСА_2 , де отримав від потерпілої ОСОБА_5 грошові кошти готівкою у сумі 850 євро, що відповідно до курсу НБУ станом на 07 грудня 2022 року становить 32 713 гривень 61 копійка, які остання передала ОСОБА_3 особисто в руки, які останній завернув в аркуш паперу та поклав собі в кишеню, та після цього покинув місце проживання ОСОБА_5 .

Таким чином, ОСОБА_3 інкримінується заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчиненому за попередньою змовою групою осіб, тобто вчинення злочину, передбаченого ч.2 ст.190 КК України.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 вину в інкримінованому йому злочині, передбаченому ч.2 ст.190 КК України, визнав повністю та не оспорюючи фактичних обставин, про які зазначено в обвинувальному акті, показав, що дійсно за вказаних обставин місця та часу вчинив шахрайство щодо потерпілої. У вчиненому щиро розкаявся, просив суд суворо його не карати.

Суд, у відповідності до вимог ч.3 ст.349 КПК України, з`ясувавши правильність розуміння учасниками судового провадження зміст обставин, викладених в обвинувальному акті, які ніким не оспорюються, не маючи сумніву у добровільності їх позицій, а також роз`яснивши їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин кримінального провадження, які ніким не оспорюються.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що ОСОБА_3 своїми умисними діями, які виразилися у заволодінні чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчиненому за попередньою змовою групою осіб, вчинив злочин, передбачений ч.2 ст.190 КК України.

Визначаючи ступінь суспільної небезпечності вчиненого злочину, суд повинен виходити із сукупності всіх обставин справи, зокрема, форми вини, мотиву і цілі, способу, обстановки і стадії вчинення кримінального правопорушення, тяжкості наслідків, що настали.

У відповідності до вимог ст.ст. 50, 65 КК України, при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, яке, відповідно до вимог ст.12 КК України, відноситься до категорії нетяжкого злочину, дані про особу винного та обставини справи, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , у відповідності до ст.66 КК України, суд визнає щире каяття, добровільне відшкодування завданого збитку.

Обставини, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , відсутні.

Обвинувачений ОСОБА_3 несудимий, повністю визнав свою винуватість, має постійне місце проживання, даних про негативну характеристику немає, на обліку в психіатра чи нарколога не перебуває.

На підставі викладеного, враховуючи обставини вчиненого кримінального правопорушення, дані про особу обвинуваченого, суд, реалізуючи принцип законності, справедливості та індивідуалізації покарання, з огляду на положення ч.2 ст.50 КК України, обираючи серед альтернативних видів покарань, передбачених санкцією закону, за яким визнав ОСОБА_3 винуватим, вважає за необхідне призначити останньому покарання у виді обмеження волі.

На думку суду, таке покарання є необхідним і достатнім для виправлення й попередження вчинення як обвинуваченим, так і іншими особами, нових кримінальних правопорушень.

Підстав для призначення покарання у виді штрафу чи виправних робіт суд не вбачає, з огляду на те, що обвинувачений офіційно не працює, а призначення покарання у виді позбавлення волі, буде надто суворим покаранням.

Разом з тим, враховуючи особу винного, конкретні обставини справи, приймаючи до уваги наявність обставин, що пом`якшують покарання, відсутність обтяжуючих обставин, з урахуванням позиції прокурора, суд вважає за можливе звільнити останнього від відбування покарання із випробуванням на підставі ст.75 КК України, встановивши при цьому іспитовий строк 2 роки із покладенням на нього обов`язків, передбачених ч.1 ст.76 КК України.

Питання про речові докази суд вирішує відповідно до вимог ст.100 КПК України, а арешт майна відповідно до ст.174 КПК України.

Процесуальні витрати за проведення експертизи під час досудового розслідування підлягають стягненню з обвинуваченого на користь держави у відповідності до ч.2 ст.124 КПК України.

Окрім того, суд зараховує в строк відбування покарання обвинуваченого термін його перебування під вартою у відповідності до вимог ст.72 КК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 366-368, 371, 374, 376 Кримінального процесуального кодексу України, суд,

У Х В А Л И В

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.190 Кримінального кодексу України, та призначити йому покарання у виді обмеження волі на строк 2 (два) роки.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням, якщо він протягом іспитового строку тривалістю 2 (два) роки не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки.

На підставі ч.1 ст.76 КК України покласти на обвинуваченого ОСОБА_3 такі обов`язки:

1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання.

Арешт, який накладений ухвалою слідчого судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 14.12.2022 на майно, скасувати.

Речові докази у справі, а саме:

-сліди рук, виявлені та вилучені з мобільного телефону, змив та контрольний змив, зроблений з мобільного телефону потерпілої, змив та контрольний змив, зроблений з внутрішньої сторони вхідних дверей, знищити;

-аркуш паперу в клітинку з рукописними написами ОСОБА_5 , залишити при матеріалах кримінального провадження впродовж всього часу їх зберігання;

-мобільний телефон чорного кольору марки «Samsung S8», imei1: НОМЕР_2 , повернути ОСОБА_3 за належністю;

-грошові кошти номіналом 50 євро у кількості 17 купюр із номерами №SE, №VA, №SB, №SC, № SC, № EB, № SA, № SD, № PB, № SD, № SC, № SA, № SA, № SC, № VC, № SD, №SC, залишити потерпілій ОСОБА_5 за належністю.

Стягнути з ОСОБА_3 в користь держави витрати за проведення експертизи в загальній сумі 1510 (одна тисяча п`ятсот десять) гривень 24 копійки.

Зарахувати ОСОБА_3 в строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення з 07.12.2022 по 09.12.2022, з 22.06.2023 по 23.06.2023 з розрахунку що одному дню попереднього ув`язнення відповідає два дні обмеження волі.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок суду може бути оскаржений учасниками судового провадження до Волинського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Луцький міськрайонний суд Волинської області протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Головуючий