Справа № 309/951/23
Провадження № 1-кп/309/70/23
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 червня 2023 року м. Хуст

Хустський районний суд Закарпатської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження (внесеного до ЄРДР за зареєстрованим №0000069 від 02.02.2023) стосовно

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Федорівка, Пологівського району, Запорізької області, мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, не працюючого, з середньою профільною освітою, неодруженого, раніше не судимого,

який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого статтею 336 КК України,

за участю:

прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 , 28.12.2022 року, будучи військовозобов`язаним прибув до ІНФОРМАЦІЯ_2 , у зв`язку з оголошенням Указом Президента України №69-2022 від 24.02.2022 загальної мобілізації та призовом на військову службу у Збройні Сили України.

Цього ж дня, 28.12.2022, ОСОБА_3 , перебуваючи у приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_2 за адресою АДРЕСА_2 , будучи належним чином у встановленому законом порядку повідомленим працівниками вищевказаного центру про призов на військову службу під час загальної мобілізації, а також наслідки відмови бути призваним та проходити військову службу під час мобілізації оголошеної Указом Президента України №69-2022 від 24.02.2022, отримав повістку про прибуття 10.01.2023 до пункту відправки у військову частину НОМЕР_1 , однак останній достовірно знаючи, що відповідно до Указу Президента України №64-2022 від 24.02.2022 «Про введення воєнного стану на території України», у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, з метою ухилення від призову за мобілізацією, без поважних причин, діючи умисно, в порушення вимог ст. 65 Конституції України, ст.ст. 1, 39 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу України» від 25 березня 1992 року №2232-ХІІ, ст.22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» від 21 жовтня 1993 року №3543-ХІІ, та Указу Президента України «Про загальну мобілізацію» №69-2022 від 24.02.2022, не прибув, і за таких обставин ухилився від призову на військову службу під час мобілізації в особливий період.

Таким чином, ОСОБА_3 ухилився від призову на військову службу під час мобілізації в особливий період, тим самим вчинивши дії, передбачені статтею 336 КК України.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 вину по пред`явленому йому обвинуваченню у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого статтею 336 КК України, визнав частково, суду пояснив, що у березні 2022 року йому вручили повістку. Він з`явився до воєнкомату, пройшов ВЛК, але були зауваження до висновку про стан здоров`я, бо має значні проблеми із зором. Йому дали направлення і пішов на обстеження. До РТЦК було подано його діагноз. 07.07.2022 він з`явився до РТЦК, йому повідомили, що має сплатити штраф, він оплатив. Також ВЛК зробила висновок про його придатність. Він не оспорював цей висновок у суді, однак наполягав на повторному проходженні ВЛК, на що йому повідомили, що ВЛК проходиться лише один раз. Потім отримав повістку. Однак через сімейні обставини вимушений був поїхати до Запоріжжя. Після того як повернувся, 28.12.2022 отримав повістку на 10 січня 2023 року для відправки до військової частини. У вказану дату та час він не явився до РТЦК так як був у поліклініці на прийомі у сімейного лікаря, бо йому стало зле. Там йому дали направлення до невропатолога. Він пішов до лікаря, однак той сказав, що не бачить проблеми. Дав рекомендацію до гастроентеролога і направив на аналізи. Гастроентеролог направив на ендоскопію, яку він пройшов 18.01.2023. Ніякого діагнозу 10.01 йому не поставили. Також 10.01. він телефонував у РТЦК та повідомляв, що не може з`явитися, і сказав, що зайде наступного дня, і 11.01 він прийшов у РТЦК.

Незважаючи на лише часткове визнання своєї вини, вина ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 336 КК України повністю підтверджується безпосередньо дослідженими у судовому засіданні доказами.

Так, допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_5 , який працював головним спеціалістом командування у ІНФОРМАЦІЯ_3 , суду пояснив, 28.12.2022 ОСОБА_3 . Була вручена повістка для відправлення до в/ч НОМЕР_2 на 10.01.2023. На вказану дату ОСОБА_3 не з`явився і було сформовано заяву про вчинення злочину, яку передано до поліції. При цьому ОСОБА_3 доводилася інформація з попередженням про кримінальну відповідальність. Такий проходив ВЛК і визнаний придатним до військової служби. Ствердив, що йому невідомо чи повідомляв ОСОБА_3 про причини своєї неявки на 10.01.2023.

Відповідно до заяви про вчинення кримінального правопорушення від 10.01.2023, подану ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_3 була вручена бойова повістка про прибуття 10.01.2023 до пункту відправки у військову частину НОМЕР_1 , однак такий не з`явився для відправки до військової частини НОМЕР_1 , а тому просять внести відомості до ЄРДР про кримінальне провадження за ст. 336 КК України.

Згідно розписки 28.12.2022 ОСОБА_3 отримав повістку та зобов`язаний був з`явитися о 10 год. 00 хв. на 10.01.2023, у графі «Команда №» зазначено «А2615».

Згідно копії доведення ОСОБА_3 28.12.2022 був попереджений про кримінальну відповідальність за ухилення від призову на військову службу під час мобілізації.

Відповідно до мобілізаційного розпорядження ОСОБА_3 є військовозобов`язаним - солдатом. У даному мобілізаційному розпорядженні відірваний контрольний талон №1.

Згідно обліково-послужної картки на ім`я ОСОБА_3 , такий є придатним до військової служби та призваний ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Згідно довідки військово-лікарської комісії від 07.07.2022 №5776, 07.07.2022 було проведено медичний огляд ВЛК ОСОБА_3 , який визнаний придатним до проходження військової служби.

Згідно картки обстеження та медичного огляду ОСОБА_3 07.07.2022 пройшов медичне обстеження усіма спеціалістами, що засвідчене особистим підписом лікаря та скріплене його особистою печаткою із зазначенням дати проведення медичного огляду.

Відповідно до акту ІНФОРМАЦІЯ_4 від 07.07.2022 ОСОБА_3 відмовився від підпису у кратці обстеження та медичного огляду від 07.07.2022.

Відповідно до висновку лікаря офтальмолога при ІНФОРМАЦІЯ_3 від 03.06.2022 ОСОБА_3 встановлено діагноз із певними хворобами очей, однак на підставі ст. 30 в графи І Розкладу хвороб визнаний придатним до військової служби за графами ТДВ «А»: 1, 4.

Згідно листа ІНФОРМАЦІЯ_4 від 20.02.2023 ОСОБА_3 не звертався з до даної установи з правом на відстрочку не звертався і не повідомляв про відстрочку взагалі.

Надані стороною обвинувачення і досліджені безпосередньо в суді докази взаємопов`язані і в сукупності підтверджують всі обставини, що підлягають доказуванню, ними встановлено подію злочину, винуватість обвинуваченого та інші обставини зазначені у ст.91 КПК України, та вони зібрані у порядку, встановленому ст. 93 КПК України, жодних обставин, передбачених ст. 87 КПК України, з якими закон пов`язує недопустимість доказів як таких, що отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, судом не встановлено, у зв`язку з чим підстави для визнання цих доказів недопустимими відсутні.

Оцінюючи здобуті у справі та досліджені в судовому засіданні докази, суд визнає їх належними і допустимими для використання в процесі доказування, оскільки ці докази містять у собі фактичні дані, які логічно пов`язані з тими обставинами, які підлягають доказуванню в справі та становлять предмет доказування, передбачені як джерела доказування у КПК України, зібрані у відповідності з чинним кримінально-процесуальним законодавством.

Зазначені докази є узгодженими між собою та іншими доказами у справі та сумніву у своїй належності та допустимості, не викликають.

Оцінюючи докази, безпосередньо досліджені в судовому засіданні, суд вважає за необхідне вказати наступне.

Оцінюючи показання свідка ОСОБА_5 , наданим ним в судовому засіданні, суд враховує, що його покази прямо стосуються обставин вчинення кримінального правопорушення і безпосередньо стосуються фактів, які мали місце 10.01.2023, зокрема такий ствердив, що ОСОБА_3 була вручена саме бойова повістка, однак останній на час визначений у повістці не з`явився.

Статтею 370 КПК України визначено, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

За змістом ч. 3 ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях.

Згідно зі ст. 17 КПК України особа вважається невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено у порядку, передбаченому цим Кодексом, і встановлено обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом.

Обвинувальний вирок може бути постановлений судом лише в тому випадку, коли вина обвинуваченої особи доведена поза розумним сумнівом.

Тобто, дотримуючись засади змагальності, та виконуючи, свій професійний обов`язок, передбачений ст. 92 КПК України, обвинувачення має довести перед судом за допомогою належних, допустимих та достовірних доказів, що існує єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити факти, встановлені в суді, а саме - винуватість особи у вчиненні кримінального правопорушення, щодо якого їй пред`явлено обвинувачення.

Стандарт доведення поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розуміння пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкримінований злочин був учинений і обвинувачений є винним у вчиненні цього злочину.

Для дотримання стандарту доведення поза розумним сумнівом законодавець вимагає, щоб будь-який обґрунтований сумнів у тій версії події, яку надало обвинувачення, був спростований фактами, встановленими на підставі допустимих доказів, і єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити всю сукупність фактів, установлених у суді, - є та версія подій, яка дає підстави для визнання особи винуватою за пред`явленим обвинуваченням.

Розглядаючи кримінальне провадження відносно обвинуваченого ОСОБА_3 , суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створив необхідні умови для здійснення сторонами наданих їм прав та свобод у наданні доказів, їх дослідженні та доведеності їх переконливості перед судом, в межах пред`явленого обвинувачення безпосередньо дослідив докази у справі та перевірив усі обставини, які мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Статтею 336 КК України передбачено кримінальну відповідальність за ухилення від призову за мобілізацією.

Відповідно до ч.3 ст.22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» під час мобілізації та переведення Збройних Сил України, інших військових формувань, Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту на штати воєнного часу, громадяни (крім тих, які проходять службу у військовому резерві) зобов`язані з`явитися до військових частин або на збірні пункти військових комісаріатів у строки, зазначені в отриманих ними документах.

Об`єктивна сторона злочину, передбаченого ст. 336 КК України (ухилення від призову за мобілізацією), проявляється в ухиленні від призову на військову службу шляхом дії або так званої змішаної бездіяльності (ухилення від виконання певного обов`язку вчинюється шляхом вчинення певних дій). Ухилення від призову за мобілізацією у формі бездіяльності полягає у неявці до місця, визначеного у повістці або наказі військового комісара, зокрема до військового комісаріату для відправлення до військової частини. Злочин є закінченим з моменту неявки військовозобов`язаного до такого місця.

Відповідно до п.69 Положення про підготовку і проведення призову громадян України на строкову військову службу та прийняття призовників на військову службу за контрактом, затвердженого Постановою КМУ від 21 березня 2002 р. № 352, відповідно до результатів медичного огляду призовника, його особистих якостей, рівня освіти, а також матеріального і соціального стану призовника та членів його сім`ї районна (міська) призовна комісія виносить одне з рішень про: придатність до військової служби і призов на строкову військову службу з призначенням до виду (роду) військ (сил) Збройних Сил, інших військових формувань, а також визначає строк відправлення його у військову частину

Відповідно до п.3.8 Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженого Наказом Міністра оборони України 14.08.2008 № 40, постанови ВЛК військових комісаріатів оформлюються довідкою ВЛК (додаток 4 до Положення) у двох примірниках, яка не підлягає затвердженню штатною ВЛК і дійсна протягом шести місяців з дня медичного огляду. Копія довідки видається на руки особі, яка пройшла медичний огляд.

Судом установлено, що 07.07.2022 ОСОБА_3 пройшов ВЛК та визнаний придатним до військової служби (підтверджується довідкою ВЛК), після чого 28.12.2022 (у межах шестимісячного строку з дня медичного огляду) отримав повістку із наказом з`явитися до ІНФОРМАЦІЯ_4 на 10.01.2023 на 10:00, однак у час указаний у повістці не з`явився, про причини неявки не повідомляв.

Щодо доводів обвинуваченого відносно поважності причин неявки ОСОБА_3 10.01.2023 до ІНФОРМАЦІЯ_4 , з посиланням на його звернення до лікаря у поліклініці через поганий стан здоров`я, то слід зазначити, що звернення особи до лікаря (лікарні) може бути визнано за поважну причину неявки за повісткою лише у тому випадку, якщо таке звернення було зумовлено нагальною необхідністю, зокрема внаслідок значного погіршення стану здоров`я, результатом чого могла бути госпіталізація особи. З долученої у судовому засіданні виписки з медичної карти ОСОБА_3 вбачається, що такий дійсно 10.01.2023 був на прийомі у лікаря невропатолога, однак лікарем не було поставлено жодного діагнозу та лише рекомендовано здати певні аналізи та звернутися до окуліста та гастроентеролога. Указане не свідчить, що 10.01.2023 у ОСОБА_3 були такі серйозні проблеми зі здоров`ям, які б потребували нагального звернення до лікаря та унеможливлювали його явку до РТЦК та СП. А тому суд такі твердження обвинуваченого оцінює критично.

Щодо посилання ОСОБА_3 на те, що після 10.01.2023 він декілька разів з`являвся до РТЦК та СП, то це не має якогось самостійного правового значення та не впливає на правильність кваліфікації дій ОСОБА_3 за ст. 336 КК України.

А отже ОСОБА_3 , отримав повістку про прибуття на 10:00 год., 10.01.2023, до пункту відправки в команду НОМЕР_1 , однак у вказаний у повістці час до пункту відправки не з`явився, поважних причини неявки не навів, у зв`язку в його діях є склад злочину передбаченого ст. 336 КК України.

Таким чином, об`єктивно з`ясувавши всі обставини кримінального провадження, керуючись законом суд вважає доведеним поза розумним сумнівом факт:

ухилення ОСОБА_3 від призову на військову службу під час мобілізації в особливий період, тобто вчинення ним злочину, передбаченого ст. 366 КК України;

Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , є активне сприяння розкриттю злочину.

Обставини, які обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , судом не встановлено.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд, дотримуючись принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, зважаючи на вимоги ст. 65 КК України та роз`яснення, викладені в пункті 1 постанови Пленуму ВСУ «Про практику призначення судами кримінального покарання» від 24.10.2003 №7, враховує: ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують чи обтяжують покарання.

Так, обвинувачений ОСОБА_3 вчинив умисне кримінальне правопорушення, яке відповідно до статті 12 КК України є нетяжким злочином.

Обвинувачений посередньо характеризується за місцем проживання, на обліку у лікаря психіатра та лікаря нарколога не перебуває, раніше не судимий.

Згідно досудової доповіді складеної Хустським РВ №2 філії ДУ «Центр пробації» в Закарпатській області ризик вчинення ОСОБА_3 повторного кримінального правопорушення є середній, ризик небезпеки його для суспільства, у тому числі для окремих осіб є середній, а тому виправлення ОСОБА_3 без ізоляції від суспільства можливе.

Таким чином, об`єктивно з`ясувавши всі обставини в їх сукупності, вирішивши питання, передбачені ст. 368 КПК України та врахувавши обставини, передбачені ст. 65 КК України, у тому числі встановлені судом обставини, які пом`якшують покарання, відсутність обставин, які обтяжують покарання, суд вважає, що обвинуваченому ОСОБА_3 слід призначити покарання в межах санкцій статті 366 КК України, у виді позбавлення волі.

Водночас, враховуючи обставини, що характеризують тяжкість кримінального правопорушення, яке обвинувачений ОСОБА_3 вчинив вперше, особу обвинуваченого, та його поведінку після вчинення кримінального правопорушення, яка свідчить про усвідомлення ним негативності вчиненого суспільно небезпечного діяння, суд доходить висновку про можливість виправлення та перевиховання обвинуваченого ОСОБА_3 без ізоляції його від суспільства і вважає за можливе, на підставі статті 75 КК України, звільнити обвинуваченого ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням, з покладенням на нього обов`язків, передбачених частиною 1 статті 76 КК України.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся.

Речові докази та процесуальні витрати відсутні.

Зважаючи на те, що запобіжний захід стосовно обвинуваченого у даному кримінальному провадженні судом не обирався і клопотання щодо обрання такого обвинуваченому стороною кримінального провадження не заявлялось, тому суд доходить переконання про відсутність підстав для вирішення цього питання.

Керуючись статтями 368, 371, 374 КПК України, суд

У Х В А Л И В :

ОСОБА_3 визнати винуватим по пред`явленому обвинуваченні у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого статтею 336 КК України, і призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки.

На підставі статті 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням, якщо він протягом 1 (одного) року та 6 (шести) місяців іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.

Відповідно до частини 1 статті 76 КК України покласти на ОСОБА_3 обов`язки періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Апеляційна скарга на вирок суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення через Хустський районний суд Закарпатської області.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя Хустського

районного суду ОСОБА_1