КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 369/405/22 Провадження № 11-кп/824/2026/2023 Головуючий в суді першої інстанції: ОСОБА_1 Доповідач: ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 липня 2023 року місто Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого - судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 ,
ОСОБА_4 ,
секретаря судового засідання ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 0000058 щодо

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Закітне Красноліманського району Донецької області, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,

за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286-1 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_7 ,
обвинуваченого ОСОБА_6 ,
захисника ОСОБА_8

В С Т А Н О В И Л А :

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 просить вирок Києво-Святошинського районного суду Київської області від 21 вересня 2022 року змінити та призначити ОСОБА_6 за ч. 1 ст. 286-1 КК України покарання із застосуванням ст. 69 КК України у виді обмеження волі строком на один рік або не позбавляючи волі обвинуваченого.

У решті вирок суду просить залишити без змін.

Вироком Києво-Святошинського районного суду Київської області від 21 вересня 2022 рокуОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 визнано винуватими у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286-1 КК України та йому призначено покарання у виді двох років позбавлення волі з позбавленням права керування транспортними засобами на три роки.

До набрання вироком законної сили до ОСОБА_6 застосовано запобіжний захід у виді особистого зобов`язання з покладенням на нього обов`язків з`являтись за кожною вимогою до слідчого прокурора чи суду, що здійснюватимуть це провадження чи до уповноваженого органу з питань виконання покарань, не відлучатись з населеного пункту в якому він проживає: АДРЕСА_2 , без дозволу слідчого прокурора чи суду що здійснюватимуть це провадження чи до уповноваженого органу з питань виконання покарань.

Строк відбування покарання ОСОБА_6 ухвалено обчислювати з моменту затримання для відбування призначеного судом покарання.

Також вироком вирішене питання щодо стягнення з обвинуваченого процесуальних витрат.

За доводами апеляційної скарги захисник ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 не оспорюючи фактичні обставини вчинення кримінального правопорушення, правильність правової кваліфікації дій обвинуваченого, вважає, що призначене судом ОСОБА_6 покарання надто суворим.

Апелянт звертає на те, що ОСОБА_6 визнав вину в повному обсязі, щиро розкаявся у вчиненому кримінальному правопорушенні та активно сприяв слідству у розкритті кримінального правопорушення.

При цьому, обвинувачений позитивно характеризується як за місцем проживання так і за місцем роботи, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває.

Захисник також зазначає, що дружина обвинуваченого не працює, тому на його утриманні знаходиться вся родина включаючи малолітню дитину.

Підсумовуючи, апелянт зазначає, що суд належним чином не врахував наявність усіх пом`якшуючих обставин, які в свою чергу, надавали суду можливість при призначенні покарання застосувати положення ст. 69 КК України.

Судом першої інстанції встановлено, що 19 березня 2021 близько 19 години 35 хвилин, більш точного часу судом не встановлено, водій ОСОБА_6 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, не маючи посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії, керував технічно справним автомобілем «CHEVROLET Lacetti» реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухався по вул. Київська смт Тарасівка, Фастівського району, Київської області від с. Крюківщина, навпроти буд. № 1Б, в порушення вимог пунктів 2.3 б), 2.9 а), 2.1 а), 10.1, 11.3 Правил дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10 жовтня 2001 року та введених в дію з 01 січня 2002 року, ігноруючи правила безпеки на транспорті, проявив неуважність до дорожньої обстановки, не врахував стан дорожньої обстановки, не вибрав безпечної швидкості руху керованого ним автомобіля, не вжив заходів для забезпечення безпеки дорожнього руху, здійснив виїзд на смугу руху зустрічних транспортних засобів де здійснив зіткнення з автомобілем «MERCEDES VITO» реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_9 , в результаті чого останній отримав середнього ступеня тілесні ушкодження.

Порушення водієм ОСОБА_6 вимог пунктів 10.1 та 11.3 Правил дорожнього руху України, перебувають у прямому причинному зв`язку з виникненням дорожньо-транспортної пригоди та настанням наслідків у вигляді отримання середнього ступеня тяжкості тілесного ушкодження ОСОБА_9 .

Під час апеляційного розгляду обвинувачений ОСОБА_6 та захисник ОСОБА_8 підтримали апеляційну скаргу та просили їх задовольнити, прокурор щодо задоволення апеляційної скарги заперечував.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали кримінального провадження, дослідивши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга захисника ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 підлягає частковому задоволенню з огляду на таке.

Встановивши фактичні обставини справи, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про обсяг і доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_6 та правильно кваліфікував його дії за ч. 1 ст. 286-1 КК України як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження.

Висновки суду в цій частині ніким не оскаржуються, а тому відповідно до ч. 1 ст. 401 КПК України вирок суду в цій частині в апеляційному порядку не переглядається.

Колегія суддів переглядає вирок суду лише в частині призначеного ОСОБА_6 покарання.

Відповідно до ст. 370 КПК України, судове рішення повинне бути законним, обґрунтованим, вмотивованим.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу.

Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Ці положення закону розповсюджуються не тільки на вирішення питання про доведеність чи не доведеність вини обвинуваченого, але й при призначенні покарання, в разі ухвалення обвинувального вироку.

Відповідно до загальних засад призначення кримінального покарання, передбачених ст. 65 КК України, суд призначає покарання, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Як видно з тексту оскаржуваного судового рішення, суд, призначивши ОСОБА_6 покарання, не в повній мірі дотримався наведених вимог закону.

Так, призначаючи ОСОБА_6 покарання, суд першої інстанції врахував ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, яке відповідно до вимог ст. 12 КК України є нетяжким злочином, ставлення обвинуваченого до вчиненого, а саме його щире каяття, дані про особу обвинуваченого,який раніше не судимий, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, має на утриманні неповнолітню дитину 2015 року народження, за місцем проживання характеризується негативно, зловживає алкогольними напоями.

Також судом враховано щире каяття ОСОБА_6 , як обставину, яка пом`якшує покарання та обґрунтовано не встановлено обставин, що його обтяжують.

З урахуванням наведеного, а також конкретних обставин вчиненого кримінального правопорушення, даних про особу ОСОБА_6 та з урахуванням ставлення винного до вчиненого, суд призначив обвинуваченому основне та додаткове покарання, визначені санкцією ч. 1 ст. 286-1 КК України.

Оскаржуючи вирок суду захисник вважає, що існують підстави для призначення ОСОБА_6 покарання із застосуванням ст. 69 КК України, однак колегія суддів вважає такі доводи необґрунтованими.

Відповідно до приписів ч. 1 ст. 69 КК України та п. 8 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» № 7 від 24 жовтня 2003 року, призначення основного покарання, нижчого від найнижчої межі, передбаченої законом за даний злочин, або перехід до іншого, більш м`якого виду основного покарання, або непризначення обов`язкового додаткового покарання (ст. 69 КК України) може мати місце лише за наявності декількох (не менше двох) обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, з урахуванням особи винного.

В той же час судом першої інстанції правильно встановлено лише одну обставину, яка пом`якшує покарання обвинуваченого - щире каяття.

При цьому доводи захисника про те, що суд першої інстанції не врахував як обставину, якапом`якшуєпокарання - активне сприяння розкриттю кримінальних правопорушень, апеляційний суд вважає необґрунтованими.

Так, відповідно до роз`яснень Пленуму Верховного Суду України № 12 від 23 грудня 2005 року «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності» активним сприянням розкриттю кримінального правопорушення слід вважати надання особою органам дізнання або досудового слідства будь-якої допомоги в установленні невідомих їм обставин справи.

В той же час, захисником не зазначено, які дії ОСОБА_6 можуть бути розцінені, як активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, оскільки в матеріалах кримінального провадження відомості про такі дії відсутні, як і не вказані вони в апеляційній скарзі.

Крім того, апеляційний суд зазначає, що саме лише визнання вини під тиском зібраних доказів і підтвердження обставин, вже встановлених компетентними органами з інших джерел, не є активним сприянням розкриттю кримінального правопорушення.

В той же час, призначаючи обвинуваченому покарання суд, серед іншого, врахував негативну характеристику ОСОБА_6 за місцем проживання, що призвело до визначення обвинуваченому судом першої інстанції строку основного покарання, яке є надто суворим.

Так, відповідно до наявної в матеріалах справи характеристики ОСОБА_6 за місцем проживання він характеризується посередньо, негативних характеристик не має.

Водночас, колегією суддів встановлено, що ОСОБА_6 проходить службу в Збройних силах України та нагороджений грамотою за сумлінне виконання службових обов`язків.

З огляду на нові дані, які позитивно характеризують особу обвинуваченого та за відсутності обставин, які обтяжують покарання, колегія суддів вважає за необхідне пом`якшити ОСОБА_6 покарання до мінімального, передбаченого санкцією ч. 1 ст. 286-1 КК України.

На думку колегії суддів, таке покарання буде достатнім і необхідним для виправлення обвинуваченого та попередження вчиненню нових кримінальних правопорушень,справедливим та сприятиме меті, визначеній ст. 50 КК України.

Керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 задовольнити частково.

Вирок Києво-Святошинського районного суду Київської області від 21 вересня 2022 року, яким ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 визнано винуватими у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286-1 КК України, змінити.

Пом`якшити призначене ОСОБА_6 основне покарання до одного року позбавлення волі.

У решті вирок суду залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її оголошення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4