Єдиний унікальний номер справи 185/1321/23
Провадження № 1-кп/185/452/23
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 червня 2023 року Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участі секретаря ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в період воєнного стану кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000005 від 04 січня 2022 року, за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Ізюм Харківської області, громадянина України, з неповною середньою освітою, неодруженого, непрацюючого, є особою з інвалідністю 3 групи довічно, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

- 30 грудня 2020 року Київським районним судом м. Харкова за ч. 1 ст. 185 КК України до 1 (одного) року обмеження волі. На підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 1 (один) рік;

- 23 грудня 2022 року Київським районним судом м. Харкова за ч. 2 ст. 185 КК України до 2 (двох) років позбавлення волі. На підставі ч. 4 ст. 70, ст. 72 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом повного складання призначеного покарання за даним вироком та вироком Київського районного суду м. Харкова від 30 грудня 2020 року, остаточно призначено покарання у вигляді 2 (двох) років 6 (шести) місяців позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 2 (два) роки;

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, -

за участю:

прокурора ОСОБА_4 (дистанційно),

обвинуваченого ОСОБА_3 (дистанційно),

захисника обвинуваченого-адвоката ОСОБА_5 (дистанційно),

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_3 у вересні 2021 року у вечірній час (більш точної дати та часу в ході досудового розслідування встановити не надалось можливим), прийшов у гості до свого знайомого ОСОБА_6 , який мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , щоб забрати борг, та перебуваючи у вищевказаному будинку ОСОБА_3 побачив, що господар будинку спить, після чого у останнього виник злочинний умисел на викрадення чужого майна.

Після чого, ОСОБА_3 , реалізуючи свій раптово виниклий умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, повторно, діючи таємно, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, скориставшись тим, що господар будинку заснув, та переконавшись що за його діями ніхто не спостерігає, шляхом вільного доступу, таємно викрав телевізор «LG» моделі СЕ-20К46, серійний номер 108МА00055, який належить ОСОБА_6 , спричинивши останньому майнову шкоду на суму 550 грн., після чого покинув місце вчинення злочину та розпорядився викраденим майном на власний розсуд.

Дії обвинуваченого ОСОБА_3 кваліфікуються за ч. 2 ст. 185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно.

Обвинувачений ОСОБА_3 під час судового розгляду свою вину у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення визнав повністю. Підтвердив, що обставини, зазначені в обвинувальному акті, відповідають тим, що мали місце. Пояснив, що у вересні 2021 року у вечірній час доби він прийшов у гості до свого знайомого ОСОБА_6 , котрий мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , де скориставшись тим, що ОСОБА_6 заснув, таємно викрав телевізор марки «LG». В послідуючому викраденим майном розпорядився на власний розсуд. Дуже шкодує з цього приводу та щиро розкаюється. Відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України просив подальше судове слідство по кримінальному провадженню не проводити.

Відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України, суд, вислухавши думку учасників судового провадження, які вважали недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, з`ясувавши у обвинуваченого, чи правильно він розуміє зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності його позиції, роз`яснивши йому, що він буде позбавлений права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

Суд, вислухавши пояснення обвинуваченого, дійшов висновку, що ОСОБА_3 винний у вчиненні кримінального правопорушення, що йому інкримінується за обставин, які вказані вище.

Суд вину обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні вищевказаного кримінального правопорушення вважає доведеною.

За правилами кримінального закону покарання, призначене особі за вчинений злочин, має бути законним і справедливим. Законність покарання означає, що його має бути призначено особі відповідно до вимог цього закону, а справедливість покарання визначається принципом його домірності, тобто необхідності його визначення судом саме у тому виді й розмірі, яке з врахуванням ступеня тяжкості вчиненого злочину, даних про особу винного та обставин, що пом`якшують і обтяжують покарання, буде необхідним та достатнім для її виправлення й попередження нових злочинів.

За правилами ст. 65 КК України суд призначає покарання за вчинений злочин відповідно до Загальної частини цього Кодексу, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження вчинення нових злочинів.

При призначенні обвинуваченому ОСОБА_3 покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного: раніше судимий, перебуває під наглядом лікаря-психіатра з діагнозом розумова відсталість, під наглядом у лікаря-нарколога не перебуває, за місцем проживання характеризується посередньо, вчинив кримінальне правопорушення, яке згідно ст. 12 КК України відноситься до категорії нетяжкого злочину.

Обставиною, що пом`якшує покарання згідно ст. 66 КК України, є щире каяття.

Обставини, що обтяжують покарання згідно ст. 67 КК України, відсутні.

Суд приходить до висновку, що обставина, яка пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_3 не є винятковою і не знижує істотним чином міру тяжкості скоєного кримінального правопорушення, не зменшує його суспільну небезпеку до рівня, що виходить за межі покарання, що виключає застосування до обвинуваченого ст. 69 КК України - призначення більш м`якого покарання, ніж передбаченого законом.

На виконання вимог ч. 1 ст. 368 КПК України, суд також враховує досудову доповідь, складену Чугуївським районним відділом № 2 філії Державної установи «Центр пробації» в Харківській області, зокрема ризик вчинення обвинуваченим повторного кримінального правопорушення є високим, ризик небезпеки для суспільства є середнім, виправлення обвинуваченого можливе без позбавлення або обмеження його волі.

Суд вважає, що покарання ОСОБА_3 слід призначити в межах санкції статті, за якою він обвинувачується, у вигляді позбавлення волі.

Вироком Київського районного суду м. Харкова від 23 грудня 2022 року ОСОБА_3 було визнано винним та засуджено за ч. 2 ст. 185 КК України до 2 (двох) років позбавлення волі. На підставі ч. 4 ст. 70, ст. 72 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом повного складання призначеного покарання за даним вироком та вироком Київського районного суду м. Харкова від 30 грудня 2020 року, остаточно призначено покарання у вигляді 2 (двох) років 6 (шести) місяців позбавлення волі та на підставі ст. 75 КК України звільнено від відбування покарання з іспитовим строком 2 (два) роки.

Кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 185 КК України, обвинувачений вчинив у вересні 2021 року, тобто до постановлення попереднього вироку, а саме вироку Київського районного суду м. Харкова від 23 грудня 2022 року.

Відповідно до вимог ч. 4 ст. 70 КК України за правилами, передбаченими частинами першій-третій цієї статті, призначається покарання, якщо після постановлення вироку в справі буде встановлено, що засуджений винен ще і в іншому кримінальному правопорушенні, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку. У цьому випадку в строк покарання остаточно призначеного за сукупністю кримінальних правопорушень, зараховується покарання відбуте повністю або частково за попереднім вироком, за правилами, передбаченими в ст. 72 КК України.

Суд приходить висновку, що обвинуваченому ОСОБА_3 слід визначити покарання за правилами ч. 4 ст. 70 КК України шляхом часткового складання призначених покарань за цим вироком та за вироком Київського районного суду м. Харкова від 23 грудня 2022 року.

Враховуючи характер вчиненого кримінального правопорушення, наслідки скоєного, зважаючи на наявність кількох обставин, які пом`якшують покарання, а саме: щире каяття, вартість викраденого майна, яка є незначною, відсутність цивільного позову до обвинуваченого зі сторони потерпілого, зважаючи на відсутність обставин, які обтяжують покарання, з урахуванням особи обвинуваченого, його відношення до вчиненого, щире каяття, та те, що ОСОБА_3 надав належну оцінку своїй поведінці, висловив готовність нести передбачену законом відповідальність, усвідомив обставини скоєного кримінального правопорушення, суд приходить до висновку, що виправлення обвинуваченого ОСОБА_3 та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень можливо досягти без ізоляції його від суспільства, і вважає можливим звільнити його від відбування основного покарання відповідно до ст. 75 КК України з випробуванням, поклавши на нього обов`язки, передбачені ст. 76 КК України.

Саме таке покарання, на думку суду, буде необхідним і достатнім для попередження вчинення нових кримінальних правопорушень та досягнення самої мети покарання, згідно ст. 50 КК України.

З матеріалів справи вбачається, що вироком Ізюмського міського суду Харківської області від 30 грудня 2020 року ОСОБА_3 засуджено за ч. 1 ст. 185 КК України до 1 (одного) року позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 1 (один) рік.

Кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 185 КК України, обвинувачений вчинив у вересні 2021 року, тобто у період іспитового строку.

Частиною першою ст. 71 КК України передбачено, що якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив новий злочин, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком.

Однак, враховуючи, що вирок Ізюмського міського суду Харківської області від 30 грудня 2020 року був врахований при винесенні вироку Київського районного суду м. Харкова від 23 грудня 2022 року, суд не вбачає підстав для застосовування ч. 1 ст. 71 КК України.

Міра запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_3 не обиралась та до набрання вироком законної чинності не обирається.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлений.

Під час проведення досудового розслідування було проведено судову товарознавчу експертизу вартістю 514 грн. 86 коп. Зазначені витрати у відповідності до вимог ст. 122 КПК України відносяться до процесуальних витрат.

Оскільки судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_3 винний у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення за описаних у вироку обставинах, то суд вважає за необхідне стягнути з обвинуваченого на користь держави вартість проведеної судової товарознавчої експертизи № 3 від 13 січня 2022 року у розмірі 514 грн. 86 коп.

Арешт, накладений ухвалою Ізюмського міського суду Харківської області від 20 січня 2022 року на телевізор ТМ «LG» модель СЕ-20К46, серійний номер 108МА00055, скасувати.

Питання про речові докази вирішується на підставі ст. 100 КПК України.

Керуючись ст. ст. 368-370, 373, 374 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

ОСОБА_3 визнати винним за ч. 2 ст. 185 КК України, та призначити йому покарання у вигляді 1 (одного) року позбавлення волі.

Відповідно до ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом часткового складання призначених покарань за цим вироком та за вироком Київського районного суду м. Харкова від 23 грудня 2022 року, остаточно призначити ОСОБА_3 покарання у вигляді 3 (трьох) років позбавлення волі.

У відповідності до ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування призначеного основного покарання у вигляді позбавлення волі, якщо протягом іспитового строку 3 (трьох) років він не вчинить нового кримінального правопорушення та виконає покладені на нього обов`язки, передбачені ст. 76 КК України:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи.

Запобіжний захід ОСОБА_3 до набрання вироком законної чинності не обирати.

Стягнути з ОСОБА_3 судові витрати на проведення судової експертизи у розмірі 514 (п`ятсот чотирнадцять) грн. 86 (вісімдесят шість) коп. на користь держави.

Арешт, накладений ухвалою Ізюмського міського суду Харківської області від 20 січня 2022 року на телевізор ТМ «LG» модель СЕ-20К46, серійний номер 108МА00055, скасувати.

Речові докази:

- телевізор ТМ «LG» модель СЕ-20К46, серійний номер 108МА00055, з пультом, які передані на зберігання до камери схову Ізюмського РУП ГУНП в Харківській області (квитанція від 10 січня 2022 року) повернути ОСОБА_6 за належністю.

Вирок може бути оскаржено до Дніпровського апеляційного суду через Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області протягом тридцяти діб з дня його проголошення, а за відсутності апеляційної скарги вирок набуває законної сили.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому, захиснику, прокурору та потерпілому.

Суддя: ОСОБА_1