Справа № 129/1302/23
Провадження № 1-кп/135/62/23
У Х В А Л А

іменем України

16.08.2023 м. Ладижин Вінницька область

Ладижинський міський суд Вінницької області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,

розглянувши в режимі відео конференції у відкритому судовому засіданні в м. Ладижин Вінницької області заяву захисника ОСОБА_3 у порядку ст. 206 КПК України, у кримінальному провадженні №0000538 від 09.04.2013 за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 190 КК України,

сторони кримінального провадження: прокурор ОСОБА_5 , обвинувачений ОСОБА_4 , захисник обвинуваченого ОСОБА_3 ,

ВСТАНОВИВ:

Захисник обвинуваченого ОСОБА_4 - адвокат ОСОБА_3 подав до суду заяву в порядку ст. 206 КПК України, в якій просив перевірити законність та обґрунтованість тримання під вартою ОСОБА_4 у кримінальному провадженні №0000538 від 09.04.2013 та у разі відсутності підстав для його подальшого утримання прийняти рішення про звільнення ОСОБА_4 з під варти.

На обґрунтування клопотання зазначив, що ухвалою слідчого судді Гайсинського районного суду Вінницької області від 04.02.2022 відносно ОСОБА_4 обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 діб. Вважає, що даний строк був обраний поза межами досудового розслідування та з порушенням визначеного строку тримання під вартою, що було проігногоровано судом на підготовчому судовому засіданні. Суд лише констатував факт, що ОСОБА_4 утримується під вартою на підставі судових рішень, які набрали законної сили та жодним чином не перевірив законність тримання його під вартою. Окрім цього, судом проігноровано та не дано жодної оцінки, що ОСОБА_4 з 15.02.2023 по 14.04.2023 взагалі утримувався під вартою без обвинувального акту та жодної процесуальної дії за його участю не проводилось. Вважає, що суду необхідно перевірити обґрунтованість позбавлення свободи ОСОБА_4 та перевірити строки досудового розслідування, оскільки постанова від 25.08.2020, якою було продовжено досудове розслідування по даному кримінальному провадженню, є незаконною. Ігнорування даних фактів судом спонукало його звернутись до суду в порядку ст. 206 КПК України із заявою про перевірку законності та обґрунтованості утримання ОСОБА_4 під вартою під час судового розгляду.

В судовому засіданні адвокат ОСОБА_3 та його підзахисний ОСОБА_4 підтримали скаргу за викладених вище підстав, просили її задовольнити. Захисник додатково зазначив, що ним подано апеляційну скаргу на останню ухвалу суду про продовження його підзахисному запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Прокурор ОСОБА_5 зазначив, що хоча і ст. 206 КПК передбачає розгляд слідчим суддею, але в даному випадку вважає за доцільне розглянути заяву захисника судом, однак тільки в межах з`ясування обставин, встановлення яких, передбачено вказаною статтею, а саме підстав позбавлення волі особи. Вказав, що на сьогодні обвинувачений ОСОБА_4 утримується під вартою законно, а саме на підставі рішення суду, яке є чинним і на даний час не скасовано, а тому заява захисника задоволення не підлягає. Стосовно тверджень сторони захисту, то вони не підлягають встановленню під час розгляду даної заяви, оскільки виходять за межі обставин, встановлення яких передбачено ст. 206 КПК України.

Потерпілий та його представник в судове засідання не з`явились, що не перешкоджає розгляду даної заяви захисника.

Дослідивши заяву та матеріали кримінального провадження, які стосуються підстав утримання під вартою обвинуваченого, заслухавши пояснення учасників судового розгляду, з`ясувавши їх позицію, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до положень частин 1-3 ст. 206 КПК України, кожен слідчий суддя суду, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться особа, яка тримається під вартою, має право постановити ухвалу, якою зобов`язати будь-який орган державної влади чи службову особу забезпечити додержання прав такої особи.

Якщо слідчий суддя отримує з будь-яких джерел відомості, які створюють обґрунтовану підозру, що в межах територіальної юрисдикції суду знаходиться особа, позбавлена свободи за відсутності судового рішення, яке набрало законної сили, або не звільнена з-під варти після внесення застави в установленому цим Кодексом порядку, він зобов`язаний постановити ухвалу, якою має зобов`язати будь-який орган державної влади чи службову особу, під вартою яких тримається особа, негайно доставити цю особу до слідчого судді для з`ясування підстав позбавлення свободи.

Слідчий суддя зобов`язаний звільнити позбавлену свободи особу, якщо орган державної влади чи службова особа, під вартою яких тримається ця особа, не надасть судове рішення, яке набрало законної сили, або не доведе наявність інших правових підстав для позбавлення особи свободи.

Відповідно до ст. 12 КПК України під час кримінального провадження ніхто не може триматися під вартою, бути затриманим або обмеженим у здійсненні права на вільне пересування в інший спосіб через підозру або обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення інакше як на підставах та в порядку, передбачених цим Кодексом.

Так, в своїй заяві сторона захисту вказує на незаконне утримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_4 .

Виключно з метою забезпечення дотримання прав і свобод обвинуваченого, суд вважає за можливе розглянути заяву сторони захисту, але тільки в межах з`ясування обставин, які передбачені ст. 206 КПК України, а саме: чи позбавлена свободи за відсутності судового рішення, яке набрало законної сили, або не звільнена з-під варти після внесення застави в установленому цим Кодексом порядку.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про попереднє ув`язнення» попереднє ув`язнення є запобіжним заходом, який у випадках, передбачених Кримінальним процесуальним кодексом України, застосовується щодо підозрюваного, обвинуваченого (підсудного) та засудженого, вирок щодо якого не набрав законної сили.

Порядок попереднього ув`язнення визначається цим Законом та Кримінальним процесуальним кодексом України.

Тримання осіб, взятих під варту, відповідно до завдань кримінального судочинства здійснюється на принципах неухильного додержання Конституції України, вимог Загальної декларації прав людини, інших міжнародних правових норм і стандартів поводження з ув`язненими і не може поєднуватися з навмисними діями, що завдають фізичних чи моральних страждань або принижують людську гідність.

Як зазначено у статті 2 даного Закону метою попереднього ув`язнення є запобігання можливому ухиленню особи, взятої під варту, від органів досудового розслідування та суду, перешкоджанню кримінальному провадженню або зайняттю злочинною діяльністю, а також забезпечення виконання вироку та видачі особи (екстрадиції) або її транзитного перевезення.

Статтею 3 даного Закону визначено підстави для попереднього ув`язнення. Зокрема, підставою для попереднього ув`язнення є вмотивоване рішення суду про обрання як запобіжного заходу тримання під вартою.

ОСОБА_4 є обвинуваченим у кримінальному провадженні №0000538 від 09.04.2013, яке перебуває на розгляді Ладижинського міського суду Вінницької області.

Ухвалою слідчого судді Гайсинського районного суду Вінницької області від 04.02.2022 відносно ОСОБА_4 обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою із визначенням застави в сумі 570 630 грн. Надалі строк дії обраного запобіжного заходу неодноразово продовжувався, востаннє ухвалою Ладижинського міського суду Вінницької області від 07.08.2023 продовжено до 05.10.2023, яка на даний час набрала законної сили та є чинною.

Суд звертає увагу, що підстави та мотиви продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою вже викладені судом в ухвалі від 07.08.2023. Суд першої інстанції не наділений правом переглядати своє рішення з даного питання.

Виключно до повноважень суду апеляційної інстанції, в даному випадку Вінницького апеляційного суду, до якого може бути оскаржена вищевказана ухвала суду, віднесено вирішення питання перевірки ухвали суду першої інстанції, тобто перевірки в даному випадку доводів сторони захисту щодо законності та доцільності тримання під вартою обвинуваченого.

Крім того, як вказує сторона захисту, вона скористалась своїми процесуальними правами та подала апеляційну скаргу на вказану вище ухвалу суду.

Враховуючи викладене, суд констатує, що на даний час обвинувачений утримується на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, відомостей про внесення застави в установленому цим Кодексом порядку, суду не надано.

Суд наголошує, що обставини, на з`ясуванні яких наполягає сторона захисту, як на підставу своїх вимог, не стосуються обставин, які підлягають встановленню в даному випадку в порядку ст. 206 КПК України, а саме: чи позбавлена свободи за відсутності судового рішення, яке набрало законної сили, або не звільнена з-під варти після внесення застави в установленому цим Кодексом порядку.

При цьому сторона захисту не позбавлена права під час судового розгляду посилатися на встановлені нею порушення КПК України, зокрема, під час дослідження доказів по справі.

За таких обставин, у суду відсутні підстави для реагування в порядку ст. 206 КПК України, а тому заява задоволенню не підлягає.

На підставі наведеного, керуючись статтею 206 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні заяви захисника ОСОБА_3 у порядку ст. 206 КПК України, у кримінальному провадженні №0000538 від 09.04.2013 за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.4 ст. 190 КК України, - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя