Справа №718/1550/23
Провадження №1-кп/718/67/23
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.06.2023 року м.Кіцмань Чернівецька область

Кіцманський районний суд Чернівецької області під головуванням судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурорки ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , потерпілого ОСОБА_5 , розглянувши в м. Кіцмань Чернівецької області матеріали кримінального провадження, внесені до ЄРДР № 0000059 від 27.03.2023 за обвинувальним актом, затвердженим прокурором Вижницької окружної прокуратури ОСОБА_6 , відносно

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с м. Вашківці Вижницького району Чернівецької області, громадянина України, не працює, із повною середньою освітою, неодружений, зареєстрований та проживає за адресою АДРЕСА_1 , обвинуваченого у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.2 ст.125 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

25.03.2023 близько 23 год 30 хв ОСОБА_4 , житель с.Волока Вижницького району Чернівецької області, перебуваючи на АЗС «Стелс», що в с. Брусниця Вижницького району Чернівецької області, на ґрунті раніше виниклих неприязних відносин, вчинив словесний конфлікт із ОСОБА_5 , жителем с. Брусенки Вижницького району Чернівецької області, під час якого діючи умисно, протиправно, усвідомлюючи суспільну небезпеку своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та переслідуючи мету спричинення тілесних ушкоджень, ОСОБА_4 несподівано для ОСОБА_5 , наніс не менше чотирьох ударів кулаками правої та лівої руки в область обличчя останнього. Своїми діями ОСОБА_4 спричинив ОСОБА_5 наступні тілесні ушкодження: синець на верхній повіці лівого ока багрово-фіолетового кольору; садно на задній поверхні в нижній третині лівого передпліччя, рани в кількості двох на слизовій оболонці верхньої губи по центру, відлом коронкової частини 1-го зуба зліва на верхній щелепі, садно на спинці носа справа, осколочний перелом 1/3 спинки носа, без зміщення, які згідно висновків експерта відносяться до легких тілесних ушкоджень, що призвели до короткочасного розладу здоров`я

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 беззаперечно визнав себе винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 125 КК України, пояснив суду обставини, викладені вище, їх повну відповідність обвинувальному акту. Дійсно 25.03.2023, в вечірній час, він знаходився на території АЗС «Стелс» в с. Брусниця Вижницького району Чернівецької області, та побачивши ОСОБА_5 , на ґрунті раніше виниклих неприязних відносин через спробу обміну автомобілями, який не відбувся через позицію потерпілого, вчинив словесний конфлікт з останнім, в ході якого наніс близько 4-х ударів кулаками правої та лівої руки в область обличчя ОСОБА_5 .

Допитаний в судовому засіданні потерпілий ОСОБА_5 суду пояснив, що знайомий з обвинуваченим декілька років. 25.03.2023 його друзі та ОСОБА_4 хотіли провести обмін автомобілями, а його запросили як працівника автосервісу надати оцінку технічному стану транспортного засобу. Після його негативної оцінки ОСОБА_4 почав ображати потерпілого та в подальшому наніс декілька ударів.

Враховуючи те, що обвинувачений повністю визнав свою вину в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні, погоджується з кваліфікацією вчиненого ним кримінального діяння, розуміючи яка міра покарання загрожує, показання обвинуваченого повністю відповідають фактичним обставинам справи, які він не заперечує, а саме про обставини, характер та механізм нанесення тілесних ушкоджень ОСОБА_5 , прокурор та потерпілий не висловили жодних заперечень щодо встановлених обставин, суд відповідно до частини третьої статті 349 КПК України, визнав недоцільним дослідження доказів, поданих на підтвердження подій кримінальних правопорушень та винуватості обвинуваченого у його вчиненні, обмежившись допитом обвинуваченого та потерпілого, дослідженням матеріалів кримінального провадження щодо речових доказів та матеріалів про реєстрацію кримінального провадження, його правову кваліфікацію, повноваження дізнавачів та прокурорів у ньому, протоколів слідчих експериментів, висновків експерта, доказів, які характеризують особу обвинуваченого. При цьому судом з`ясовано правильність розуміння учасниками судового провадження змісту цих обставин, добровільність їхньої позиції та роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

З урахуванням повного визнання вини у вчинені вищенаведеного кримінального правопорушення, а також враховуючи думку учасників судового провадження, за відсутності заперечень та сумнівів у добровільності їхніх позиції, суд на підставі ст. 349 ч.3 КПК України визнає недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, вважає за доцільне обмежитись дослідженням доказів, які стосуються особи обвинуваченого. При цьому судом з`ясовано, чи правильно розуміють зазначені особи зміст обставин, чи немає сумнівів у добровільності їхніх позицій. Учасникам процесу роз`яснено, що у такому випадку сторони будуть позбавлені права оскаржувати дані обставини в апеляційному порядку.

Відповідно до ч. ч. 1, 6 статті 22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.

Відповідно до п.2 ч.1 ст. 324, ст. 368 КПК України, суд, вирішуючи питання про наявність в діях обвинуваченого ознак злочину і за якою статтею кримінального закону це діяння має кваліфікуватися, для визначення умислу, а також для відмежування конкретного діяння проти життя чи здоров`я особи від суміжного, при дослідженні доказів виходить із сукупності всіх обставин вчиненого діяння.

Конституція України визначила, що людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканість і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю (ст.3). Крім того, у ст. 27 Основного Закону держави гарантується невід`ємне право людини на життя і захист цього права є обов`язком держави. Такі положення Конституції України зумовлені нормами міжнародного права, зокрема в ч. 1 ст.2 Конвенції прозахист правлюдини іосновоположних свобод (1950 р.) зазначено: «Право кожного на життя охороняється законом». Аналогічна норма міститься і в ч. 1 ст. б Міжнародного пакту про громадянські і політичні права (1966 р.) «Право на життя є невід`ємне право кожної людини. Це право охороняється законом».

Згідно з ч.5 ст.9 КПК України, кримінально процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

У своїх рішеннях "Ірландія проти Сполученого Королівства" від 18 січня 1978 року, "Коробов проти України" від 21 жовтня 2011 року Європейський суд з прав людини повторює, що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення "поза розумним сумнівом", така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків.

Згідно ч.2ст. 8 КПК України та ст. 17 ЗУ "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суд при розгляді даного кримінального провадження враховує усталену практику ЄСПЛ, зокрема, викладену в рішеннях ЄСПЛ по справах «Кобець проти України», «Коробов проти України» та «Ушаков проти України» щодо концепції доведення вини «поза розумним сумнівом». За таких обставин, враховуючи вищезазначене, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ, що наявний у провадженні, з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку, приходить до висновку про повну доведеність вини обвинуваченого «поза розумним сумнівом» у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 125 КК України.

Дії ОСОБА_4 суд кваліфікує в межах пред`явленого прокурором обвинувачення за ч. 2 ст. 125 КК України, як умисне легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.

Як пом`якшуючі покарання обставини суд відповідно до статті 66 КК України визнає щире каяття обвинуваченого, який висловив критичну оцінку своєї поведінки шляхом повного визнання вини та готовності нести кримінальну відповідальність, а також його активне сприяння у розкритті кримінального правопорушення, оскільки він добровільно своїми активними діями надавав допомогу органам досудового розслідування та суду в з`ясуванні тих обставин вчинення кримінального правопорушення, що мають істотне значення для повного його розкриття, його молодий вік.

Оскільки кримінальне провадження розглядається в межах пред`явленого обвинувачення, обставин, які обтяжують покарання ОСОБА_4 , відповідно до статті 67 КК України, судом не встановлено.

Суд приймає до уваги рішення Європейського Суду у справі „Скопполапроти Італії" від 17.09.2009 року (заява № 10249/03), в якому зазначено, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним.

У справі "Ізмайлов проти Росії" (п. 38 рішення від 16.10.2008 року) Європейський Суд встановив, що "для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити "особистий і надмірний тягар для особи".

Вивченням в ході судового розгляду даних особи обвинуваченого встановлено, що він раніше не судимий, до кримінальної відповідальності не притягувалася (вимога УІАП в Чернівецькій області від 20.04.2023), на обліку в психоневрологічному та наркологічному диспансері не перебуває (повідомлення КНП «Вижницька багатопрофільна лікарня інтенсивного лікування» від 25.04.2023 № 3897/123/48/06-23).

Судом, враховуються вимоги ч. 2ст. 61 Конституції України про те, що юридична відповідальність особи має індивідуальний характер.

Призначаючи ОСОБА_4 покарання, суд виходить з положень ст. 65 КК України, а саме - принципів законності, справедливості, індивідуалізації, а також достатності покарання для подальшого виправлення та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень як самим обвинуваченим, так і іншими особами, враховує характер та ступінь тяжкості скоєного кримінального правопорушення, яке, за змістом ст.12 КК України, є кримінальним проступком, наслідки вчинення кримінального правопорушення, обставини, що пом`якшують покарання, особу обвинуваченого, відношення обвинуваченого до скоєного злочину, а також вимоги ст. 50 КК України, що метою покарання є не тільки кара, а також виправлення засудженого, суд вважає необхідним та достатнім для виправлення ОСОБА_4 та запобігання вчиненню ним нових кримінальних правопорушень призначити покарання у виді штрафу в межах санкції ч. 2 ст. 125 КК України, за яким він обвинувачується і яка передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, так як відсутні умови і підстави призначення обвинуваченому більш тяжкого покарання.

Цивільний позов не заявлявся.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_4 на стадії дізнання не обирався, підстав для обрання запобіжного заходу до набранням вироком законної сили суд не вбачає.

Долю речових доказів суд вирішує відповідно до ст. 100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 349, 373, 374, 395 КПК України суд, -

У Х В А Л И В:

Визнати ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , винним у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.2 ст.125 КК України, та призначити йому покарання у виді штрафу у розмірі 60 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 1 020 (одну тисячу двадцять) гривень.

Речовий доказ компакт диск для лазерних систем зчитування DVD-R 4.7 GB/120min 16Х з відеозаписом з мобільного телефону на території АЗС «Стелс» - залишити в матеріалах цього кримінального провадження.

Вирок може бути оскаржений в порядку статті 394 КПК України до Чернівецького апеляційного суду через Кіцманський районний суд Чернівецької області протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору. Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

На підставі ч. 15 ст. 615 КПК України суд обмежився проголошенням лише резолютивної частини вироку.

Суддя ОСОБА_7