ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/1479/23 Справа № 184/952/22 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 червня 2023 року м.Кривий Ріг

06.06.2023р. колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду в м. Кривий Ріг Дніпропетровської області у складі:

судді доповідача ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі судового засідання ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривий Ріг Дніпропетровської області в режимі відеоконференції апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області від 12.01.2023р., яким обвинуваченого

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Покров Дніпропетровської області, який зареєстрований та фактично мешкає в АДРЕСА_1

визнано винуватим за ч. 4 ст. 185 КК України, та призначено покарання у виді позбавлення волі строком на п`ять років, та на підставі ст. 71 КК України призначено остаточне покарання у виді позбавлення волі строком на п`ять років роки один місяць.

за участю захисника (в режимі ВКЗ) ОСОБА_6

обвинуваченого (в режимі ВКЗ) ОСОБА_7

прокурора ОСОБА_8

в с т а н о в и л а :

Оскаржуваним вироком обвинуваченого ОСОБА_7 визнано винуватим за ч. 4 ст. 185 КК України, та призначено покарання у виді позбавлення волі строком на п`ять років, та на підставі ст. 71 КК України призначено остаточне покарання у виді позбавлення волі строком на п`ять років роки один місяць.

Вирок оскаржено захисником ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого, який не оскаржуючи фактичних обставин справи, доведеності винуватості обвинуваченого, кваліфікації кримінального правопорушення не погодився із призначеним обвинуваченому покаранням, яке вважав надто суворим;

- вказує, що обвинувачений свою винуватість визнав у повному обсязі, активно прияв слідству, визнав позовні вимоги потерпілого, за час досудового розслідування багато раз пожалкував про вчинене, перебуває на диспансерному обліку після перенесеного захворювання на туберкульоз та потребує лікування, та перебування протягом п`яти років одного місяця в умовах позбавлення волі може викликати рецидив хвороби;

- прохає, на підставі принципів індивідуалізації, гуманізації та справедливості покарання, відомостей про особу обвинуваченого, наявності обставин, які пом`якшують його покарання, призначити обвинуваченому мінімальне покарання визначене санкцією ч. 4 ст. 185 КК України.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, доводи обвинуваченого та його захисника ОСОБА_6 , які підтримали подану апеляційну скаргу, прохали її задовольнити та призначити обвинуваченому мінімальне покарання, передбачене ч. 4 ст.185 КК України, позицію прокурора, який заперечив проти задоволення апеляційної скарги та прохав вирок суду першої інстанції залишити без змін, дослідивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, дійшов висновку про залишення без задоволення апеляційні скарги обвинуваченого та його захисника за таких підстав.

Оскаржуваним вироком обвинуваченого визнано винуватим у тому, що він 15.05.2022р. о 16:21год. прийшов у магазин « ІНФОРМАЦІЯ_2 », який розташований в АДРЕСА_2 де у нього виник злочинний намір, спрямований на таємне викрадення чужого майна, належного потерпілому ОСОБА_9 , а саме банки з фісташками. Реалізуючи свій злочинний намір, спрямований на таємне викрадання чужого майна, обвинувачений, діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачуючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, будучи впевненим, що за його протиправними діями ніхто не спостерігає шляхом вільного доступу, повторно, таємно взяв з поверхні холодильної вітрини магазину банку з фісташками та поклав її під куртку, яку тримав у руках, таким чином викрав пластикову банку, в якій знаходилися фісташки вагою 1590гр., вартість яких відповідно до висновку товарознавчої експертизи № 1143 від 18.05.2022р. складає 795,37грн. (сімсот дев`яносто п`ять гривень тридцять сім копійок).

Після цього, обвинувачений з місця вчинення злочину зник та розпорядився викраденим на власний розсуд спричинивши потерпілому матеріальний збиток на загальну суму 795,37грн.

Дії обвинуваченого кваліфіковані ч. 4 ст. 185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно в умовах воєнного стану.

Вирок оскаржений обвинуваченим та його захисником в частині призначення покарання, фактичні обставини справи, кваліфікація вчиненого обвинуваченим кримінального правопорушення, доведеність його винуватості в апеляційній скарзі не оскаржується, а тому вирок відповідно до вимог ст. 404 КПК України переглядається в межах апеляційної скарги.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що при призначенні обвинуваченому покарання, суд першої інстанції із дотриманням вимог ст.ст. 50, 65 КК України належним чином врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, а саме що обвинуваченим вчинено тяжкий злочин, особу обвинуваченого, який раніше шість раз судимий, не працює, на обліку лікаря психіатра не перебуває, перебуває на обліку у лікаря нарколога, знаходився на диспансерному нагляді з діагнозом: «Залишкові зміни перенесеного туберкульозу легенів. (04.06.2016р.) у виді щильних вогнищ та фіброзу, категорія диспансерного нагляду 5.1». За місцем проживання АДРЕСА_1 скарг від мешканців не надходило, як обставину, яка пом`якшують покарання обвинуваченого, суд визнав його щире каяття, обставиною, яка обтяжують його покарання суд визнав рецидив злочину, та дійшов висновку, що покарання у виді позбавлення волі в межах санкції статті, за якою кваліфіковано його дії, буде необхідним та достатнім і досягне мети не лише кари за вчинене, а й буде слугувати для його виправлення та попередження вчинення нових злочинів засудженим.

Суд апеляційної інстанції погоджується із висновками суду першої інстанції щодо виду та розміру призначеного обвинуваченому покарання, не вбачає ознак його надмірної суворості, рішення суду першої інстанції щодо призначеного покарання є законним, обґрунтованим та справедливим.

До такого висновку суд апеляційної інстанції дійшов на підставі наступного.

Відповідно до санкції ч. 4 ст. 185 КК України за крадіжку, вчинену у великих розмірах чи в умовах воєнного або надзвичайного стану передбачено покарання у виді позбавлення волі строком від п`яти до восьми років.

Кримінальне правопорушення вчинено обвинуваченим в умовах воєнного стану, та правильно кваліфіковано органом досудового розслідування і судом за ч. 4 ст. 185 КК України.

Суд при призначені покарання обвинуваченому обрав мінімальне покарання, передбачене санкцією вказаної статті, а остаточне покарання призначив на підставі ст. 71 Кк України за сукупністю вироків. При цьому слід наголосити, що суд від покарання, призначеного за попереднім вироком, яким обвинуваченого засуджено за ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на три роки, частково приєднав лише один місяць.

У зв`язку з викладеним вище, доводи апеляційної скарги захисника про надмірну суворість покарання та прохання призначити обвинуваченому мінімальне покарання, передбачене ч. 4 ст. 185 КК України, є неслушними та не підлягають задоволенню.

Доводи апеляційної скарги захисника, що обвинувачений свою винуватість визнав у повному обсязі, активно сприяв слідству, визнав позовні вимоги потерпілого, за час досудового розслідування багато раз пожалкував про вчинене, перебуває на диспансерному обліку після перенесеного захворювання на туберкульоз та потребує лікування, та перебування протягом п`яти років одного місяця в умовах позбавлення волі може викликати рецидив хвороби, є також безпідставними, оскільки всі обставини справи судом першої інстанції належним чином, повно та всебічно враховані, призначене покарання є мінімальним, як за санкцією ч. 4 ст. 185 КК України, так і після застосування судом вимог ст. 71 КК України, а саме при призначенні покарання за сукупністю вироків.

Істотних порушень кримінального процесуального закону не встановлено, рішення суду першої інстанції є законним, обґрунтованим та справедливим, підстави для його зміни або скасування відсутні.

Враховуючи викладене вище та керуючи ст.ст. 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів

п о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області від 12.01.2023р., яким обвинуваченого ОСОБА_7 визнано винуватим за ч. 4 ст. 185 КК України, та призначено покарання у виді позбавлення волі строком на п`ять років, та на підставі ст. 71 КК України призначено остаточне покарання у виді позбавлення волі строком на п`ять років роки один місяць залишити без задоволення.

Вирок Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області від 12.01.2023р., яким обвинуваченого ОСОБА_7 визнано винуватим за ч. 4 ст. 185 КК України, та призначено покарання у виді позбавлення волі строком на п`ять років, та на підставі ст. 71 КК України призначено остаточне покарання у виді позбавлення волі строком на п`ять років роки один місяць - залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили після її проголошення, та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим, який тримається під вартою в той самий строк з дня отримання ним копії судового рішення.

Судді