КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/824/4543/2023
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

6 вересня 2023 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді: ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3

ОСОБА_4

за участю секретаря ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 16 червня 2023 року,

В С Т А Н О В И Л А :

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 16 червня 2023 року відмовлено в задоволені скарги ОСОБА_6 на бездіяльність уповноважених осіб Офісу Генерального прокурора, яка полягає у невнесені відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Не погоджуючись з ухвалою слідчого судді, ОСОБА_6 подала апеляційну скаргу, в якій просить поновити строк на апеляційне оскарження, скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову ухвалу, якою зобов`язати уповноважену особу Офісу Генерального прокурора внести в ЄРДР відомості за її заявою від 17 травня 2023 року про вчинення кримінального правопорушення.

В обґрунтування клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження апелянт зазначає, що слідчий суддя підписала ухвалу 12 липня 2023 року, що підтверджено протоколом кваліфікованого підпису, карткою руху документу та надіслала скаржнику на електронну адресу 12 липня 2023 року.

Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги апелянт, вважаючи ухвалу незаконною та необґрунтованою, зазначає, що законодавцем чітко встановлено часові межі, протягом яких заява, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення мають бути внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання відповідної заяви чи повідомлення. При цьому чинні процесуальні норми законодавства не передбачають для слідчого чи прокурора іншої альтернативи, ніж невідкладне внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР.

Апелянт зазначає, що, відмовляючи у задоволенні скарги, слідчий суддя під час судового розгляду повинна була надати оцінку виключно процесуальним діям (бездіяльності) уповноважених осіб Офісу Генерального прокурора чинному КПК України щодо строків прийняття та розгляду заяви від 17 травня 2023 року про вчинення кримінального правопорушення. Однак, в оскаржуваній ухвалі слідчий суддя зазначив про те, що подана заява про вчинення кримінального правопорушення не містить даних про вчинення діяння, яке містить ознаки злочину та є суспільно небезпечним. На переконання ОСОБА_6 , слідчий суддя не має компетенції робити висновок про те, що заява від 17 травня 2023 року про вчинення кримінального правопорушення суддею Шполянського районного суду Черкаської області в розумінні ст. ст. 2, 11 КПК України не містить даних про вчинення діяння, яке містить ознаки злочину та є суспільно небезпечним.

Вказане, на думку апелянта, свідчить про те, що слідчий суддя, розглядаючи скаргу на бездіяльність уповноважених осіб Офісу Генерального прокурора, фактично вирішила питання, що повинні вирішуватись судом під час розгляду справи. Крім цього, слідчим суддею під час розгляду скарги не було взято до уваги положення абзацу двадцять другого та двадцять четвертого підпункту 1.1 пункту 1 Узагальнення Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Апелянт зазначає, що з огляду на стадію кримінального провадження, а також беручи до уваги питання, що вирішуються під час розгляду зазначеного виду скарги, оцінка у процесуальних рішеннях слідчого судді фактичних обставин є неприпустимою. У зв`язку з цим вважає, що слід враховувати, що на цьому етапі розвитку правових відносин стосовно ймовірного вчинення діяння, відповідальність за яке встановлена КК, недостатньо об`єктивних відомостей навіть для попередньої констатації наявності або відсутності ознак складу злочину. Саме тому посилатися на цьому етапі на положення статті 2 КК України, яка визначає підставу кримінальної відповідальності, недоцільно.

Окрім того, апелянт вважає, що слідчому судді необхідно було зважати на те, що вимоги закону не передбачають здійснення оцінки обґрунтованості заяви про кримінальне правопорушення. Уповноважені органи зобов`язані лише здійснити фіксацію наданих особою відомостей про кримінальне правопорушення.

Також апелянт наголошує, що слідчим суддею було залишено поза увагою, що частина перша статті 214 КПК України містить імперативний припис щодо зобов`язання внести відповідні відомості до ЄРДР та розпочати розслідування. На думку ОСОБА_6 , постановляючи ухвалу про відмову у задоволенні скарги, слідчий суддя фактично позбавила скаржника права на справедливий суд, оскільки встановлення об`єктивних даних, які дійсно свідчать про ознаки злочину, на які, як на підставу вважати заяву чи повідомлення саме про злочин, вказав у цій ухвалі слідчий суддя, можливе тільки під час розгляду справи по суті, що неможливо без здійснення досудового розслідування, яке відповідно до частини другої статті 214 КПК України може розпочатися лише з моменту внесення відомостей до ЄРДР.

ОСОБА_6 та прокурор, про день, час та місце апеляційного розгляду, повідомлені у встановленому законом порядку належним чином (ас. 35, 36), однак, до суду апеляційної інстанції не з`явились, будь-яких заяв та клопотань не подавали.

З огляду на положення ч. 4 ст. 405 КПК України, колегія суддів доходить висновку про проведення апеляційного розгляду за відсутності вказаних осіб.

Заслухавши доповідь судді, дослідивши матеріали судового провадження, обговоривши доводи, викладені в апеляційній скарзі, у тому числі й доводи про поновлення строку на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді, колегія суддів доходить такого висновку.

Згідно з п. 3 ч. 2 ст. 395 КПК України на ухвалу слідчого судді апеляційна скарга може бути подана протягом п`яти днів з дня її оголошення.

З матеріалів судового провадження вбачається, що розгляд скарги ОСОБА_6 відбувся 16 червня 2023 року за відсутності скаржниці, яка належним чином була повідомлена про день, час та місце розгляду її скарги (ас. 11).

З огляду на положення п. 3 ч. 2 ст. 395 КПК України, апеляційна скарга на вказану ухвалу, у разі негоди з прийнятим рішенням, ОСОБА_6 повинна була бути подана протягом п`яти днів з дня її оголошення, тобто, до 22 червня 2023 року, який є робочим днем - п`ятницею.

Проте, апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді ОСОБА_6 подана електронною поштою лише 13 липня 2023 року, отже, апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді від 16 червня 2023 року подана після закінчення строку на апеляційне оскарження зазначеної ухвали.

В апеляційній скарзі ОСОБА_6 зазначено про те, що копію ухвали вона отримала електронною поштою лише 13 липня 2023 року, що підтверджується доданими до апеляційної скарги документами (ас. 23).

Будь-яких даних про те, що ОСОБА_6 могла в інший спосіб дізнатись про постановлене рішення, матеріали справи не містять. Окрім того, в ЄДРСР оскаржувана ухвала оприлюднена 13 липня 2023 року.

З урахуванням наведеного, а також даних щодо місця проживання ОСОБА_6 - у м. Умань Черкаської області, колегія суддів доходить висновку, що строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді ОСОБА_6 пропущений з поважних причин та підлягає поновленню.

Що ж стосується доводів апеляційної скарги, то колегія суддів доходить такого висновку.

З матеріалів судового провадження встановлено, що 17 травня 2023 року ОСОБА_6 направила до Офісу Генерального прокурора заяву про вчинення суддею Шполянського районного суду Черкаської області ОСОБА_7 , головою Верховного Суду ОСОБА_8 та суддями Великої Палати Верховного суду кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 28, ст. 255, ч. 1 ст. 364 КК України, при розгляді адміністративної справи № 9901/378/19, як і решти рішень ВП ВС, за хабарі (ас. 5-7).

Оскільки, 18 травня 2023 року вказане повідомлення отримано, однак, відомості про кримінальне правопорушення до ЄРДР не внесені, 21 травня 2023 року ОСОБА_6 звернулась до Печерського районного суду м. Києва зі скаргою на бездіяльність слідчого шляхом направлення скарги електронною поштою на електронну адресу місцевого суду (ас. 1-7).

Відмовляючи у задоволенні скарги, слідчий суддя обґрунтував прийняте рішення тим, що, за своїм змістом заява ОСОБА_6 від 17 травня 2023 року про вчинення кримінального правопорушення суддею Шполянського районного суду Черкаської області, в розумінні ст.ст. 2, 11 КПК України, не містить даних про вчинення діяння, яке містить ознаки злочину та є суспільно небезпечним. Відтак, слідчий суддя дійшов висновку, що в уповноважених осіб Офісу Генерального прокурора не виникло обов`язку внести відомості до ЄРДР.

Враховуючи викладене, слідчий суддя дійшов висновку, що скарга ОСОБА_6 на бездіяльність уповноважених осіб Офісу Генерального прокурора, яка полягає у невнесені відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань, є необґрунтованою та в її задоволенні слід відмовити.

Колегія суддів погоджується з таким рішенням слідчого судді, з огляду на таке.

Чинним КПК закріплено процедуру початку досудового розслідування (без проведення дослідчої перевірки).

Так, слідчий, дізнавач, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань, розпочати розслідування та через 24 години з моменту внесення таких відомостей надати заявнику витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань (частина 1 статті 214 КПК). Досудове розслідування розпочинається з моменту внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань (частина 2 статті 214 КПК).

Зазначена процедура свідчить про наявність певних критеріїв для віднесення викладеної у повідомленні про кримінальне правопорушення інформації та обставин, які можуть свідчити або не свідчити про вчинення кримінальних правопорушення, внаслідок чого вирішується питання внесення чи невнесення відповідних відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Підстави та порядок внесення відомостей до ЄРДР врегульовано Положенням про порядок ведення Єдиного реєстру досудових розслідувань, затвердженого наказом Генерального прокурора від 30 червня 2020 року № 298. Згідно з п. 1 глави 2 розділу I цього Положення до реєстру вносяться відомості про короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наведених потерпілим, заявником чи виявлених з іншого джерела ; попередню правову кваліфікацію кримінального правопорушення із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, що узгоджується з вимогами п.п. 4, 5 ч. 5 ст. 214 КПК.

Таким чином, для внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань заявник у повідомленні про кримінальне правопорушення має зазначити конкретні, відомі йому обставини об`єктивної сторони такого правопорушення (яке саме кримінальне правопорушення відбулось, де, коли, в чому полягало, які особи, причетні до його скоєння тощо). Такі обставини можуть бути неповними (в силу недостатньої обізнаності заявника, неочевидності вчинення кримінального правопорушення, з огляду на початкову стадію сприйняття та дослідження цих подій чи з інших причин), але в той же час достатніми для попередньої кваліфікації реєстраторами Єдиного реєстру досудових розслідувань такого діяння саме як кримінального правопорушення (кваліфікації за статтею, частиною статті Кримінального кодексу України).

Якщо ж зі змісту повідомлення про кримінальне правопорушення є очевидним, що обставини, викладені у ньому, не свідчать про те, що існує ймовірність вчинення будь-якого кримінального правопорушення, ці обставини для отримання зазначеного вище висновку не потребують перевірки засобами кримінального процесу або в силу його занадто абстрактного характеру неможливо встановити ні попередню кваліфікацію кримінального правопорушення, ні предмет, межі та напрямок досудового розслідування, яке ініціюється заявником, то такі повідомлення не мають вноситися до ЄРДР.

Аналіз наведених положень дає підстави для висновку, що реєстрації в Єдиному реєстрі досудових розслідувань підлягають не будь-які заяви чи повідомлення, а лише ті, які містять достатні відомості про кримінальне правопорушення та можуть об`єктивно свідчити про вчинення особою такого кримінального правопорушення. Якщо у заяві чи повідомленні таких даних немає, то вони не можуть вважатися такими, що повинні бути обов`язково внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

При цьому колегія суддів враховує Висновок Судової палати у кримінальних справах Верховного Суду України від 1 липня 2013 року щодо питання про початок кримінального провадження стосовно суддів, яке пов`язане зі здійсненням ними судочинства, відповідно до якого для забезпечення незалежності суддів, при отриманні заяви про вчинений суддею злочин, яке пов`язане зі здійсненням ним судочинства, уповноважений орган повинен внести до ЄРДР та розпочати розслідування тільки таку заяву або повідомлення, які мають ознаки кримінального правопорушення, а не будь-які інші. Такий обов`язок слідчого і прокурора визначено ч. 1 ст. 2 КК, оскільки підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбаченого цим Кодексом.

Судова палата у кримінальних справах Верховного Суду України вважає, що при розгляді заяв і звернень щодо суддів про вчинення кримінального правопорушення, органам МВС України та прокуратури при вирішенні питання про наявність в діях судді ознак складу злочину згідно з Інструкцією № 1050 і внесенні їх до Єдиного реєстру досудових розслідувань слід брати до уваги і роз`яснення, що містяться у постанові Пленуму Верховного Суду України від 13 червня 2007 року «Про незалежність судової влади» «відповідно до ч. 5 ст. 124 Конституції України судові рішення є обов`язковими до виконання на всій території України і тому вважаються законними, доки вони не скасовані в апеляційному чи касаційному порядку або не переглянуті компетентним судом в іншому порядку, визначеному процесуальним законом, в межах провадження справи, в якій вони ухвалені».

Виключне право перевірки законності та обґрунтованості судових рішень має відповідний суд згідно з процесуальним законодавством. Оскарження у будь-який спосіб судових рішень, діяльності судів і суддів щодо розгляду та вирішення справи поза передбаченим процесуальним порядком у справі не допускається.

Аналогічної позиції дотримується і Консультативна ради європейських суддів, яка в пункті 57 Висновку № 11 (2008) до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень підкреслює, що зміст конкретних судових рішень контролюється, насамперед, за допомогою процедур апеляції або перегляду рішень у національних судах та за допомогою права на звернення до Європейського суду з прав людини.

Зі змісту заяви ОСОБА_6 про вчинення кримінального правопорушення вбачається, що вона, фактично, висловлює свою незгоду з судовим рішенням, постановленим Великою Палатою Верховного Суду, при розгляді адміністративної справи № 9901/378/19, і така незгода ґрунтується на суб`єктивній оцінці ОСОБА_6 , та її ставленні до зазначених у заяві про вчинення кримінального правопорушення обставин, а також припущеннях ОСОБА_6 щодо дій суддів, а тому така заява не містить викладення всіх обставин та ознак можливого вчинення кримінальних порушень, які зазначені у її заяві, адже досудове розслідування розпочинається саме на підставі фактів, які свідчать про вчинення кримінального правопорушення, і не може слугувати механізмом для притягнення до відповідальності посадових осіб у разі прийняття ними рішень, які не задовольняють ту чи інші особу.

Будь-яких даних про те, що судове рішення переглянуто компетентним судом в іншому порядку, заява не містить.

Окрім того, колегія суддів враховує, що наказом Генерального прокурора України від 3 грудня 2012 року № 125 затверджено Інструкцію про порядок приймання, реєстрації та розгляду в органах прокуратури України заяв, повідомлень про вчинені кримінальні правопорушення, відповідно до пункту 3.7 якої за заявами, повідомленнями про вчинені кримінальні правопорушення, що не підслідні органам прокуратури, але надійшли на розгляд прокуратур обласного рівня чи Генеральної прокуратури України керівники структурних підрозділів апаратів організовують роботу щодо скерування їх відповідно до міських, районних, міжрайонних, районних у містах та прирівняних до них прокуратур, прокуратур обласного рівня за територіальною юрисдикцією.

З огляду на встановлені під час апеляційного розгляду обставини, колегія суддів доходить висновку, що доводи, викладені в апеляційній скарзі ОСОБА_6 є непереконливими, слідчий суддя дійшов обґрунтованого висновку про відсутність доказів бездіяльності уповноваженої особи Офісу Генерального прокурора щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР по заяві ОСОБА_6 від 17 травня 2023 року, а, відтак, підстав для скасування ухвали слідчого судді колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст. ст. 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Поновити ОСОБА_6 строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 16 червня 2023 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 - залишити без задоволення, ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 16 червня 2023 року, якою відмовлено у задоволені скарги ОСОБА_6 на бездіяльність уповноважених осіб Офісу Генерального прокурора, яка полягає у не внесені відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань - без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

______________________ _______________ __________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4