УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 червня 2023 року слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , за участі секретаря ОСОБА_2 , представника юридичної особи ОСОБА_3 , детектива ОСОБА_4 , прокурора ОСОБА_5 , розглянувши клопотання представника юридичної особи ОСОБА_3 , у кримінальному провадженні № 0000562 від 06.09.2016, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 191, ч. 2 ст. 364 КК України, про встановлення строку,

встановив:

До слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва надійшло клопотання представника юридичної особи ОСОБА_3 , у кримінальному провадженні № 0000562 від 06.09.2016, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 191, ч. 2 ст. 364 КК України, про встановлення строку, в якому просив встановити строк 14 днів з моменту проголошення ухвали слідчого судді для прийняття слідчим та/або слідчими слідчої групи, прокурором та/або прокурорам у кримінальному провадженні № 0000562 від 06.09.2016, рішення передбаченого ч.1 ст.284 КПК України. У вимогах даного клопотання заявник просить суд встановити строк для проведення процесуальних дій та для завершення досудового розслідування.

В судовому засіданні представник юридичної особи ОСОБА_3 клопотання підтримав, просив його задовольнити.

В судовому засіданні прокурор та детектив заперечили проти задоволення клопотання в повному обсязі.

Слідчий суддя, вислухавши представника юридичної особи, прокурора, детектива, дослідивши матеріали, додані до клопотання, приходить наступного висновку.

Відповідно до ч.ч. 1, 6 ст. 28 КПК України, під час кримінального провадження кожна процесуальна дія або процесуальне рішення повинні бути виконані або прийняті в розумні строки. Розумними вважаються строки, що є об`єктивно необхідними для виконання процесуальних дій та прийняття процесуальних рішень. Розумні строки не можуть перевищувати передбачені цим Кодексом строки виконання окремих процесуальних дій або прийняття окремих процесуальних рішень. Підозрюваний, обвинувачений, потерпілий, інші особи, права чи інтереси яких обмежуються під час досудового розслідування, мають право на звернення до прокурора, слідчого судді або суду з клопотанням, в якому викладаються обставини, що обумовлюють необхідність здійснення кримінального провадження (або окремих процесуальних дій) у більш короткі строки, ніж ті, що передбачені цим Кодексом.

Конституційний Суд України у своєму рішенні від 30.01.2003 року щодо розумності строків досудового слідства зазначив, що поняття «розумний строк досудового слідства» є оціночним, тобто таким, що визначається у кожному конкретному випадку з огляду на сукупність усіх обставин вчинення і розслідування злочину (злочинів). Визначення розумного строку досудового слідства залежить від багатьох факторів, включаючи обсяг і складність справи, кількість слідчих дій, число потерпілих та свідків, необхідності проведення експертиз та отримання висновків тощо. Але за будь-яких обставин строк досудового слідства не повинен перевищувати меж необхідності. Досудове слідство повинно бути закінчено у кожній справі без порушення права на справедливий судовий розгляді права на ефективний засіб захисту, що передбачено статтями 6, 13 Конвенції про захист прав людини та основних свобод.

Згідно ст.113 КПК України, процесуальні строки - це встановлені законом або відповідно до нього прокурором, слідчим суддею або судом проміжки часу, у межах яких учасники кримінального провадження зобов`язані (мають право) приймати процесуальні рішення чи вчиняти процесуальні дії. Будь-яка процесуальна дія або сукупність дій під час кримінального провадження мають бути виконані без невиправданої затримки і в будь-якому разі не пізніше граничного строку, визначеного відповідним положенням цього Кодексу.

Статтею 219 КПК України, встановлюються рамки в межах яких повинно бути здійснено досудове розслідування кримінального провадження.

За нормами ч. 2ст. 28 КПК України, проведення досудового розслідування у розумні строки забезпечує прокурор, а слідчий суддя лише в частині строків розгляду питань, віднесених до його компетенції.

Відповідно до ч. 4 ст.38 КПК України, орган досудового розслідування зобов`язаний застосовувати всі передбачені законом заходи для забезпечення ефективності досудового розслідування.

Згідно ч. 2 ст.9 КПК України, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Відповідно до ч. 1 ст.40 КПК України, слідчий несе відповідальність за законність та своєчасність здійснення процесуальних дій. Крім того, відповідно до ч.5ст.40 КПК України слідчий, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, та на свій розсуд визначає об`єм доказів, якій необхідно зібрати у кримінальному провадженні. Тому правових підстав для встановлення слідчим суддею, відповідно до вимог ст.114 КПК України, процесуального строку досудового розслідування не має.

Відповідно до ч. 2 ст.36 КПК України, прокурор, здійснюючи нагляд за додержанням законів під час проведення досудового розслідування у формі процесуального керівництва досудовим розслідуванням, уповноважений: зокрема, доручати слідчому, органу досудового розслідування проведення у встановлений прокурором строк слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій, інших процесуальних дій або давати вказівки щодо їх проведення чи брати участь у них, а в необхідних випадках - особисто проводити слідчі (розшукові) та процесуальні дії в порядку, визначеному цим Кодексом;- повідомляти особі про підозру.

Так, ч. 1 ст. 303 КПК передбачено вичерпний перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого, дізнавача або прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування, серед них нездійснення інших процесуальних дій, які вони зобов`язані вчинити у визначений цим Кодексом строк.

Відповідно до ч. 2 ст. 307 КПК ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача чи прокурора під час досудового розслідування може бути про вчинення однієї із дій, зазначених у ч. 2 ст. 283 КПК, не втручаючись при цьому у межі повноважень прокурора в кримінальному провадженні.

Із системного аналізу положень ст. 284 КПК убачається, що їх зміст передбачає два види закриття кримінального провадження, які є різними за своєю суттю та наслідками: закриття провадження, що передбачає неможливість подальшого досудового розслідування (повне закриття кримінального провадження), і закриття провадження щодо підозрюваного, що передбачає неможливість проведення досудового розслідування стосовно цієї особи, проте не перешкоджає подальшому досудовому розслідуванню відповідного кримінального правопорушення. До повноважень прокурора у провадженні, де особі повідомлено про підозру, належить другий вид закриття провадження.

Водночас за приписами ч. 2 ст. 283 КПК, яка визначає форми закінчення досудового розслідування, саме прокурор зобов`язаний у найкоротший строк після повідомлення особі про підозру здійснити одну з таких дій: 1) закрити кримінальне провадження; 2) звернутися до суду з клопотанням про звільнення особи від кримінальної відповідальності; 3) звернутися до суду з обвинувальним актом, клопотанням про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру.

Системне тлумачення кримінальних процесуальних норм, передбачених статтями 283, 284 КПК, свідчить, що право обрати ту чи іншу форму закінчення досудового розслідування належить до дискреційних повноважень прокурора в кримінальному провадженні.

Слідчий суддя не вправі у запропонований заявником спосіб зобов`язати орган досудового розслідування вчинити процесуальні дії необхідні та достатні для закінчення досудового розслідування у кримінальному провадженні, зазначене питання орган досудового розслідування вирішує на власний розсуд шляхом оцінки фактичних обставин кримінального провадження, зібраних доказів і співставлення їх з положеннями Закону.

Діючим КПК України передбачена можливість оскарження недотримання розумних строків на стадії досудового розслідування прокурору вищого рівня у спосіб та порядок, що визначений ст.308 КПК України, відповідно до якого підозрюваний, обвинувачений, потерпілий, інші особи, права чи законні інтереси яких обмежуються під час досудового розслідування, мають право оскаржити прокурору вищого рівня недотримання розумних строків слідчим, дізнавачем, прокурором під час досудового розслідування. Прокурор вищого рівня зобов`язаний розглянути скаргу протягом трьох днів після її подання і в разі наявності підстав для її задоволення надати відповідному прокурору обов`язкові для виконання вказівки щодо строків вчинення певних процесуальних дій або прийняття процесуальних рішень. Особа, яка подала скаргу, невідкладно письмово повідомляється про результати її розгляду. Службові особи, винні в недотриманні розумних строків, можуть бути притягнуті до відповідальності, встановленої законом.

Подібні правові позиції викладені у постановах Верховного Суду від 29.08.2022 року №757/61433/21-к, від 30.11.2022 року №761/13804/22.

Виходячи з вищезазначеного, слідчий суддя не наділений повноваженнями для встановлення відповідних граничних строків досудового розслідування, а відтак приходить до висновку, що в задоволенні клопотання заявника слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 9, 28, 36, 38, 40, 113, 114, 219, 308, 309 КПК України, слідчий суддя

ухвалив:

Клопотання представника юридичної особи ОСОБА_3 , у кримінальному провадженні № 0000562 від 06.09.2016, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 191, ч. 2 ст. 364 КК України, про встановлення строку - залишити без задоволення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя: ОСОБА_1