Справа № 182/2525/23
Провадження № 1-кс/0182/803/2023
У Х В А Л А

Іменем України

26.07.2023 року м. Нікополь

Слідчий суддя Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області ОСОБА_1

секретар судового засідання ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання прокурора Нікопольської окружної прокуратури ОСОБА_3

у кримінальному провадженні, відомості про вчинене кримінальне правопорушення за яким внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000602 про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_4 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 186 KK України, -

за участю сторін провадження

прокурора ОСОБА_5 ,

адвоката ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ( в режимі відеоконференції)

ВСТАНОВИВ:

В провадження слідчого судді Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області ОСОБА_1 надійшло клопотання прокурора Нікопольської окружної прокуратури ОСОБА_7 у кримінальному провадженні, відомості про вчинене кримінальне правопорушення за яким внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000602 про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_4 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 186 KK України.

Клопотання прокурора мотивоване тим, що у провадженні Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області знаходиться кримінальне провадження № 0000602 за обвинуваченням ОСОБА_4 за ч. 4 ст. 186 КК України.

В ході проведення досудового розслідування у вказаному кримінальному провадженні встановлено достатній обсяг доказів, що доводять обґрунтованість обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні вищевказаного злочину.

Ухвалою Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області до ОСОБА_4 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строк дії якого спливає 27.07.2023 року

Підставою для обрання ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стала наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 Кримінального процесуального кодексу України.

Враховуючи те, що ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні злочину, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 7 до 10 років, він повною мірою усвідомлює невідворотність покарання та настання для нього передбачених законом обмежень його прав та свобод. У зв`язку з чим існує ризик, передбачений п.1 ч.І ст.177 КГЖ України, а саме: переховування органів досудового розслідування та суду.

Досудовим слідством встановлено, що станом на момент вчинення злочину ОСОБА_4 офіційно ніде не працював, на даний час не працює та не має законних джерел доходів.

Відсутність постійного джерела доходів можуть стати причиною вчинення обвинуваченим нових злочинів проти власності, так як це може бути єдиним джерелом його заробітку. Викладене свідчить про наявність ризику вчинення ОСОБА_8 умисних злочинів проти власності.

Обвинувачений ОСОБА_4 ознайомлений з матеріалами кримінального провадження, в тому числі з заявою та протоколом допиту потерпілого, йому відоме місце її мешкання.

У зв`язку із чим, у разі обрання більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою він може незаконно впливати на потерпілого з метою зміни ним своїх показань, що призведе до уникнення кримінальної відповідальності.

Прокурор вважає, що застосування до обвинуваченого більш м`яких запобіжних заходів таких як особисте зобов`язання, особиста порука, застава та домашній арешт не забезпечить належне виконання ним покладених на нього процесуальних обов`язків та не здатні запобігти ризикам, передбаченим пунктами 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 Кримінального процесуального кодексу України.

У зв`язку з вищевикладеним, станом на теперішній час існують ризики, передбаченні 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 Кримінального процесуального кодексу України.

Враховуючи вищевикладене та те, що для розгляду в розумні строки даного кримінального провадження в суді необхідно забезпечити виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також те, що наявні достатні підстави вважати, що ОСОБА_4 може: переховуватися від суду; незаконно впливати на потерпілого; вчинити інше кримінальне правопорушення, виникла необхідність продовжити строк дії запобіжного заходу, який забезпечить виконання ним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також попередить настання ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 Кримінального процесуального кодексу України, а саме тримання під вартою.

Тримання під вартою в повній мірі відповідає меті, з якою застосовується цей вид запобіжного заходу, зважаючи на суспільний інтерес, який з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи.

Підготовче судове засідання за кримінальним провадженням не проведено, враховуючи це, вказане клопотання подано до слідчого судді Нікопольського міськрайонного суду.

У судовому засіданні прокурор підтримав клопотання, про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно обвинуваченого ОСОБА_4 на підставі ч.6 ст. 199 КПК України та обґрунтував його тим, що ризики, які враховувались при обранні запобіжного заходу не минули, а саме до теперішнього часу наявні ризики переховування від суду та впливу на свідків та потерпілого, оскільки останній обвинувачується у скоєнні тяжкого злочину та він повною мірою усвідомлює невідворотність покарання і настання для нього передбачених законом обмежень його прав та свобод. Прокурор вважає, що менш суворі запобіжні заходи не зможуть забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого.

Обвинувачений ОСОБА_4 не заперечував проти клопотання прокурора.

Захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_6 підтримала думку підзахисного.

Вислухавши думки сторін, суд приходить до наступних висновків.

У п.1 ст.5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року закріплено право кожного на свободу та особисту недоторканість; заборону позбавлення свободи, крім випадків і відповідно до процедури, встановленої законом.

За змістом норм ч.1 ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків.

Відповідно до ч.1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Судом приймається до уваги практика Європейського суду з захисту прав людини про те, що наявність підстав для тримання під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, не зважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи. При розгляді питання про доцільність тримання особи під вартою судовий орган повинен брати до уваги фактори, які можуть мати відношення до справи: характер (обставини) і тяжкість передбачуваного злочину; обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила злочин; покарання, яке, можливо, буде призначено в результаті засудження; характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки з суспільством.

Враховуючи особу обвинуваченого, який неодноразово неодноразово судимий за вчинення корисливих злочинів, має не зняту та непогашену судимість у встановленому законом порядку, на даний час декілька кримінальних проваджень відносно останнього перебуває на розгляді у Нікопольському міськрайонному суді, тому слідчий суддя вважає, що існує обґрунтований ризик вчинення нових злочинів, а також ризик переховування обвинуваченого від органів досудового розслідування та суду, оскільки, вчинив тяжкий злочин та усвідомлює, що у разі визнання його винним у його вчиненні може понести покарання у вигляді позбавлення волі на строк до 10 років.

На підставі вищевикладеного, суд вважає, що на даний час залишається достатньо підстав вважати, що ОСОБА_4 зможе ухилитись від суду та не виконувати процесуальні обов`язки, а підстав для застосування більш м`якого запобіжного заходу з огляду на вищевикладені обставини, суд не вбачає.

На підставі викладеного, суд вважає клопотання прокурора обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню.

Суворість покарання при оцінці ризику переховування від суду, узгоджується з позицією ЄСПЛ зазначеною у рішеннях, викладених у справах «Ілійков проти Болгарії», «Москаленко проти України», де зазначено, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування від суду.

Строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_4 слід продовжити не більш ніж на 60 діб.

Керуючись ч.6 ст. 199 КПК України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора ОСОБА_3 про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_4 задовольнити .

Продовжити строк тримання під вартою ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не більше ніж на 60 діб, тобто до 24.09.2023 року включно.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом 5 дніз з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1