Справа №573/1222/23
Номер провадження 1-кп/573/151/23

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 липня 2023 року Білопільський районний суд Сумської області в складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Білопіллі клопотання обвинуваченого ОСОБА_4 про звільнення від кримінальної відповідальності за ст. 49 КК України та закриття кримінального провадження№0000350 від 01 липня2023 року,

ВСТАНОВИВ:

13 липня 2023 року до Білопільського районного суду надійшло кримінальне провадження щодо ОСОБА_4 по обвинуваченню у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 197-1 КК України.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою винуватість за вказаним кримінальним правопорушенням визнав повністю та заявив клопотання про звільнення його від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності.

Згідно з ч. 4 ст. 286 КПК України, якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання, в зв`язку з чим суд невідкладно і перейшов до розгляду цього клопотання обвинуваченого.

Прокурор ОСОБА_3 не заперечував проти клопотання ОСОБА_4 , зазначивши, що є підстави, зазначені у ст. 49 КК України, для звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності за ч. 3 ст. 197-1 КК України, оскільки минуло понад вісім років з моменту вчинення кримінального правопорушення, про яке йдеться в обвинувальному акті.

Заслухавши учасників судового процесу, дослідивши матеріали кримінального провадження, суд дійшов таких висновків.

Досудовим розслідуванням ОСОБА_4 обвинувачується у тому, що у період з червня по серпень 2014 року у порушення вимог ч. 1 ст. 81, ч. 2 ст. 95, ч. 1 ст. 96, ч. 1 ст. 116, ч. 3 ст. 125, ст. 126, ч. 1 ст. 152, ч. 1 ст. 153 Земельного кодексу України, ч. 1 ст. 376 ЦК України, ч. 5 ст. 26, п. 1 ч. 1 ст. 34 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», ст. 9 Закону України «Про архітектурну діяльність», усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свох дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, діючи умисно, самовільно, без належного оформлення права власності, права користування чи оренди на землю, та їх державної реєстрації, а також відповідних документів, які дають право виконувати будівельні роботи, за допомогою найманої праці невстановлених слідством робітників здійснив самовільне будівництво споруди гаражного боксу з цегли на площі 0,00288 га на самовільно зайнятій земельній ділянці, яка знаходиться на землях комунальної власності Ворожбянської міської ради (категорія землі житлової та громадської забудови), біля будинку АДРЕСА_1 , тобто здійснив проведення будівельних робіт без відповідного документа, що надає право виконувати будівельні роботи та без належного затвердженого проекту, тобто самочинного будівництва гаражу.

Дії ОСОБА_4 кваліфіковані за ч. 3 ст. 197-1 КК України як самовільне будівництво споруди на самовільно зайнятій земельній ділянці, зазначеній у частині першій ст. 197-1 КК України.

Судом встановлено, що кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 197-1 КК України, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_4 , скоєно у період часу з червня по серпень 2014 року.

Відповідно до ч. 4 ст. 12 КК України нетяжким злочином є передбачене цим Кодексом діяння (дія чи бездіяльність), за вчинення якого передбачене основне покарання у виді штрафу в розмірі не більше десяти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавлення волі на строк не більше п`яти років.

Отже, зазначене вище кримінальне правопорушення відноситься до категорії нетяжких злочинів.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального провопорушення і до дня набрання вироком законної сили минули три роки - у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачено покарання у виді обмеження волі, чи у разі вчинення нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк не більше двох років.

Відповідно до частини 3 статті 49 КК України перебіг давності переривається, якщо до закінчення зазначених у частинах першій та другій цієї статті строків особа вчинила новий злочин, за винятком нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк не більше двох років.

Судом встановлено, що перебіг строку давності притягнення ОСОБА_4 до кримінальної відповідальності не переривався, також відсутні дані про те, що він ухилявся від слідства, чи до закінчення строків давності скоїв новий злочин.

Згідно з ч. 2 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Зокрема, положеннями ст. 285 КПК України встановлено, що особі, яка підозрюється, обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення та щодо якої передбачена можливість звільнення від кримінальної відповідальності у разі здійснення передбачених законом України про кримінальну відповідальність дій, роз`яснюється право на таке звільнення. Підозрюваному, обвинуваченому, який може бути звільнений від кримінальної відповідальності, повинно бути роз`яснено суть підозри чи обвинувачення, підставу звільнення від кримінальної відповідальності і право заперечувати проти закриття кримінального провадження з цієї підстави.

Відповідно до ст. 288 КПК України суд своєю ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Тобто, установивши обставини, що дають підстави для закриття кримінального провадження, суд повинен їх дослідити і в разі згоди особи ухвалити рішення про її звільнення від кримінальної відповідальності.

Системний аналіз наведених норм вказує на те, що звільнення особи від кримінальної відповідальності на підставі закінчення строків давності є обов`язковим. Тобто суд, встановивши наявність усіх передбачених законом обставин, зобов`язаний звільнити особу від кримінальної відповідальності за цією підставою, незалежно від того, на якій стадії перебуває кримінальне провадження досудове розслідування, підготовче судове засідання, судовий розгляд справи судом першої інстанції.

Саме такий правовий висновок зазначений у постановах Верховного Суду від 26.02.2019 у справі №309/1201/15, від 21.03.2019 у справі №667/1148/16, від 03.04.2019 у справі №293/651/17, від 26.03.2020 у справі №730/67/16.

У судовому засіданні обвинуваченому ОСОБА_4 роз`яснена суть пред`явленого обвинувачення, його право на продовження судового розгляду, також роз`яснено, що звільнення від кримінальної відповідальності не свідчить про виправдання або визнання невинуватим у вчиненні кримінального правопорушення, що, будучи звільненим від кримінальної відповідальності він вважатиметься таким, що не має судимості, але вказана обставина закриття провадження є нереабілітуючою.

ОСОБА_4 зазначив, що йому зрозумілі роз`яснені судом суть і наслідки такого звільнення від відповідальності і наполягав на звільненні його від кримінальної відповідальності саме з цих підстав.

Будь-які інші обставини, які б виключали можливість застосування щодо ОСОБА_4 норм ст. 284 КПК України та ст. 49 КК України, судом не встановлені.

Отже, оскільки з серпня 2014 року, тобто з дня закінчення вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 197-1 КК України, яке є нетяжким злочином, минуло більш як 8 років, обвинувачений подав клопотання про звільнення його від кримінальної відповідальності за закінченням строків давності притягнення, підстав для відмови у задоволенні якого немає, тому суд вважає за необхідне ОСОБА_4 звільнити від кримінальної відповідальності на підставі п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України.

Процесуальні витрати та речові докази у провадженні відсутні.

Керуючись ст. 49 КК України, ст. ст. 284-286, 288, 372 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання обвинуваченого ОСОБА_4 про звільнення від кримінальної відповідальності задовольнити.

Звільнити ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності за ч. 3 ст. 197-1 КК України у кримінальному провадженні №0000350 від 01 липня 2023 року на підставі п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності.

Кримінальне провадження №0000350 від 01 липня 2023 року закрити.

Ухвала може бути оскаржена до Сумського апеляційного суду через Білопільський районний суд Сумської області протягом семи днів з дня її проголошення.

Суддя