ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/821/594/23 Справа № 705/1684/22 Категорія: ст. 331 КПК УкраїниГоловуючий у І інстанції ОСОБА_1 Доповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 серпня 2023 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Черкаського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретаря судового засіданняОСОБА_5
за участю:
прокурораОСОБА_6 (в режимі відеоконференції),

обвинуваченого ОСОБА_7 (в режимі відеоконференції),

захисника ОСОБА_8 (в режимі відеоконференції),

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси виділені матеріали кримінального провадження № 0000386 за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_7 та захисника ОСОБА_8 на ухвалу Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 08 серпня 2023 року, якою продовжено ОСОБА_7 , обвинуваченому у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 днів, тобто до 06.10.2023 включно та залишено без змін визначений раніше розмір застави, -

в с т а н о в и л а :

В провадженні Уманського міськрайонного суду Черкаської області перебувають матеріали кримінального провадження щодо ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

08.08.2023 ухвалою Уманського міськрайонного суду Черкаської області задоволено клопотання прокурора та продовжено обвинуваченому ОСОБА_7 запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 днів, тобто по 06.10.2023. Цією ж ухвалою залишено без змін визначений раніше розмір застави в 40 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що у грошовому еквіваленті становить 99240 грн. У разі внесення застави та звільнення з під варти на ОСОБА_7 покладено обов`язки, передбачені ст. 194 КПК України строком на 2 місяці.

Вирішуючи питання про доцільність продовження запобіжного заходу суд виходив з того, що судовий розгляд кримінального провадження за обвинуваченням у вчиненні умисного тяжкого злочину не закінчено, строк дії попередньо застосованого щодо ОСОБА_7 запобіжного заходу спливає, а ризики, передбачені ст. 177 КПК України, зокрема переховування від суду, незаконний вплив на свідків та вчинення іншого кримінального правопорушення, не зменшились і продовжують існувати. При цьому, суд не вбачав підстав для зменшення раніше визначеного ОСОБА_7 розміру застави, з огляду на те, що він має достатньою мірою гарантувати виконання обвинуваченим покладених на нього обов`язків та запобігати наявним в кримінальному провадженні ризикам.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_7 просить скасувати ухвалу Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 08.08.2023 та, дослідивши данні про стан його здоров`я, обрати щодо нього запобіжний захід не пов`язаний з утриманням під вартою.

Зазначає, що прокурором не надано жодного доказу, який б доводив існування ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України та доцільність продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою. При цьому судом не враховано, що він тривалий час перебуває під вартою і потребує фахового лікування, а подальше утримання в умовах СІЗО значно погіршує стан його здоров`я.

Крім того ОСОБА_7 окремо подано клопотання про зменшення суми застави до 20 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, оскільки, з огляду на його матеріальний та сімейний стан, погіршення здоров`я і необхідність постійного лікування, призначений судом першої інстанції розмір застави є непомірним для нього.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_8 порушує питання про скасування ухвали Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 08.08.2023 та просить винести нову, якою відмовити в задоволенні клопотання прокурора.

Вважає, що прокурором не надано жодного доказу, який би доводив продовження існування ризиків, на які сторона обвинувачення посилається в клопотанні.

Зазначає, що під час розгляду клопотання прокурора судом не враховано, що ОСОБА_7 тяжко хворіє, не може отримати в умовах СІЗО належну медичну допомогу, тому подальше перебування під вартою буде погіршувати його стан.

Вказує, що докази по справі вже досліджено, основних свідків допитано, тому підстави стверджувати, що він чинитиме на них тиск, наразі відсутні.

Звертає увагу на непомірну заставу визначену судом в кримінальному провадженні без врахування майнового стану ОСОБА_7 та акцентує увагу на те, що менший її розмір сім`я останнього зможе внести.

Заслухавши доповідь судді, думки обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника - адвоката ОСОБА_8 про задоволення апеляційних скарг в повному обсязі з наведених в них доводів, прокурора ОСОБА_6 про залишення апеляційних скарг сторони захисту без задоволення, вивчивши виділені матеріали кримінального провадження та доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що вони до задоволення не належать, з огляду на наступне.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Статтею 331 КПК України передбачено, що під час судового розгляду суд, в порядку Глави 18 КПК України, за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.

При цьому незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

До спливу продовженого строку суд також зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Метою застосування запобіжного заходу, як це передбачено положеннями ст. 177 КПК України, є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також: запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування або суду; знищення, схову або спотворення будь-яких речей чи документів, що мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконного впливу на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином та вчиняти інше кримінальне правопорушення або продовжити правопорушення, в якому підозрюється.

Відповідно до вимог ст. 178 КПК України при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу (його продовження) враховується вагомість наявних доказів про вчинення кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує особі у разі визнання винуватим у кримінальному правопорушенні; вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, наявність родини та утриманців; наявність постійного місця роботи, навчання; репутацію, майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; наявність судимостей; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється особа або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється особа.

За змістом ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 КПК України, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

На переконання колегії суддів, суд першої інстанції, вирішуючи питання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_7 , дотримався вказаних вище вимог кримінального процесуального закону.

Зокрема під час апеляційного розгляду встановлено, що ОСОБА_7 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні умисного кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, яке відноситься до тяжкого злочину, вчиненого в умовах воєнного стану, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 5 до 8 років. При цьому обвинувачений не працює, постійного джерела прибутку не має та є раніше судимим.

Із виділених матеріалів кримінального провадження вбачається, що судовий розгляд у даному кримінальному провадженні, по якому ОСОБА_7 пред`явлено обвинувачення, в строк до закінчення дії відносно останнього запобіжного заходу у виді тримання під вартою, не завершено.

Разом з цим в провадженні продовжує існувати ризик переховування обвинуваченого ОСОБА_7 від суду, враховуючи тяжкість покарання, яке йому загрожує у разі доведення винуватості у вчиненні злочину, що може бути розцінене ним більш небезпечним ніж переховування та втеча, та ризики впливу обвинуваченого на свідків, вчинення ним іншого кримінального правопорушення, при цьому поведінка ОСОБА_7 свідчить про стійке неприйняття ним загально визнаних у суспільстві правил поведінки та моральності і характеризують його як особу, що схильна до систематичного вчинення нових злочинів.

Колегія суддів не встановила обставин, які б свідчили про те, що відпала необхідність у раніше обраному обвинуваченому ОСОБА_7 запобіжному заході у виді тримання під вартою, оскільки цього вимагають істинні вимоги публічного інтересу, які, не зважаючи на існування презумпції невинуватості, переважують право поваги до особистої свободи. Зміна запобіжного заходу у виді тримання під вартою на більш м`який запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою, не забезпечить належної процесуальної поведінки обвинуваченого під час розгляду кримінального провадження в суді.

Крім того, на переконання колегії суддів, матеріали провадження не містять інших переконливих даних про застереження, які б унеможливлювали перебування обвинуваченого ОСОБА_7 під вартою.

Тому, апеляційні доводи сторони захисту про необґрунтованість продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо обвинуваченого при недоведеності прокурором ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, колегія суддів вважає безпідставними, враховуючи усталену практику Європейського суду з прав людини про те, що висновки про ступінь ризиків та неможливості запобігання їм більш м`якими запобіжними заходами, мають бути зроблені за результатами сукупного аналізу обставин злочину та особи обвинуваченого (його характеру, моральних якостей, способу життя, сімейних зв`язків, постійного місця роботи, утриманців), поведінки обвинуваченого під час розслідування кримінального правопорушення (наявність або відсутність спроб ухилятися від органів влади), поведінки обвинуваченого під час попередніх розслідувань (способу життя взагалі, способу самозабезпечення, системності злочинної діяльності, наявності злочинних зв`язків).

Колегія суддів визнає неспроможними твердження сторони захисту про неврахування судом стану здоров`я ОСОБА_7 , який тяжко хворіє та не може отримати в умовах СІЗО належну медичну допомогу, оскільки такі дані про особу обвинуваченого були предметом перевірки судом першої інстанції. Враховується, що до матеріалів провадження обвинуваченим та його захисником не надано жодного висновку медичної установи, який би свідчив про те, що ОСОБА_7 за станом здоров`я не може утримуватися під вартою та отримати в СІЗО належне медичне обслуговування.

Як під час розгляду справи місцевим судом, так і під час апеляційного розгляду, не здобуто даних, які б безумовно свідчили про неможливість тримання ОСОБА_7 під вартою, а також не отримано відомостей щодо інших обставин, які б переважили ризики, передбачені ст. 177 КПК України.

Також під час апеляційного розгляду не встановлено обставин, які обґрунтовували зменшення розміру застави, визначеної обвинуваченому ОСОБА_7 на виконання положень ст. 182 КПК України при обранні запобіжного заходу у виді тримання під вартою, з огляду на наступне.

Згідно вимог ч. 4 ст. 182 КПК України розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 КПК України. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Відповідно до ч. 5 ст. 182 КПК України розмір застави визначається у таких межах щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину, - від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Судом першої інстанції обґрунтовано залишено без змін визначену ОСОБА_7 заставу у розмірі 40 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що узгоджується з положеннями ч. 5 ст. 182 КПК України, відповідає характеру пред`явленого обвинувачення, майновому та сімейному стану обвинуваченого, меті і підставам застосування запобіжного заходу та гарантуватиме виконання покладених на нього процесуальних обов`язків.

Обставин для зменшення визначеного судом розміру застави, під час апеляційного розгляду не встановлено.

З огляду на наведене, підстави для задоволення апеляційних скарг обвинуваченого та його захисника з мотивів, наведених в них, та скасування чи зміни ухвали суду із застосуванням до обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу або зменшення розміру застави, на думку апеляційного суду, відсутні.

Керуючись ст.ст. 183, 199, 331, 405, 418, 419 КПК України, колегія суддів судової палати, -

у х в а л и л а :

Ухвалу Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 08 серпня 2023 року, якою щодо ОСОБА_7 продовжено запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 днів, тобто до 06 жовтня 2023 включно та залишено без змін визначений раніше розмір застави, залишити без змін, а апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_7 та захисника ОСОБА_8 - без задоволення.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню не підлягає.

Головуючий

Судді