ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/2006/23 Справа № 187/1302/22 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 липня 2023 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

в режимі відеоконференції:

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу прокурора, який брав участь у розгляді кримінального провадження судом першої інстанції, на вирок Петриківського районного суду Дніпропетровської області від 20 березня 2023 року у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000275, щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Димитров Донецької області, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 156 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст оскарженого судового рішення та встановлені судом першої інстанції обставини.

За вироком Петриківського районного суду Дніпропетровської області від 20 березня 2023 року ОСОБА_7 засуджено за ч. 2 ст. 156 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 8 років без позбавлення права обіймати певні посади чи займатись певною діяльністю.

Початок строку відбування покарання ухвалено рахувати з 24 вересня 2022 року.

Зараховано ОСОБА_7 у строк покарання строк попереднього ув`язнення по даному кримінальному провадженню з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Вирішено питання щодо речових доказів у провадженні.

Цим вироком ОСОБА_7 визнано винуватим у вчиненні розпусних дій щодо малолітньої особи за наступних обставин.

23 вересня 2022 року приблизно о 17.50 год. ОСОБА_7 рухався на велосипеді марки «Україна» по пров.Благодатному в с.Мала Петриківка Дніпровського району Дніпропетровської області та неподалік домоволодіння АДРЕСА_2 помітив малолітнього ОСОБА_9 , 2017 року народження, який перебував на дорозі. У подальшому, з метою вчинення розпусних дій щодо малолітньої особи, запропонував ОСОБА_9 поїхати спільно з ним, а останній, не підозрюючи злочинних намірів ОСОБА_7 , на дану пропозицію відповів згодою.

У подальшому, 23 вересня 2022 року приблизно о 18.00 год. ОСОБА_7 , діючи з прямим умислом, з метою задоволення своєї статевої пристрасті, з сексуальних мотивів, знаючи про малолітній вік ОСОБА_9 , попередньо увійшовши до нього в довіру, привіз його на територію домоволодіння по АДРЕСА_3 та зайшов спільно з ним до приміщення покинутого будинку, перебуваючи у якому, реалізуючи свій злочинний умисел, з метою задоволення власної статевої пристрасті, спрямованої на розбещення малолітнього, переконавшись у відсутності батьків ОСОБА_9 та інших дорослих осіб, усвідомлюючи, що він вчиняє розпусні дії щодо малолітнього, діючи з сексуальних мотивів, бажаючи цього, свідомо припускаючи настання наслідків у вигляді впливу на нормальний моральний та фізичний розвиток малолітнього, а також формування аморальних поглядів у дитини, користуючись своїми віковими та фізичними перевагами, використовуючи безпорадний стан жертви, який виразився у його малолітньому віці та у тому, що останній за віком міг формально, не повною мірою усвідомлювати значення вчинених з ним дій та був обмежений у здатності чинити опір значущому дорослому, здійснив його ( ОСОБА_9 ) інтелектуальне та сексуальне розбещення шляхом проведення з ним цинічних розмов, зняв з жертви нижню білизну та оголив статеві органи малолітнього.

Після цього, ОСОБА_7 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, з метою задоволення власної статевої пристрасті, керуючись сексуальними спонуканнями, користуючись відсутністю дорослих сторонніх осіб, які б могли завадити його злочинним діянням, вчинив щодо малолітньої жертви розпусні дії сексуального характеру, які виразились у непристойному торканні ОСОБА_7 своєю рукою статевих органів ОСОБА_9 , після чого ОСОБА_7 , оголивши власний статевий орган, в присутності ОСОБА_9 , демонстративно вчинив акт онанізму, тим самим вчинивши щодо малолітнього ОСОБА_9 розпусні дії сексуального характеру.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.

В апеляційній скарзі прокурор просить вирок суду змінити, виключити з мотивувальної частини посилання як на доказ на витяг з кримінального провадження, а також зазначити у вступній частині вироку сторону провадження законного представника потерпілого ОСОБА_10 . В іншій частині вирок суду залишити без зміни.

Обґрунтовуючи свої вимоги вказує на те, що суд в порушення ст. 84 КПК України послався на витяг, який не є допустимим доказом та не має доказового значення, як на доказ винуватості ОСОБА_11 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення. Зазначає, що в порушення ст. 374 КПК України суд не зазначив у вступній частині вироку учасника судового розгляду матір малолітнього потерпілого ОСОБА_10 .

Позиції учасників судового провадження.

У судовому засіданні прокурор підтримав вимоги апеляційної скарги сторони обвинувачення та просив їх задовольнити в повному обсязі.

Обвинувачений ОСОБА_7 та захисник ОСОБА_8 не заперечували проти задоволення апеляційної скарги прокурора.

Потерпілий ОСОБА_9 та його законний представник ОСОБА_10 у судове засідання не з`явились, були належним чином повідомлені про дату та час розгляду апеляційної скарги, клопотань про відкладення судового засідання не надходило.

Мотиви суду.

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників судового провадження, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши наведені у скарзі доводи, апеляційний суд дійшов наступного висновку.

Згідно з вимогами ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обгрунтованим і вмотивованим.

Висновок суду першої інстанції щодо доведеності винуватості ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, за яке його засуджено, за обставин, установлених судом та викладених у вироку, а також кваліфікація його діянь за ч. 2 ст. 156 КК України у апеляційній скарзі не оскаржуються, а тому відповідно до ст. 404 КПК України апеляційним судом не переглядаються, у зв`язку з чим в частині обвинувачення ОСОБА_7 апеляційний суд виходить з фактичних обставин, встановлених судом першої інстанції.

Що стосується доводів в апеляційній скарзі прокурора про виключення з мотивувальної частини вироку посилання як на доказ на витяг з ЄРДР, слід зазначити наступне.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 84 КПК України доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню. Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню: подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення).

Як зазначено у п.п. 2, 3 глави 4 розділу I Положення про порядок ведення Єдиного реєстру досудових розслідувань, витяг з Реєстру це документ, який засвідчує факт реєстрації в Реєстрі відомостей про кримінальне правопорушення, отриманих за параметрами, визначеними в пункті 3 цієї глави. До витягу з Реєстру включається, зокрема, інформація про орган досудового розслідування; прізвище, ім`я, по батькові слідчого (слідчих) органів досудового розслідування, які здійснюють досудове розслідування, та прокурора (прокурорів), який (які) здійснює(ють) процесуальне керівництво.

З огляду на вищевказані положення закону хоча витяг з ЄРДР і не є процесуальним джерелом доказів, однак містить відомості, які мають значення для оцінки інших доказів на їх допустимість зокрема про дату та час внесення відомостей до ЄРДР та відповідно початку досудового розслідування, а тому може бути використаний судом у якості доказу в кримінальному провадженні, у зв`язку з чим апеляційний суд вважає доводи прокурора, зазначені в апеляційній скарзі, такими, що ґрунтуються на власному, хибному тлумаченні положення КПК України, у зв`язку з чим не підлягають задоволенню.

Що стосується доводів прокурора про те, що суд не зазначив у вступній частині вироку учасника судового розгляду матір малолітнього потерпілого ОСОБА_10 , то вказані обставини мають місце, разом з тим не є неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність чи істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону та можуть бути виправлені судом першої інстанції в порядку, передбаченому ст. 379 КПК України.

З огляду на викладене апеляційна скарга прокурора задоволенню не підлягає.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність у провадженні, невідповідності висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження, які були б підставами для зміни чи скасування оскаржуваного судового рішення, апеляційним судом не встановлено.

Керуючись ст.ст. 405, 407, 419 КПК України, апеляційний суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу прокурора, який брав участь у розгляді кримінального провадження судом першої інстанції, залишити без задоволення.

Вирок Петриківського районного суду Дніпропетровської області від 20 березня 2023 року щодо ОСОБА_7 залишити без зміни.

Ухвала набирає чинності з дня її проголошення і може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Касаційного кримінального суду Верховного суду протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а особою, яка перебуває під вартою, в той самий строк з дня вручення копії судового рішення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4