1 УХВАЛА ІМЕНЕМ УКРАЇНИСправа № 335/8526/23 1-кс/335/2375/2023
12 вересня 2023 року м. Запоріжжя
В обґрунтування клопотання слідчий послався на те, що ОСОБА_5 в межах вказаного кримінального провадження підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 111-1 КК України, а саме у добровільному зайнятті громадянином України посади, пов`язаної з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій у незаконних органах влади, створених на тимчасово окупованій території, у тому числі в окупаційній адміністрації держави-агресора, але переховується від органів слідства та суду на тимчасово окупованій території України з метою ухилення від кримінальної відповідальності, що в сукупності є підставою для звернення до слідчого судді з клопотанням про здійснення спеціального досудового розслідування.
В судовому засіданні слідчий та прокурор клопотання підтримали, пославшись на викладені у ньому факти і норми права.
Захисник підозрюваної ОСОБА_5 , адвокат ОСОБА_6 , заперечувала проти задоволення клопотання, посилаючись на те, що підозра ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого їй кримінального правопорушення, як і ствердження сторони обвинувачення про її перебування на тимчасово окупованій території саме з метою ухилення від досудового розслідування, ґрунтуються лише на припущеннях і не підтверджені матеріалами кримінального провадження. Відтак, на думку захисника, досудове розслідування має проводитись в загальному порядку.
Заслухавши думку учасників кримінального провадження, дослідивши додані до клопотання матеріали, слідчий суддя вважає його таким, що підлягає задоволенню, з таких підстав.
Підслідність вказаного кримінального провадження була передана від слідчих органів безпеки до СУ ГУНП в Запорізькій області постановою заступника керівника Запорізької обласної прокуратури ОСОБА_8 від 02.08.2023 у зв`язку з високим навантаженням на слідчі підрозділі СБУ України під час розслідування великої кількості інших кримінальних проваджень.
З доданих до клопотання матеріалів випливає, що громадянка України ОСОБА_5 , яка раніше працювала у Державній організації «Мелітопольський міськрайонний центр зайнятості» на посаді начальника відділу по роботі з роботодавцями, підозрюється в тому, що, маючи досвід роботи в державних органах та сфері обов`язкового соціального страхування, діючи умисно, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій та бажаючи настання негативних наслідків, в період часу з початку липня 2022 року (більш точна дата та час органом досудового розслідування не встановлені), перебуваючи на території м. Мелітополь Мелітопольського району Запорізької області, яка з 25.02.2022 по теперішній час є тимчасово окупованою територією України, добровільно зайняла посаду «директора Центра занятости населения министерства труда и социальной политики военно-гражданской администрации Запорожской области» (в подальшому, а саме 22.12.2022 зареєстрована в «Едином государственному реестре юридических лиц» Федеральної податкової служби Російської федерації, з повним найменуванням «Центр занятости населения министерства труда и социальной политики военно-гражданской администрации Запорожской области»), яка пов`язана з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій.
Вказане діяння було вчиненою підозрюваною, ймовірно, за таких обставин.
Згідно з Конституцією України, Україна є суверенною і незалежною державою. Суверенітет України поширюється на всю її територію, яка в межах існуючого кордону є цілісною і недоторканною. Перебування на території України підрозділів збройних сил інших держав з порушенням процедури, визначеної Конституцією та законами України, Гаазькими конвенціями 1907 року, IV Женевською конвенцією 1949 року, а також всупереч Меморандуму про гарантії безпеки у зв`язку з приєднанням України до Договору про нерозповсюдження ядерної зброї 1994 року, Договору про дружбу, співробітництво і партнерство між Україною і рф 1997 року та іншими міжнародно-правовими актами є окупацією частини території суверенної держави Україна та міжнародним протиправним діянням з усіма наслідками, передбаченими міжнародним правом.
24.02.2022 Указом Президента України №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», у зв`язку з військовою агресією РФ проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» постановлено введення в Україні воєнного стану із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, дія якого неодноразово продовжена відповідними указами Президента України, затвердженими Законами України, зокрема Законом України від 27.07.2023 «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», яким передбачено продовження воєнного стану з 05 години 30 хвилин 18 серпня 2023 року строком на 90 діб.
У відповідності до Наказу Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України №309 від 22.12.2022 (у редакції від 09.03.2023 №84) «Про затвердження Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією» станом на 22 грудня 2022 року», вся територія Мелітопольського району Запорізької області у тому числі м. Мелітополь відноситься до тимчасово окупованої Російською Федерацією території України.
Так, відповідно до положень ч. 1 ст. 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» від 15.04.2014 (в редакції від 07.05.2022, далі за текстом Закон №1207-VII), тимчасово окупована Російською Федерацією територія України (далі тимчасово окупована територія) є невід`ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.
Тимчасова окупація Російською Федерацією територій України, визначених частиною першою статті 3 цього Закону, незалежно від її тривалості, є незаконною і не створює для російської федерації жодних територіальних прав.
Тимчасово окупованою територією, відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 1-1 Закону №1207-VII, є частини території України, в межах яких збройні формування Російської Федерації та окупаційна адміністрація Російської Федерації встановили та здійснюють фактичний контроль або в межах яких збройні формування Російської Федерації встановили та здійснюють загальний контроль з метою встановлення окупаційної адміністрації.
Після повної окупації території Мелітопольського району Запорізької області, представниками збройних формувань Російської Федерації фактично було узурповано всі владні повноваження на вище зазначеній території шляхом збройного захоплення адміністративних будівель органів державної влади та місцевого самоврядування, встановлення інституту військових комендатур, запровадження тотального контролю та жорсткого управління у всіх сферах життєдіяльності територіальних громад, фактичної ліквідації приватної власності, свободи слова, пересування та волевиявлення на захоплених територіях, а також шляхом повсякденного залякування населення, застосування фізичного і психологічного впливу до окремих категорій суспільства, в тому числі шляхом незаконного позбавлення волі діючих представників органів державної влади України та місцевого самоврядування.
Разом з тим, у невстановлений досудовим розслідуванням час, але не пізніше ніж 01.04.2022, представниками збройних формувань Російської Федерації всупереч порядку установленого Конституцією України, Законами України «Про місцеві державні адміністрації», «Про місцеве самоврядування в Україні» та іншим діючим нормативно-правовим актам, цілеспрямовано створено окупаційну адміністрацію Мелітопольського району Запорізької області так звану «военно-гражданскую администрацию Запорожской области», з метою подальшого утримання адміністративно-політичного контролю на захопленій військовим шляхом території та безпосередньої реалізації всіх узурпованих владних повноважень діючої Мелітопольської районної ради Запорізької області та відповідної державної адміністрації.
Продовжуючи встановлення тотального контролю та розповсюджуючи свою владу на захоплених військовим шляхом територіях Мелітопольського району Запорізької області, представники збройних формувань Російської Федерації разом із посадовими особами зазначеної окупаційної адміністрації Запорізької області, діючи за підтримки лояльних верств місцевого населення, створили на території м. Мелітополь Мелітопольського району Запорізької області аналогічний незаконний орган влади у вигляді органу виконавчої влади, який здійснює державну діяльність у сфері підбору персоналу та тимчасовому працевлаштуванню громадян на території Запорізької області, місцевої окупаційної адміністрації держави-агресора «Центр занятости населения министерства труда и социальной политики военно-гражданской администрации Запорожской области» (в подальшому, а саме 22.12.2022 зареєстрована в «Единый государственный реестр юридических лиц» Федеральної податкової служби Російської Федерації з повним найменуванням «Центр занятости населения министерства труда и социальной политики военно-гражданской администрации Запорожской области», яка розташована за адресою: Запорізька область, Мелітопольський район, м. Мелітополь, просп. 50-річчя Перемоги, 36/14), наділивши її всіма необхідними владними повноваженнями, узурпованими у діючого Мелітопольського міськрайонного центру зайнятості, який на теперішній час не функціонує.
Положеннями п. 6 ч. 1 ст. 1-1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» визначено, що окупаційна адміністрація Російської Федерації - це сукупність державних органів і структур Російської Федерації, функціонально відповідальних за управління тимчасово окупованими територіями та підконтрольними Російській Федерації самопроголошеними органами, які узурпували виконання владних повноважень на тимчасово окупованих територіях, та виконували чи виконують властиві органам державної влади чи органам місцевого самоврядування функції на тимчасово окупованій території України, в тому числі органи, організації, підприємства та установи, включаючи правоохоронні та судові органи, нотаріуси та суб`єкти адміністративних послуг.
В свою чергу, незаконними органами, посадовими та службовими особами відповідно до ч. 2 ст. 9 Закону України « Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» встановлено, що будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом.
Таким чином, громадянка України ОСОБА_5 за викладених вище обставин обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 111-1 КК України добровільне зайняття громадянином України посади, пов`язаної з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій, у незаконних органах влади, створених на тимчасово окупованій території, у тому числі в окупаційній адміністрації держави-агресора.
Обґрунтованість підозри ОСОБА_5 у вчиненні вищевказаного кримінального правопорушення підтверджується зібраними в ході досудового розслідування доказами, в тому числі допитами свідків, протоколами огляду Інтернет-ресурсів, письмовими доказами, отриманими в порядку ст. 93 КПК України, які додані до клопотання.
Абзацем 1 ч. 8 ст. 135 КПК України (в редакції ЗУ «Про внесення змін до КПК України щодо вдосконалення окремих положень у зв`язку із здійсненням спеціального досудового розслідування» № 1422-ІX від 27.04.2021, який набрав чинності 14.05.2021) передбачено, що повістка про виклик особи, стосовно якої існують достатні підстави вважати, що така особа виїхала та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, у випадку обґрунтованої неможливості вручення їй такої повістки згідно з частинами першою, другою, четвертою - сьомою статті 135 КПК України, публікується в засобах масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження та на офіційному веб-сайті Офісу Генерального прокурора.
Особа, зазначена в абзаці першому цієї частини, вважається такою, яка належним чином повідомлена про виклик, з моменту опублікування повістки про її виклик у засобах масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження та на офіційному веб-сайті Офісу Генерального прокурора.
Як випливає з наведених процесуальних норм, законодавцем встановлено презумпцію обізнаності підозрюваного
23.08.2023 відносно ОСОБА_5 складено повідомлення про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 5 ст. 111-1 КК України.
24.08.2023 повідомлення про підозру ОСОБА_5 у встановленому законом порядку, на підставі ч. 1 ст. 278 КПК України, та повістки про виклик останньої на 31.08.2023, 01.09.2023, 04.09.2023, опубліковані на веб-сайті Офісу Генерального прокурора.
31.08.2023 повідомлення про підозру ОСОБА_5 у встановленому законом порядку, на підставі ч. 1 ст. 278 КПК України, та повістки про виклик останньої на 31.08.2023, 01.09.2023, 04.09.2023, опубліковані на веб-сайті газети Кабінету Міністрів України «Урядовий кур`єр».
Отже, матеріалами клопотання підтверджується, що до теперішнього часу, ОСОБА_5 на виклики слідчого у встановлений в повістках час, без поважних причин, не з`являлась та не повідомляла орган досудового розслідування про причини свого неприбуття, фактичне місцезнаходження підозрюваної ОСОБА_5 на теперішній час органу досудового розслідування невідоме.
Інформація щодо знаходження ОСОБА_5 на тимчасово окупованій території Запорізької області також підтверджується інформацією, отриманою слідством на запити в порядку ст. 93 КПК України з державних установ. Зокрема встановлено відсутність відомостей щодо реєстрації ОСОБА_9 як внутрішньо переміщеної особи.
Таким чином, ОСОБА_5 підозрюються у вчиненні тяжкого злочину, передбаченого ч. 5 ст. 111-1 КК України, за яке передбачено покарання у вигляді ід п`яти до десяти років з позбавленням права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю на строк від десяти до п`ятнадцяти років та з конфіскацією майна або без такої.
Оскільки чинним КПК України фактично встановлено презумпцію обізнаності підозрюваного, що перебуває на тимчасово окупованій території, про факт повідомлення про підозру та виклики до органу досудового розслідування, а також з урахуванням ненадання стороною захисту доказів того, що підозрювана вживала заходів щодо повідомлення про своє місцезнаходження та причини неявки, - слідчий суддя погоджується з доводами слідчого щодо того, що вищевказані обставини свідчать про те, що підозрювана ОСОБА_5 ухиляється від явки та переховується від органу досудового розслідування.
Відповідно до ч. 1 ст. 297-1 КПК України, спеціальне досудове розслідування (in absentia) здійснюється стосовно одного чи декількох підозрюваних згідно із загальними правилами досудового розслідування, передбаченими цим Кодексом, з урахуванням положень цієї глави.
У відповідності до ч. 2 ст. 297-1 КПК України, спеціальне досудове розслідування здійснюється на підставі ухвали слідчого судді у кримінальному провадженні щодо злочинів, зокрема передбачених ст. 111-1 Кримінального кодексу України, стосовно підозрюваного, крім неповнолітнього, який переховується від органів слідства та суду на тимчасово окупованій території України, на території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, з метою ухилення від кримінальної відповідальності та/або оголошений у міжнародний розшук.
Згідно ст. 297-2 КПК України, з клопотанням про здійснення спеціального досудового розслідування до слідчого судді має право звернутися прокурор або слідчий за погодженням з прокурором.
Відповідно до ч. 1 ст. 297-4 КПК України слідчий суддя відмовляє у задоволенні клопотання про здійснення спеціального досудового розслідування, якщо прокурор, слідчий не доведе, що підозрюваний переховується від органів слідства та суду на тимчасово окупованій території України, на території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, з метою ухилення від кримінальної відповідальності та/або оголошений у міжнародний розшук, та/або уповноваженим органом прийнято рішення про передачу підозрюваного для обміну як військовополоненого та такий обмін відбувся.
Частиною другою статті 297-4 КПК України передбаченого, що під час вирішення питання про здійснення спеціального досудового розслідування слідчий суддя зобов`язаний врахувати наявність достатніх доказів для підозри особи щодо якої подано клопотання у вчиненні кримінального правопорушення.
Відповідно до абз. 1 ч. 3 ст. 297-4 КПК України, за наслідками розгляду клопотання слідчий суддя постановляє ухвалу, в якій зазначає мотиви задоволення або відмови у задоволенні клопотання про здійснення спеціального досудового розслідування.
Таким чином, сукупністю наданих слідчим доказів підтверджується наявність підстав для проведення спеціального досудового розслідування (обґрунтована підозра у вчиненні одного з кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 297-1 КПК України, перебування підозрюваного на тимчасово окупованій території з метою ухилення від кримінальної відповідальності), тоді як підстав для відмови у задоволенні клопотання не встановлено.
Враховуючи вищенаведене, керуючись ст. ст. 297-1, 297-4, 372, 376 Кримінального процесуального кодексу України, слідчий суддя
Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1