Суворовський районний суд міста Одеси Справа № 523/7085/23
Провадження №1-кп/523/1204/23
В И Р О К

І м е н е м У к р а ї н и

22.09.2023 р. Суворовський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

за участю секретарів - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

прокурора - ОСОБА_4 ,

захисника обвинуваченого - адвоката ОСОБА_5 ,

в присутності обвинуваченого - ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000242 від 06.04.2023р. щодо:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кіровограду, громадянина України, з неповною середньою освітою, не одруженого, дітей на утриманні не маючого, працюючого різноробочим, інваліда 3-групи, зареєстрованого: АДРЕСА_1 , не маючого постійного місця проживання, не маючого судимості відповідно до ст.89 КК України,

обвинуваченого у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15,ч.4 ст.185 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_6 достовірно знаючи про військову агресію збройних сил рф та впровадження на території України воєнного стану, відповідно до Указу Президента України від 24.02.2022 № 64/2022, затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про ведення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 № 2102-ІХ, згідно з яким в Україні запроваджено воєнний стан з 05:30 години 24.02.2022 строком на 30 діб, Указом Президента України від 14.03.2022 № 133/2022, затвердженого Законом України від 15.03.2022 № 2119-ІХ, продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 26 березня 2022 року строком на 30 діб, Указом Президента України від 18.04.2022 № 259/2022, затвердженого Законом України від 21.04.2022 №2212-ІХ, продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 25 квітня 2022 року строком на 30 діб, Указом Президента України від 17.05.2022 № 341/2022, затвердженого Законом України від 22.05.2022 № 2263-ІХ, продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 26 травня 2022 року строком на 90 діб, Указом Президента України від 12.08.2022 № 573, затвердженого Законом України від 15.08.2022 №2500 з 05 години 30 хвилин 23 серпня 2022 року продовжено строк дії воєнного стану в Україні строком на 90 діб, Указом Президента України від 07.11.2022 року № 757/2022, затвердженого Законом України від 16.11.2022 року № 2738-ІХ з 05 години 30 хвилин 21 листопада 2022 року продовжено строк дії воєнного стану в Україні строком на 90 діб, Указом Президента України від 06.02.2023 № 58/2023 з 05 години 30 хвилин 19 лютого 2023 року продовжено строк дії воєнного стану в Україні строком на 90 діб, вчинив умисне корисливе кримінальне правопорушення за наступних обставин.

06.04.2023р., приблизно о 24год. 00хв., у ОСОБА_6 який знаходився поблизу будинку за адресою: АДРЕСА_2 , виник злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, поєднаний з проникненням у житло. Далі, ОСОБА_6 реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, шляхом вільного доступу через незачинену хвіртку, проник на подвір`я вказаного будинку, де переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає та не зможе завадити реалізації його злочинного умислу, усвідомлюючи, що його дії носять таємний характер, діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, через незачинені на замок двері, проник до будинку, де таємно викрав, належне ОСОБА_8 майно: мобільний телефон марки «Samsung», вартістю 1900грн., повербанк марки «Хіаомі», вартістю 400грн., портативну колонку марки «JBL» - 1100грн., зарядний пристрій марки «Nokia» - 50грн., косметичний ролик для обличчя - 90 грн., дезодорант марки «Nivea» - 35грн., джинси - 240грн., жіночу куртку - 200грн. В подальшому, ОСОБА_6 одягнув на себе викрадений вище одяг та намагався із викраденим майном зникнути з місця вчинення кримінального правопорушення, але був затриманий чоловіком потерпілої ОСОБА_9 . Таким чином, ОСОБА_6 вчинив усі дії, які вважав необхідними для доведення кримінального правопорушення до кінця, але кримінальне правопорушення не було закінчено з причин, що не залежали від його волі, оскільки був затриманий чоловіком потерпілої ОСОБА_9 . В результаті своїх протиправних дій, ОСОБА_6 намагався таємно викрасти належне ОСОБА_8 майно на загальну суму в розмірі 4015гривень.

В судовому засіданні, ОСОБА_6 повністю визнав свою вину за пред`явленим та викладеним в обвинувальному акті обвинуваченні, крім того, пояснив суду про час, місце, спосіб та мотиви скоєного ним при вказаних вище обставинах, не оспорюючи при цьому докази, які містяться у кримінальному провадженні та фактичні обставини скоєного ним кримінального правопорушення.

Враховуючи те, що ОСОБА_6 в повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінальному правопорушенні при обставинах, викладених у обвинувальному акті, враховуючи, що прокурор, обвинувачений не оспорювали фактичні обставини провадження та беручи до уваги, що учасники судового провадження, правильно розуміють зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності їх позиції, при цьому роз`яснивши їм положення ч.3 ст.349 КПК України про те, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати фактичні обставини провадження у апеляційному порядку, суд визнає недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченого та вивченням матеріалів кримінального провадження, що характеризують останнього.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що вина ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення доведена повністю та дії вказаної особи кваліфікує за ч.2 ст.15,ч.4 ст.185 КК України - закінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжку), поєднану з проникненням у житло, вчинену в умовах воєнного стану.

При призначенні покарання ОСОБА_6 , суд приймає до уваги характер і обставини вчиненого кримінального правопорушення, ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу обвинуваченого та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Судом враховується особа ОСОБА_6 , який є особою не маючої судимості відповідно до ст.89 КК України, вчинив умисне корисливе кримінальне правопорушення, яке відносяться до категорії тяжких злочинів, маючого неповну середню освіту, не одруженого, дітей на утриманні не маючого, працюючого різноробочим, інваліда 3-групи, маючого постійне місце реєстрації, при цьому не маючого місця проживання.

Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченому, передбачені ст.66 КК України, суд визнає: щире каяття, повне визнання своєї вини, активне сприяння розкриттю злочину, відсутність будь-яких претензій матеріального та морального характеру з боку потерпілої до обвинуваченого, у зв`язку із поверненням раніше викраденого майна.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченому, передбачені ст.67 КК України, судом не встановлено.

Згідно зі статтями 50,65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання необхідне й достатнє для її виправлення і попередження вчинення нових злочинів. Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання має бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного.

На підставі викладеного, при визначенні виду та міри покарання по даному кримінальному провадженню, враховуючи всі встановлені в судовому засіданні обставини кримінального провадження, беручи до уваги особу ОСОБА_6 , який є особою згідно зі ст.89 КК України не маючої судимості, вчинив умисне корисливе кримінальне правопорушення, яке відносяться до категорії тяжких злочинів, маючого неповну середню освіту, не одруженого, дітей на утриманні не маючого, працюючого різноробочим, маючого постійне місце реєстрації, при цьому не маючого місця проживання, інваліда 3-групи, враховуючи наявність обставин, які пом`якшують покарання - щире каяття, повне визнання своєї вини, активне сприяння розкриттю злочину, відсутність будь-яких претензій матеріального та морального характеру з боку потерпілої до обвинуваченого, у зв`язку із поверненням раніше викраденого майна та відсутність обставин, які обтяжують покарання обвинуваченому, з метою запобігання вчиненню обвинуваченим нових злочинів, суд приходить до висновку про те, що виправлення обвинуваченого та недопущення вчинення ним нових кримінальних правопорушень, можливе лише в умовах його ізоляції від суспільства, із призначенням покарання у виді позбавлення волі.

В даному випадку, за переконанням суду, покарання у виді позбавлення волі, передбаченого санкцією ч.4 ст.185 КК України, повністю досягне мети його призначення та призведе до позитивних змін в особистості обвинуваченого, які створять у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки.

Водночас, вирішуючи питання про необхідність реального відбування обвинуваченим покарання у виді позбавлення волі за вчинений злочин, судом враховується, що статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

У справі «Ізмайлов проти Росії» (п.38 рішення від 16 жовтня 2008 року), Європейський Суд вказав, що при призначенні покарання «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи».

При цьому, суд також враховує правову позицію Другої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду, висловлену у Постанові від 28.05.2020року (справа №753/13972/17; провадження №51-986км20), згідно якої, Верховний Суд зазначив, що законодавцем саме суду надано дискреційні повноваження щодо визначення виду та міри покарання за вчинення того чи іншого злочину.

Крім того, приймаючи таке рішення, суд серед іншого враховує, що одним з проявів верховенства права є положення про те, що право не обмежується лише законодавством як однією з його форм, а включає й інші соціальні регулятори. Справедливість - одна з основних засад права і є вирішальною у визначенні його як регулятора суспільних відносин, одним із загальнолюдських вимірів права. Суд вважає за необхідне зазначити, що ця позиція ґрунтується, в тому числі, на рішенні Конституційного Суду України від 02.11.2004 №15-рп/2004 у справі №1-33/2004.

Вимога додержуватись справедливості при застосуванні кримінального покарання закріплена і в міжнародних документах з прав людини, зокрема у статті 10 Загальної декларації прав людини 1948 (прийнята Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року), статті 14 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права 1966, статті 6 Конвенції про захист прав людини та основних свобод 1950.

Долю речових доказів, суд вирішує відповідно до ст.100 КПК України.

Керуючись ст.ст.369-371, 373-374 КПК України, суд-

УХВАЛИВ:

ОСОБА_6 визнати винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15,ч.4 ст.185 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років.

Запобіжний захід до набрання вироку законної сили щодо ОСОБА_6 залишити тримання під вартою, строк відбуття покарання рахувати з моменту фактичного затримання - з 06.04.2023р.

Речові докази: мобільний телефон, повербанк, портативну колонку, зарядний пристрій, косметичний ролик, дезодорант, жилетку, куртку, джинси - повернути за належністю ОСОБА_8 .

Вирок набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження та подання апеляції через Суворовський районний суд м. Одеси до Судової палати по кримінальних справах Одеського апеляційного суду, протягом 30 днів з дня проголошення.

Копії вироку вручити під розписку учасникам судового засідання, а також надати іншим заінтересованим особам.

Суддя ОСОБА_1