Провадження №11-кп/801/689/2023
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 липня 2023 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі:

головуючого - судді: ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі ОСОБА_5

за участю учасників провадження:

прокурора ОСОБА_6

засудженого ОСОБА_7 (в режимі відеоконференції)

та його захисника ОСОБА_8

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці апеляційні скарги засудженого до довічного позбавлення волі ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_8 на ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 26 квітня 2023 року,

якою відмовлено в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_7 про заміну невідбутої частини покарання у виді довічного позбавлення волі строковим покаранням,

Зміст судового рішення та встановлені судом першої інстанції обставини

До Вінницького міського суду Вінницької області надійшло клопотання засудженого ОСОБА_7 про дострокове звільнення від покарання у виді довічного позбавлення волі, мотивуючи це тим, що він засуджений вироком Апеляційного суду Донецької області від 03 листопада 2005 року за п.п. 6,12,13 ч. 2 ст. 115, ч. 4 ст. 187, ч.1 ст. 263 70 КК України до довічного позбавлення волі. Ухвалою Верховного суду України від 18 січня 2007 року вирок Апеляційного суду Донецької області від 03.11.2005 залишено без змін.

Засуджений вважає, що довічне позбавлення волі не відповідає міжнародним стандартам та практиці Європейського суду з прав людини, що було констатовано, зокрема, 12 березня 2019 року у справі «Пєтухов проти України № 2» (справа № 41216/13), а тому строк його покарання має бути змінений на підставі ст. 3 Європейської конвенції про захист прав та основоположних свобод. На переконання засудженого, практика Європейського Суду з прав людини та Європейська конвенція з прав людини та основоположних свобод є джерелом права, і, відповідно до Конституції України, являється частиною національного законодавства, а отже наявні усі законні підстави для вирішення його клопотання.

В судовому засіданні засуджений ОСОБА_7 змінив вимоги свого клопотання, просив суд замінити йому невідбуту частину покарання у виді довічного позбавлення волі строковим покаранням, посилаючись на рішення Європейського суду з прав людини, оскільки він вважає, що є законні підстави для задоволення такого клопотання.

Захисник ОСОБА_8 підтримала клопотання засудженого.

Прокурор ОСОБА_9 в судовому засіданні заперечив проти задоволення клопотання засудженого. Суду пояснив, що відповідно до підпункту 6 пункту 1 розділу І Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо виконання рішень Європейського суду з прав людини», статей 81, 82 Кримінального кодексу України, частин дванадцятої та тринадцятої статті 154 Кримінально-виконавчого кодексу України, абзацу третього пункту 2 постанови Кабінету Міністрів України від 28 грудня 1992 року № 731 «Про затвердження Положення про державну реєстрацію нормативно-правових актів міністерств та інших органів виконавчої влади» наказом Міністерства юстиції України №294/5 від 19.01.2023, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 19 січня 2023 року за № 116/39172 затверджено «Порядок визначення ступеня виправлення засудженого». Цей Порядок визначає обсяг, механізм оформлення персоналом установи виконання покарань матеріалів стосовно засуджених, щодо яких може бути застосовано заміну покарання у виді довічного позбавлення волі на покарання у виді позбавлення волі на певний строк, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання або заміну невідбутої частини покарання більш м`яким (далі - заміна покарання) відповідно до статей 81, 82 Кримінального кодексу України, а також інших випадках, передбачених кримінально-виконавчим законодавством, для визначення ступеня виправлення засудженого.

Відповідно до висновку щодо ступеня виправлення засудженого, зазначив що згідно витягу з протоколу №10 від 06.04.2023 комісією ДУ «Вінницька установа виконання покарань (№1)» підсумовано загальну кількість балів розділів II-VI, яка становить «39» балів, що свідчить про те що засуджений ОСОБА_7 не став на шлях виправлення, не довів своє виправлення та не може бути представлений до заміни покарання, умовно-дострокове звільнення за ст.ст. 81, 82 КК України - 60 балів.

Доповнив, що відповідно до характеристики на засудженого від 07 квітня 2023 року: за час тримання в державній установі «Бахмутська установа виконання покарань (№ 6)» з 15.03.2005 по 24.03.2005, з 04.04.2005 по 16.06.2006, з 27.12.2018 по 22.09.2019, з 07.11.2019 по 21.04.2012 до ОСОБА_7 стягнення не застосовувались, один раз заохочувався.

За час тримання в державній установі «Донецька установа виконання покарань (№ 5)» з 24.03.2005 по 04.04.2005, з 16.06.2006 по 14.01.2007, з 27.01.2007 по 04.06.2009 тричі притягувався до дисциплінарної відповідальності, заохочення не застосовувались.

За час тримання в державній установі «Київський слідчий ізолятор» з 14.01.2007 по 27.01.2007, з 14.06.2018 по 22.07.2018 стягнень та заохочень не мав.

За час тримання в державній установі «Роменська виправна колонія (№ 56)» з 04.06.2009 по 05.07.2017, з 16.08.2018 по 25.10.2018, з 14.12.2018 по 27.12.2018 двічі притягувався до дисциплінарної відповідальності, заохочення не застосовувались.

За час тримання в державній установі «Сумський слідчий ізолятор» з 05.07.2017 по 14.06.2018, з 22.07.2018 по 16.08.2018, з 25.10.2018 по 14.12.2018, з 22.09.2019 по 07.11.2019 стягнень та заохочень не мав.

В державну установу «Вінницька установа виконання покарань (№1)» прибув 21.04.2022 де і знаходиться по теперішній час. За час відбування покарання характеризується посередньо. Заходи стягнення і заохочення не застосовувались. На виробництві установи не працевлаштований, у зв`язку з відсутністю достатнього обсягу робіт. Вважає, що головною умовою прийняття рішення є доведеність, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення за весь період відбування покарання. Однак, засуджений характеризується посередньо, на виробництві установи не працевлаштований, вважає що він на шлях виправлення не став, а тому застосування ст. 82 КК України є недоцільним, просив в задоволенні клопотання відмовити.

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 26 квітня 2023 року відмовлено в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про заміну не відбутої частини покарання у виді довічного позбавлення волі строковим покаранням.

Свої висновки суд першої інстанції мотивував тим, що ОСОБА_7 за місцем відбування покарання характеризується посередньо, відповідно до довідки від 07 квітня 2023 року мав п`ять стягнень та одне заохочення. На підставі матеріалів особової справи засудженого суд дійшов до висновку, що ОСОБА_7 на шлях виправлення не став, його клопотання є необґрунтованим, застосування до нього ст. 82 КК України на даній стадії відбування покарання буде суперечити меті призначеного покарання.

Вимоги апеляційних скарг та узагальнені доводи осіб, що їх подали

В своїй апеляційній скарзі засуджений ОСОБА_7 просить скасувати ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 26.04.2023 року та направити його клопотання на новий розгляд до суду першої інстанції.

Апеляційну скаргу мотивує тим, що судом було порушено його право у застосуванні ст.ст.81, 82 КК України, а також ст.3 Конвенції, ст.28 Конституції України. В своєму рішенні суд вказав завідомо упереджені факти, які суперечать вимогам Закону. Звернув увагу суду на те, що в останнє до дисциплінарної відповідальності притягувався у 2019 році, адміністрацією Бахмутської установи виконання покарань №6. Вважає, що висновок суду про те, що він не став на шлях виправлення, є необґрунтованим та надуманим.

В поданій в інтересах засудженого ОСОБА_7 апеляційній скарзі захисник ОСОБА_8 просить скасувати ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 26.04.2023 року та ухвалити нову ухвалу, якою задовольнити клопотання засудженого.

Апеляційну скаргу мотивує тим, що оскаржувана ухвала є незаконною та необґрунтованою, такою, що винесена всупереч вимогам чинного кримінально-процесуального законодавства України, а також вимог ст.3 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод. Так, з наявного в матеріалах судової справи витягу з протоколу комісії установи по розгляду матеріалів про застосування умовно-дострокового звільнення, заміни невідбутої частини покарання більш м`яким, застосування ст.ст.100, 151-1, 101 КВК України №10 від 06.04.2023, не зрозуміло по яким критеріям було нараховано 39 балів і скільки балів нараховано ОСОБА_7 по кожній категорії. Це також не було з`ясовано судом першої інстанції, у зв`язку з чим вважає, що є усі підстави для задоволення клопотання ОСОБА_7 про заміну невідбутої ним частини покарання у виді довічного позбавлення волі строковим покаранням.

Позиції учасників судового провадження

В судовому засіданні апеляційної інстанції засуджений ОСОБА_7 та його захисник ОСОБА_8 підтримали подані ними апеляційні скарги та просили їх задовольнити, посилаючись на викладені в них доводи.

Також ОСОБА_7 при розгляді його апеляційної скарги просив суд врахувати Наказ Міністерства юстиції України від 30.05.2023 №2055/5, зареєстрованого в Мін`юсті 31.05.2023 за №910/39966 про внесення змін у розділ VI Інструкції про роботу відділів (груп, секторів, старших інспекторів)контролю за виконання судових рішень установ виконання покарань та слідчих ізоляторів; у Порядок визначення ступеня виправлення засудженого; у Методику визначення ступеня виправлення засудженого.

Прокурор ОСОБА_6 заперечив проти задоволення апеляційних скарг засудженого та його захисника, посилаючись на їх безпідставність, вважає ухвалу суду першої інстанції законною та обґрунтованою.

Мотиви суду

Заслухавши доповідача, пояснення по апеляційних скаргах засудженого та його захисника, заперечення прокурора, перевіривши матеріали судового провадження, обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги засудженого ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_8 задоволенню не підлягають, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст.370 КПК України судове рішення має бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Як визначено ч.2 ст.370 КПК України, законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбаченим цим Кодексом.

Згідно ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Положенням п.3 ч.1 ст.537 КПК України під час виконання вироків суд має право вирішувати питання про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким. Клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого засуджений відбуває покарання.

Відповідно до ч.ч.1, 5 ст. 82 КК України із змінами, внесеними згідно із Законом України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення, Кримінального кодексу України та Кримінального процесуального кодексу України щодо виконання рішень Європейського суду з прав людини» № 2690-ІХ від 18 жовтня 2022 року, невідбута частина покарання у виді обмеження, позбавлення волі або покарання у виді довічного позбавлення волі можуть бути замінені судом більш м`яким покаранням, строк якого обчислюється з дня заміни невідбутої частини покарання або покарання у виді довічного позбавлення волі більш м`яким. Покарання у виді довічного позбавлення волі може бути замінено на покарання у виді позбавлення волі строком від п`ятнадцяти до двадцяти років, якщо засуджений відбув не менше п`ятнадцяти років призначеного судом покарання.

Перевіряючи в апеляційному порядку ухвалу суду першої інстанції, судом апеляційної інстанції встановлено, що зазначені вимоги закону судом дотримані.

Як було встановлено в ході судового розгляду судом першої інстанції, що також знайшло своє підтвердження в ході апеляційного розгляду, що ОСОБА_7 засуджений 03.11.2005 апеляційним судом Донецької області за ст. 187 ч.4 , ст. 263 ч.1, ст. 115 ч.2 п.п.6, 12, 13, 70 КК України до довічного позбавлення волі. Ухвалою Верховного Суду України від 18.01.2007 вирок залишено без змін. Ухвалою Роменського міськрайонного суду Сумської області від 22.03.2018 у відповідності до ст. 72 ч.5 КК України зараховано строк попереднього ув`язнення з 22.12.2004 по 18.01.2007 із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

У відповідності до положення ч.ч.3, 12, 13 ст. 154 КВК України стосовно засудженого, щодо якого відповідно до ст.ст.81, 82 Кримінального кодексу України може бути застосовано умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, заміну покарання у виді довічного позбавлення волі на покарання у виді позбавлення волі на певний строк або заміну невідбутої частини покарання більш м`яким, орган або установа виконання покарань у місячний термін надсилає клопотання до суду у порядку, встановленому кримінальним процесуальним законодавством. Адміністрація органу або установи виконання покарань після відбуття засудженим установленого Кримінальним кодексом України строку покарання зобов`язана в місячний термін розглянути питання щодо можливості представлення його до умовно-дострокового звільнення від відбування покарання, заміни покарання у виді довічного позбавлення волі на покарання у виді позбавлення волі на певний строк або заміни невідбутої частини покарання більш м`яким.

Разом із поданням щодо можливості представлення засудженого до довічного позбавлення волі до заміни невідбутої частини покарання більш м`яким адміністрація виправної колонії подає до суду висновок щодо ступеня виправлення засудженого до довічного позбавлення волі. Визначення ступеня виправлення засудженого до довічного позбавлення волі та складення висновку здійснюються за участю уповноваженого органу з питань пробації. Порядок та методика визначення ступеня виправлення засудженого до довічного позбавлення волі встановлюються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері виконання кримінальних покарань.

Основною метою подання висновку щодо ступеня виправлення засудженого до довічного позбавлення волі є забезпечення суду інформацією, що є необхідною для визначення можливості заміни покарання у виді довічного позбавлення волі на більш м`яке та визначення в індивідуальному порядку строку позбавлення волі засудженому, стосовно якого вирішується зазначене питання.

Особа, засуджена до довічного позбавлення волі, додатково до подання щодо можливості представлення її до заміни покарання на більш м`яке у виді позбавлення волі на певний строк повинна подати індивідуальний план виправлення та ресоціалізації. Такий план має містити заходи, здійснення яких у період відбування більш м`якого покарання у виді позбавлення волі на певний строк дасть змогу засудженій особі усунути фактори, що можуть негативно впливати на утримання від вчинення повторного кримінального правопорушення, та факти, що свідчать про перспективи виправлення та ресоціалізації засудженої особи після звільнення. Форма індивідуального плану виправлення та ресоціалізації визначається центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері виконання кримінальних покарань.

Засуджена особа, якій покарання у виді позбавлення волі на певний строк призначено в порядку заміни більш м`яким покаранням та в якої настало право на застосування умовно-дострокового звільнення, додатково повинна подати до суду звіт про виконання індивідуального плану виправлення та ресоціалізації під час відбування більш м`якого покарання, у тому числі аналіз причин успішності або неуспішності виконання заходів, передбачених зазначеним планом.

Відповідно до абзацу третього пункту 2 постанови Кабінету Міністрів України від 28 грудня 1992 року № 731 «Про затвердження Положення про державну реєстрацію нормативно-правових актів міністерств та інших органів виконавчої влади» наказом Міністерства юстиції України №294/5 від 19.01.2023, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 19 січня 2023 року за № 116/39172 затверджено «Порядок визначення ступеня виправлення засудженого».

Цей Порядок визначає обсяг, механізм оформлення персоналом установи виконання покарань матеріалів стосовно засуджених, щодо яких може бути застосовано заміну покарання у виді довічного позбавлення волі на покарання у виді позбавлення волі на певний строк, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання або заміну невідбутої частини покарання більш м`яким відповідно до статей 81, 82 Кримінального кодексу України, а також інших випадках, передбачених кримінально-виконавчим законодавством, для визначення ступеня виправлення засудженого.

Необхідною умовою застосування положень статті 82 КК України є те, що засуджений став на шлях виправлення, про що, зокрема, може свідчити дотримання засудженим правил внутрішнього розпорядку, беззаперечне виконання законних вказівок і розпоряджень адміністрації органів кримінально-виконавчої системи, відсутність порушень дисципліни, зайняття трудовою діяльністю, добросовісне відношення до трудових обов`язків.

Відповідно до роз`яснень Пленуму Верховного Суду України, викладених у п.17 постанови від 26 квітня 2002 року «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким», судам, зокрема, слід ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправно-трудової установи, а також його наміри щодо прилучення до суспільно корисної праці та потребу в наданні допомоги при обранні місця проживання і працевлаштування.

При цьому, висновок суду повинен ґрунтуватися на всебічному врахуванні даних про поведінку засудженого і ставлення його до праці за весь час відбування покарання.

Відповідно до наданих адміністрацією ДУ «Вінницька установа виконання покарань (№1)» на запит суду першої інстанції матеріалів з особової справи на засудженого до довічного позбавлення волі ОСОБА_7 , зокрема характеристики від 07 квітня 2023 року: за час тримання в державній установі «Бахмутська установа виконання покарань (№ 6)» з 15.03.2005 по 24.03.2005, з 04.04.2005 по 16.06.2006, з 27.12.2018 по 22.09.2019, з 07.11.2019 по 21.04.2012 до ОСОБА_7 стягнення не застосовувались, один раз заохочувався.

За час тримання в державній установі «Донецька установа виконання покарань (№ 5)» з 24.03.2005 по 04.04.2005, з 16.06.2006 по 14.01.2007, з 27.01.2007 по 04.06.2009 тричі притягувався до дисциплінарної відповідальності, заохочення не застосовувались.

За час тримання в державній установі «Київський слідчий ізолятор» з 14.01.2007 по 27.01.2007, з 14.06.2018 по 22.07.2018 стягнень та заохочень не мав.

За час тримання в державній установі «Роменська виправна колонія (№ 56)» з 04.06.2009 по 05.07.2017, з 16.08.2018 по 25.10.2018, з 14.12.2018 по 27.12.2018 двічі притягувався до дисциплінарної відповідальності, заохочення не застосовувались.

За час тримання в державній установі «Сумський слідчий ізолятор» з 05.07.2017 по 14.06.2018, з 22.07.2018 по 16.08.2018, з 25.10.2018 по 14.12.2018, з 22.09.2019 по 07.11.2019 стягнень та заохочень не мав.

В державну установу «Вінницька установа виконання покарань (№1)» прибув 21.04.2022 де і знаходиться по теперішній час.

За час відбування покарання характеризується посередньо. Заходи стягнення і заохочення не застосовувались. На виробництві установи не працевлаштований, у зв`язку з-відсутністю достатнього обсягу робіт. У взаємовідносинах з іншими засудженими не конфліктний. Дотримується правомірних взаємовідносин з персоналом установи. Спальне місце утримує в чистоті, намагається підтримувати охайний зовнішній вигляд.

Дбайливо ставиться до майна установи і предметів якими користується, здійснює за ними належний догляд, використовує тільки за призначенням. Виконує передбаченні законом вимоги персоналу установи. Виконує роботи із самообслуговування, має достатній рівень необхідних навичок. Не допускає порушень вимог пожежної безпеки. Підтримує зв`язки з рідними шляхом телефонних розмов.

Постановою начальника установи від 20.06.2014 переведено з приміщень камерного типу, для тримання двох осіб, до багатомісних приміщень камерного типу, згідно ст.ст.100, 151-1 КВК України.

Згідно рішення комісії установи від 02.09.2019 відмовлено в застосуванні змін умов тримання, передбачених ст.ст.100, 151-1 КВК України, у вигляді переведення з багатомісного приміщення камерного типу до звичайних жилих приміщень виправної колонії максимального рівня безпеки.

Під дію ст.82 КК України, щодо заміни покарання у виді довічного позбавлення волі на покарання у виді позбавлення волі на певний строк підпадає по відбуттю не менше 15 років призначеного судом покарання, а саме 06.11.2022.

Згідно оцінки ризиків вчинення повторного кримінального правопорушення, з використанням підсистеми «КАСАНДРА» Єдиного реєстру засуджених та осіб, узятих під варту, у засудженого ОСОБА_7 встановлено середній рівень ризику.

На профілактичному обліку в установі не перебуває.

Також зі змісту витягу з протоколу №10 від 06.04.2023 вбачається, що комісією установи в якій відбуває довічне позбавлення волі засуджений ОСОБА_7 , після обговорення результатів інформації, наведеної у проєктів висновку, комісією останньому було визначено відповідний ступінь виправлення та підсумовано загальну кількість балів розділів II-VI, яка становить «39» балів, а також вказано, що засуджений ОСОБА_7 не став на шлях виправлення та не може бути представлений до заміни покарання, на підставі статті 82 КК України.

Згідно наведеного висновку у вказаному витягу з протоколу, ОСОБА_7 було відмовлено в можливості представлення його до заміни покарання у виді довічного позбавлення волі на покарання у виді позбавлення волі на певний строк, як засудженому, що не став на шлях виправлення. Рішення прийнято - одноголосно.

З наведеним рішенням комісії та порядком його оскарження, а також положеннями ст.ст.537, 539 КПК України ОСОБА_7 - ознайомлений, про що свідчить його особистий підпис на ньому.

Наявна в матеріалах кримінального провадження характеристика та інші матеріали на засудженого ОСОБА_7 сумнівів в достовірності занесених в них даних в апеляційного суду не викликає.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що відповідно до п.10 розділу ІІ «Методики визначення ступеня виправлення засудженого» від 19.01.2023 за №117/39173 чинної на час проведення засідання ДУ «Вінницька установа виконання покарань (№1)» 06.04.2023, засуджений комісією установи може бути представлений до заміни покарання на підставі ст.ст.81, 82 КК України лише в тому випадку, якщо бал становить «61» та вище.

Індивідуальний план виправлення та ресоціалізації щодо засудженого ОСОБА_7 установою не складався, оскільки адміністрація установи з поданням щодо можливості представлення засудженого до довічного позбавлення волі ОСОБА_7 до заміни невідбутої частини покарання більш м`яким, до суду не зверталася.

Встановлено, що на момент розгляду клопотання ОСОБА_7 формально набув право на застосування до нього ст. 82 КК України.

Призначення більш м`якого покарання повинно сприяти досягненню мети, передбаченої ст.50 КК України - виправлення засудженого і запобіганню вчиненню нових злочинів.

Головною передумовою для застосування до особи більш м`якого покарання - є не формальний сплив певної частини строку покарання, а факт того, що засуджений став на шлях виправлення.

Колегією суддів встановлено, що у поведінці засудженого ОСОБА_7 мають місце позитивні тенденції у виправленні, однак вищевказані обставини на час розгляду клопотання останнього не доводять, що він став на шлях виправлення та невідбута частина призначеного судом покарання у виді довічного позбавлення волі може бути замінена строковим покаранням.

Також матеріали провадження не містять переконливих даних про застереження, які б унеможливлювали подальшого відбування покарання засудженим ОСОБА_7 в ДУ «Вінницька установа виконання покарань (№1)» та в судовому засіданні апеляційного суду не доведені.

Згідно до ст.6 КВК України виправлення засудженого це процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки, свідоме відновлення засудженого в соціальному статусі повноправного члена суспільства, повернення його до самостійного загальноприйнятого соціально-нормативного життя в суспільстві.

Прийняття рішення про заміну покарання у виді довічного позбавлення волі строковим покаранням не є обов`язковим, а залежить від переконаності суду в тому, що цілі покарання досягнуті в більш короткий термін, ніж це було визначено вироком.

На думку апеляційного суду процес виправлення та перевиховання має бути стабільним та послідовним протягом всього перебування засудженого в установі виконання покарання.

В ході апеляційного розгляду ні захисником, ні засудженим не наведено мотивів та ґрунтовних доводів щодо підстав для задоволення їхніх апеляційних скарг.

Аналізуючи наведене, апеляційний суд приходить до висновку, що суд першої інстанції під час розгляду клопотання засудженого повністю дотримався вимог кримінального закону та розділу 8 КПК України, та обґрунтовано дійшов висновку про відсутність достатніх ознак, які вказували б на виправлення засудженого, у відповідності до вироку ОСОБА_7 своєї вини у вчиненні особливо тяжких злочинів, пов`язаних з умисним позбавленням життя двох людей не визнав, відсутні відомості щодо добровільної сплати останнім вказаних у вироку на користь потерпілої ОСОБА_10 стягнень чи хоча б намагання засудженого частково їх сплати, за період відбування покарання мав п`ять стягнень, а тому наявність одного заохочення в ДУ «Бахмутська установа виконання покарань (№6) за період з 2005 по 2012 рік (за сім років) та одного заохочення у 2021 році в ДУ «Вінницька УВП (№1) за весь період відбування покарання останнім з 2005 року, підтримання соціально-корисних зв`язків з родиною, не є підставою для застосування щодо засудженого пільги - заміни покарання у виді довічного позбавлення волі на покарання у виді позбавлення волі на певний строк.

Процес виправлення та перевиховання має бути стабільним та послідовним протягом всього перебування засудженого в установі виконання покарання.

Також строк відбутого засудженим до довічного позбавлення волі покарання у виді 15 років позбавлення волі є недостатнім, і його заміна на даний час не сприятиме для його виправлення та досягнення мети покарання, передбаченої ст. 50 КК України.

Викладені засудженим та захисником в ході судового розгляду та в апеляційних скаргах обставини були в повній мірі перевірені та враховані як судом першої, так і апеляційної інстанції при прийняті рішення.

Разом з цим, суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що у відповідності до п.9 «Порядок визначення ступеня виправлення засудженого», якщо засуджений виявив бажання звернутися до суду особисто щодо заміни покарання відповідно до статтей 81, 82 КК України та в інших випадках, передбачених кримінально-виконавчим законодавством, він письмово звертається до адміністрації установи виконання покарань.

Адміністрація установи виконання покарань протягом п`яти днів безкоштовно зобов`язана надати засудженому копії документів, передбачених абзацом другим пункту 3 цього Порядку, для подачі їх до суду в установленому законодавством порядку.

Окрім того, суд апеляційної інстанції звертає увагу засудженого ОСОБА_7 на те, що при перегляді оскаржуваного судового рішення від 26.04.2023 судом не може бути враховано Наказ Міністерства юстиції України від 30.05.2023 №2055/5, зареєстрованого в Мін`юсті 31.05.2023 за №910/39966, який набув чинності 20.06.2023 та яким було внесено зміни зокрема, у розділ VI Інструкції про роботу відділів (груп, секторів, старших інспекторів)контролю за виконання судових рішень установ виконання покарань та слідчих ізоляторів; у Порядок визначення ступеня виправлення засудженого; у Методику визначення ступеня виправлення засудженого, виходячи з того, що при розгляді питання 06.04.2023 щодо заміни засудженому ОСОБА_7 покарання у виді довічного позбавлення волі на покарання у виді позбавлення волі на певний строк, комісія ДУ «Вінницька установа виконання покарань (№1) керувалась чинними на той час нормативно-правовими актами Міністерства Юстиції України.

За таких обставин колегія судів вважає, що ухвала суду першої інстанції є законною, обґрунтованою і вмотивованою та підстави для її зміни чи скасування відсутні, а тому апеляційні скарги засудженого ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_8 слід залишити без задоволення.

У відповідності до вимог ч.7 ст.154 КВК України у разі відмови суду щодо умовно-дострокового звільнення від відбування покарання, заміни покарання або невідбутої частини покарання більш м`яким повторне подання в цьому питанні стосовно осіб, засуджених до довічного позбавлення волі, за тяжкі і особливо тяжкі злочини до позбавлення волі на строк не менше п`яти років, може бути внесено не раніше ніж через один рік з дня винесення постанови про відмову, а стосовно засуджених за інші злочини та неповнолітніх засуджених - не раніше ніж через шість місяців.

Керуючись ст.ст.404, 405, 407, 419, 424, 532 КПК України, апеляційний суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційні скарги засудженого до довічного позбавлення волі ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_8 - залишити без задоволення.

Ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 26 квітня 2023 року щодо засудженого до довічного позбавлення волі ОСОБА_7 - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4