Справа № 739/409/23 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/4823/438/23
Категорія - - ч.1 ст.121 КК України Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 травня 2023 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Чернігівського апеляційного суду в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря судового засідання - ОСОБА_5

з участю: прокурора - ОСОБА_6

потерпілої - ОСОБА_7 (в режимі відеоконференції)

законного представника особи, стосовно якої застосовано примусові

заходи медичного характеру - ОСОБА_8 (в режимі відеоконференції)

захисника - ОСОБА_9 (в режимі відеоконференції)

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції кримінальне провадження №0000003 за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_9 в інтересах ОСОБА_10 на ухвалу Новгород-Сіверського районного суду Чернігівської області від 22 березня 2023 року,

В С Т А Н О В И Л А :

Цією ухвалою щодо:

ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця та жителя АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

застосовано примусові заходи медичного характеру у вигляді госпіталізації його до психіатричного закладу із суворим наглядом.

Запобіжний захід щодо ОСОБА_10 , до набрання ухвалою законної сили, залишено без змін - у вигляді поміщення до психіатричного закладу в умовах, що виключають його небезпечну поведінку.

Долю речових доказів вирішено у порядку ст.100 КПК України.

Ухвалою місцевого суду встановлено, що 04 січня 2023 року близько 08.00 год., ОСОБА_10 , перебуваючи в будинку АДРЕСА_1 , на ґрунті раптово виниклих неприязних стосунків, завдав не менше чотирьох ударів молотком в голову рідному брату - ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , спричинивши йому тяжкі тілесні ушкодження за ознакою небезпеки для життя у вигляді відкритої черепно-мозкової травми, що включає: забійні рани тім`яно-скроневих ділянок голови обабіч, вдавлений перелом лобної та тім`яної кісток зліва, забій головного мозку, пневмоцефалію; а також завдав не менше п`яти ударів по голові та кисті матері - ОСОБА_7 , спричинивши їй тяжкі тілесні ушкодження за ознакою небезпеки для життя у вигляді: відкритої черепно-мозкової травми з переломом лівої скроневої кістки, забоєм головного мозку, забійно-рваними ранами скроневої та щічної ділянок зліва та лівої вушної раковини, після травматичний отит, часткову травматичну ампутацію дистальної фаланги другого та забійно-рвані рани третього пальців лівої кисті.

Указаними протиправними діями ОСОБА_10 у розумінні статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» вчинив фізичне домашнє насильством щодо рідного брата ОСОБА_12 та матері ОСОБА_7 .

Суспільно небезпечне діяння ОСОБА_10 кваліфіковано за ч.1 ст.121 КК України як умисне тяжке тілесне ушкодженням, тобто умисне тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння.

Не погоджуючись з рішенням суду, захисник ОСОБА_9 в інтересах ОСОБА_10 подав апеляційну скаргу, в якій просив змінити ухвалу місцевого суду та застосувати щодо його підзахисного примусові заходи медичного характеру у виді госпіталізації до психіатричного закладу із посиленим наглядом. В обґрунтування скарги зазначив, що діагноз - тяжкий психічний розлад у формі параноїдальної шизофренії, сам по собі ніяким чином не свідчить про особливу небезпеку особи для суспільства за станом психічного здоров`я. До погіршення психічного стану ОСОБА_10 , що призвело до вчинення ним діяння, кваліфікованого за ч.1 ст.121 КК України, призвела тривала відмова останнього від лікування. Вказав, що ОСОБА_10 раніше не судимий, не притягувався до будь-якого виду юридичної відповідальності і за умови належного лікування, не являтиме собою небезпеки для суспільства. Крім того, висновок судової психіатричної експертизи не містить рекомендацію щодо поміщення його підзахисного до психіатричного закладу саме із суворим наглядом.

Заслухавши доповідь судді; захисника ОСОБА_9 , законного представника особи, стосовно якої застосовано примусові заходи медичного характеру, ОСОБА_8 , потерпілу ОСОБА_7 , які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити; прокурора, котрий просив ухвалу суду залишити без змін; дослідивши матеріали кримінального провадження та доводи скарги, колегія суддів приходить до наступного висновку.

Відповідно до вимог ч.1 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

За змістом п.1 ч.1 ст.503 КПК України, кримінальне провадження щодо застосування примусових заходів медичного характеру, передбачених законом України про кримінальну відповідальність, здійснюється за наявності достатніх підстав вважати, що особа вчинила суспільно небезпечне діяння, передбачене законом України про кримінальну відповідальність, у стані неосудності та відповідно до ч.3 цієї статті, на відомостях, які характеризують суспільну небезпеку вчинених дій, ґрунтується кримінально-правова оцінка суспільно-небезпечного діяння, вчиненого у стані неосудності.

Згідно з ч.1 ст.505 КПК України, під час досудового розслідування у кримінальному провадженні щодо застосування примусових заходів медичного характеру встановлюються час, місце, спосіб та інші обставини вчинення суспільно небезпечного діяння або кримінального правопорушення.

Під час постановлення ухвали про застосування примусових заходів медичного характеру відповідно до ч.1 ст.513 КПК України, суд між іншим з`ясовує, чи мало місце суспільно небезпечне діяння, кримінальне правопорушення.

Висновок суду про вчинення ОСОБА_10 суспільно небезпечного діяння, передбаченого ч.1 ст.121 КК України, а саме за обставин, викладених в ухвалі суду, відповідає фактичним обставинам кримінального провадження та є обґрунтованим, і в апеляційній скарзі захисником не оскаржується.

Згідно з висновком судово-психіатричного експерта №45 від 24.01.2023 року ОСОБА_10 у період часу, до якого відноситься кримінальне правопорушення, у вчиненні якого він підозрюється, виявляв ознаки тяжкого психічного розладу в формі параноїдальної шизофренії (F20.0 за Міжнародною Класифікацією Хвороб 10 перегляду), який позбавляв його здатності усвідомлювати свої дії та керувати ними. На теперішній час у ОСОБА_10 має місце тяжкий психічний розлад у формі параноїдальної шизофренії (F20.0 за Міжнародною Класифікацією Хвороб 10 перегляду). За психічним станом на теперішній час ОСОБА_10 показане поміщення у спеціальний лікувальний заклад з метою його обов`язкового лікування, а також запобігання вчиненню ним суспільно небезпечних діянь.

За змістом ст.93 КК України, примусові заходи медичного характеру можуть бути застосовані судом до осіб, які вчинили у стані неосудності суспільно небезпечне діяння.

Частиною п`ятою статі 94 КК України передбачено, що госпіталізація до закладу з надання психіатричної допомоги із суворим наглядом може бути застосована судом щодо психічно хворого, який вчинив суспільно небезпечне діяння, пов`язане з посяганням на життя інших осіб, а також щодо психічно хворого, який за своїм психічним станом і характером вчиненого суспільно небезпечного діяння становить особливу небезпеку для суспільства і потребує тримання у закладі з надання психіатричної допомоги та лікування в умовах суворого нагляду.

Відповідно до ч.2 ст.513 КПК України, визнавши доведеним, що особа вчинила суспільно небезпечне діяння у стані неосудності, суд постановляє ухвалу про застосування примусових заходів медичного характеру.

У пункті 15 постанови Пленуму ВСУ №7 від 03.06.2005 «Про практику застосування судами примусових заходів медичного характеру» вказано, що для об`єктивної оцінки ступеня небезпечності психічно хворого для себе або інших осіб суд має спочатку з`ясувати думку експертів-психіатрів стосовно виду примусових заходів медичного характеру, які можуть бути призначені психічно хворій особі в разі визнання її неосудною, а потім, з урахуванням висновків експертів і характеру вчиненого цією особою суспільно небезпечного діяння, ухвалити рішення про вибраний ним вид примусових заходів медичного характеру.

При визначенні ОСОБА_10 виду і міри медичного характеру, місцевий суд урахував характер душевного захворювання останнього, рекомендації експертів про тип лікувального закладу, особу ОСОБА_10 , який скоїв суспільно небезпечне діяння, що відноситься до категорії тяжких, відносно своїх рідних - матері та неповнолітнього брата; до кримінальної та адміністративної відповідальності раніше не притягувався; перебуває на обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра; та дійшов правильного висновку, що за своїм психічним станом він потребує застосування примусових заходів медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу із суворим наглядом.

Тому колегія суддів у даному конкретному випадку погоджується з висновком суду першої інстанції, що ОСОБА_10 становить суспільну небезпеку, а тому застосування до нього примусових заходів медичного характеру в умовах психіатричної лікарні із суворим наглядом є необхідним та достатнім заходом медичного характеру.

Отже, всі обставини, на які посилається апелянт, місцевим судом враховані, а тому його доводи не заслуговують на увагу і спростовуються вищенаведеним, у зв`язку з чим колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги сторони захисту.

Порушень місцевим судом під час розгляду справи вимог кримінального або кримінального процесуального закону, які б давали підставу для зміни або скасування судового рішення, колегією суддів не вбачається.

Керуючись ст.ст. 404, 407, 419 КПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_9 в інтересах ОСОБА_10 - залишити без задоволення, а ухвалу Новгород-Сіверського районного суду Чернігівської області від 22 березня 2023 року щодо ОСОБА_10 - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку протягом трьох місяців.

СУДДІ:

ОСОБА_3 ОСОБА_2 ОСОБА_4