ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер провадження: 11-сс/819/71/23
Номер справи місцевого суду: 650/3115/23
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Суддя-доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА

21 серпня 2023 року м. Херсон

Херсонський апеляційний суд у складі суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:

головуючого - судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретар судового засідання ОСОБА_5 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_6 ,

підозрюваного ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу прокурора на ухвалу слідчого судді Херсонського міського суду Херсонської області від 10 серпня 2023 року, про застосування запобіжного заходу у виді домашнього арешту стосовно

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Херсон, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України,

встановив:

Зміст оскаржуваного судового рішення.

Ухвалою слідчого судді Херсонського міського суду Херсонської області від 10 серпня 2023 року відмовлено в задоволенні клопотання т.в.о. старшого слідчого СВ Херсонського РУП ГУНП в Херсонській області про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні №0000665 від 01 квітня 2023 року за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України, стосовно ОСОБА_7 .

Застосовано до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у виді домашнього арешту із забороною залишати житло за адресою: АДРЕСА_2 , в період часу з 20:00 голини до 07:00 години та зобов`язанням прибувати за кожною вимогою до суду, прокурора, слідчого.

Крім того на ОСОБА_7 , покладено наступні обов`язки:

-не відлучатися із м.Херсона без дозволу слідчого, прокурора або суду;

-повідомляти слідчого, прокурора, суд про зміну свого місця проживання;

-здати на зберігання слідчому свій паспорт для виїзду за кордон та інші документи, що дають право на виїзд за межі України.

Строк дії ухвали визначено до 08 серпня 2023 року.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.

Не погоджуючись із таким судовим рішенням, прокурор подав апеляційну скаргу в якій просить ухвалу слідчого судді Херсонського міського суду Херсонської області від 10 серпня 2023 року скасувати та постановити нову ухвалу, якою застосувати до підозрюваного запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 днів, в межах строку досудового розслідування.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги прокурор зазначив, що слідчий суддя не надав належної оцінки відомостям про особу ОСОБА_7 , а також наявним ризикам, що передбачені п.1, 3 ч.1 ст.177 КПК України. Так, ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, санкція якого передбачає покарання виді позбавлення волі на строк від 5 до 8 років. Таким чином у разі визнання судом ОСОБА_7 винним у вчиненні інкримінованого йому злочину до нього може бути застосоване покарання у виді позбавлення на тривалий строк, що дає обґрунтовані підстави вважати реальним існування ризику того, що підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, розуміючи можливість реального позбавлення волі. Крім того, наявний ризик того, що підозрюваний може незаконно впливати на потерпілу та свідків у кримінальному провадженні, при цьому запобіжний захід у виді домашнього арешту не зможе запобігти вказаному ризику.

Позиції учасників апеляційного розгляду.

У судовому засіданні прокурор підтримав доводи апеляційної скарги та просив її задовольнити.

Підозрюваний ОСОБА_7 просив відмовити в задоволенні апеляційної скарги, а ухвалу слідчого судді залишити без змін.

Мотиви суду апеляційної інстанції.

Заслухавши суддю-доповідача, позиції сторін, вивчивши матеріали провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до вимог ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Згідно ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції, переглядає рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Положеннями ст. 177 КПК України визначено, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Згідно з ч.2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Відповідно до ч.1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 цього Кодексу.

Згідно з п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Статтею 194 КПК України передбачено, що під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частинами п`ятою та шостою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

З клопотання слідчого вбачається, що слідчим відділенням Херсонського РУП ГУНП в Херсонській області здійснюється досудове розслідування в кримінальному провадженні №0000665 від 01 квітня 2023 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України.

04 серпня 2023 року в рамках даного кримінального провадження ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України - таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене в умовах воєнного стану.

За твердженням слідчого ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчиненні вказаного злочину, що підтверджується долученими до клопотання доказами. Крім того, слідчий послався на існування ризиків того, що ОСОБА_7 може переховуватися від органів досудового розслідування та суду чи незаконно впливати на потерпілу і свідків у кримінальному провадженні. При цьому запобігти вказаним ризикам неможливо окрім як шляхом застосування найсуворішого запобіжного заходу - тримання під вартою.

Розглянувши вказане клопотання, слідчий суддя не погодився із доводами сторони обвинувачення та застосував до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у виді домашнього арешту із забороною залишати місце проживання в період з 20:00 до 07:00 год. та покладенням обов`язків, що передбачені ч.5 ст.194 КПК України. Таке рішення слідчий суддя мотивував тим, що прокурором доведено існування обґрунтованої підозри щодо вчинення ОСОБА_7 інкримінованого злочину, а також існування заявлених ризиків. В той же час, стороною обвинувачення не доведено неможливість застосування до підозрюваного більш м`яких запобіжних заходів. На думку слідчого судді запобіжний захід у виді домашнього арешту зможе запобігти встановленим ризикам.

Надаючи оцінку вказаним висновками слідчого судді у відповідності із доводами апеляційної скарги прокурора, суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що слідчим суддею належним чином виконано вимоги процесуального законодавства та вірно встановлено відсутність правових підстав для застосування стосовно ОСОБА_7 саме запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Так, наявність обґрунтованої підозри щодо вчинення ОСОБА_7 кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, які долучені до матеріалів клопотання, а саме:

-протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 31 березня 2023 року;

-протоколами допиту потерпілої ОСОБА_8 від 03 квітня 2023 року та 22 липня 2023 року;

-протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками за участю потерпілої ОСОБА_8 від 22 липня 2023 року;

-протоколом пред`явлення речей для впізнання за участю потерпілої ОСОБА_8 від 22 липня 2023 року;

-протоколом допиту свідка ОСОБА_9 від 22 липня 2023 року;

-протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками за участю свідка ОСОБА_9 від 22 липня 2023 року;

-протоколом огляду від 10 липня 2023 року;

-висновком судової товарознавчої експертизи;

Оцінюючи питання існування обґрунтованої підозри, суд апеляційної інстанції виходить із поняття «обґрунтована підозра», приведеного в п. 175 рішення Європейського суду з прав людини від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України». Згідно вказаного в рішенні ЄСПЛ визначення, обґрунтована підозра означає, що існують факти і інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.

Апеляційний суд, проаналізувавши зазначені докази, що долучені до клопотання слідчого, вважає, що наявні в матеріалах кримінального провадження докази є вагомими та такими, що об`єктивно зв`язують підозрюваного з інкримінованими йому кримінальними правопорушеннями, адже фактів і інформації, які переконливо свідчать про причетність ОСОБА_7 до вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України, в клопотанні та доданих до нього матеріалах достатньо для висновку про обґрунтованість повідомленої йому підозри. Зазначена обставина сторонами не оспорюється.

Крім того, апеляційний суд вважає, що слідчий суддя обґрунтовано дійшов висновку про те, що в судовому засіданні прокурор довів існування ризиків, передбачених п.1,3 ч. 1 ст. 177 КПК України - переховування від органів досудового розслідування та суду та незаконного впливу на потерпілу, свідків.

В контексті даного питання апеляційний суд враховує практику ЄСПЛ згідно з якою Суд звертає увагу, що тяжкість покарання, якому може бути підданий підозрюваний, є суттєвим елементом, що може вказувати на існування вказаного ризику, адже суворість можливого покарання може спонукати особу до втечі. В той же час, для того, щоб ця обставина мала реальний характер потрібно враховувати наявність інших обставин, а саме: відомості про особу підозрюваного, його характеристику як члена суспільства, наявність місця проживання, професії, прибутку, сімейних зв`язків, будь яких зв`язків з іншою країною, або наявність зв`язків в іншому місці.

Так, існування ризику переховування підозрюваного ОСОБА_7 від органів досудового розслідування та суду обумовлене характером інкримінованого йому кримінального правопорушення, яке відносяться до категорії тяжких, адже за вчинення злочину, передбаченого ч.4 ст.185 КК України встановлено покарання у виді позбавлення волі на строк від 5 до 8 років. На дуку суду вказана обставина у поєднанні із відомостями про особу підозрюваного, зокрема щодо відсутності у нього офіційної роботи свідчать про існування ризику переховування ОСОБА_7 від органів досудового розслідування та суду, адже тяжкість імовірного покарання може спонукати підозрюваного до здійснення відповідних дій.

Крім того, слідчим суддею обґрунтовано встановлено існування ризику незаконного впливу підозрюваного на потерпілу та свідка в кримінальному провадження, адже вказані особи ще не надали свої показання суду, а тому наявний ризик впливу підозрюваного на них.

Враховуючи викладене, доводи апеляційної скарги прокурора про те, що слідчим суддею належним чином не враховано існування ризиків, передбачених п.1, 3 ч.1 ст.177 КПК України, є безпідставними.

Крім того, суд апеляційної інстанції вважає непереконливими доводи прокурора щодо неможливості застосування щодо ОСОБА_7 більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою.

Як вірно зазначив слідчий суддя, сама лише тяжкість вчиненого злочину, хоча і є суттєвим елементом при оцінці ризику ухилення від органу досудового розслідування та/або суду, однак не може бути достатньою, а тим більше визначальною підставою для тримання особи під вартою.

Так, ОСОБА_7 , хоч і підозрюється у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, разом із цим матеріали провадження свідчать, що він має місце проживання та соціальні зв`язки, раніше не судимий, а тому застосування до підозрюваного ОСОБА_7 найсуворішого запобіжного заходу у виді тримання під вартою не викликане об`єктивною необхідністю.

Крім того, під час апеляційного розгляду ОСОБА_7 надав копії документів з приводу того, що має на утримання матір похилого віку ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Зазначена обставина стороною обвинувачення не заперечувалася.

Твердження прокурора про те, що запобіжний захід у виді домашнього арешту не зможе запобігти ризику незаконного впливу на потерпілу та свідка в кримінальному провадженні суд апеляційної інстанції вважає безпідставними, оскільки такі твердження не доведені жодними відомостями. Зокрема стороною обвинувачення не надано жодних відомостей, що з моменту застосування до ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді домашнього арешту підозрюваним здійснювалися спроби такого впливу.

За наведених обставин, з огляду на те, що стороною обвинувачення доведено лише існування обґрунтованої підозри щодо вчинення ОСОБА_7 інкримінованого йому кримінального правопорушення, а також ризиків передбачених п.1,3 ч.1 ст.177 КПК України, суд апеляційної інстанції не вбачає підстав для скасування рішення слідчого судді, адже слідчий суддя обґрунтовано застосував до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у виді домашнього арешту із покладенням на нього обов`язків передбачених ч.5 ст.194 КПК України. Застосований слідчим суддею запобіжний захід визначено в межах строку досудового розслідування та вірно обраховано.

Аналізуючи вищевикладені обставини в їх сукупності, апеляційний суд доходить висновку про те, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а оскаржувану ухвалу слідчого судді - без змін.

Керуючись статтями 376 ч.2, 404, 405, 407, 419, 422 КПК України, апеляційний суд,

постановив:

Апеляційну скаргу прокурора залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Херсонського міського суду Херсонської області від 10 серпня 2023 року, стосовно ОСОБА_7 - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4