справа № 361/5347/23
провадження № 1-кп/361/989/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.07.2023 м. Бровари

Броварський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1

за участю: секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0001827 від 29.05.2023, який надійшов з Броварської окружної прокуратури по обвинуваченню ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Суми, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , з середньою освітою, офіційно не працевлаштованого, не депутата, не інваліда, не одруженого, утриманців не має, раніше неодноразово судимого, востаннє: 14.11.2022 Вишгородським районним судом Київської області за ч. 5 ст. 27, ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки. На підставі ст. 75 КК України від відбуття основного виду покарання звільнений з іспитовим строком, терміном на 1 (один) рік,

який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України,

ВСТАНОВИВ:

В підготовчому судовому засіданні прокурор заявила клопотання про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів відносно обвинуваченого з посиланням на існування ризиків, передбачених статтею 177 КПК України з метою забезпечення виконання обвинуваченим ОСОБА_4 покладених на нього обов`язків, а також запобігання спробам : переховуватися від суду враховуючи тяжкість вчиненого кримінального правопорушення та тяжкість покарання (від 7 до 10 років), незаконно впливати на свідків у вказаному кримінальному провадженні та вчинити інше кримінальне правопорушення.

Захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_5 , якого підтримав обвинувачений ОСОБА_4 , заперечував проти задоволення клопотання прокурора посилаючись на те, що на даний час зазначені ризики зменшилися, свідки допитані, обвинувачений визнає свою вину, відшкодував потерпілій завдану шкоду, просить врахувати заяву потерпілої, в якій остання зазначає про відшкодування їй як матеріальної, так і моральної шкоди, ризик перешкоджати кримінальному провадженню не доведений. Також просить врахувати похилий вік обвинуваченого та погіршення стану його здоров`я, що підтверджується медичною документацією, він потребує проходження відповідних медичних процедур, які в умовах СІЗО проводити проблематично, на даний час виникла потреба в оформлені групи інвалідності, однак перебування в місцях ув`язнення перешкоджає вирішити дане питання, тому просить застосувати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту в нічний час доби.

Допитаний в судовому засіданні за клопотанням сторони захисту в якості свідка ОСОБА_6 повідомив суду, що обвинувачений являється його батьком, останній має захворювання, тому на даний час необхідне лікування, тому просить застосувати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, в зв`язку з чим свідок на даний час орендував в м. Бровари квартиру, в якій має намір проживати разом із батьком під час судового розгляду даного кримінального провадження.

Вирішуючи клопотання прокурора про продовження обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, вислухавши доводи і заперечення учасників судового провадження, суд дійшов до наступного висновку.

Відповідно до ст. 131 КПК України одним із заходів забезпечення кримінального провадження з метою досягнення його дієвості є запобіжні заходи.

Згідно ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст. 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: 1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; 3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; 4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; 5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; 6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого; 7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; 8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; 9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; 10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; 11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини; 12) ризик продовження чи повторення протиправної поведінки (ч. 1 ст. 178 КПК).

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.

Існування кожного вказаного у ч. 1 ст. 177 КПК України ризику має підтверджуватися фактами, наявність яких повинна бути переконливо продемонстрована (п. п. 85, 86 рішення ЄСПЛ від 30.01.2018 у справі «Макаренко проти України» /Makarenko v. Ukraine, заява №622/11).

При цьому в усіх випадках, коли ризику ухилення обвинуваченого від слідства можна запобігти за допомогою застави чи інших запобіжних заходів, обвинуваченого має бути звільнено і в таких випадках національні органи завжди мають належним чином досліджувати можливість застосування таких альтернативних запобіжних заходів (п. 62 рішення від 16.12.2010 у справі «Боротюк проти України»/ Borotyuk v. Ukraine, заява № 33579/04).

Разом із тим, існування обґрунтованої підозри щодо вчинення заявником тяжкого злочину спочатку може виправдовувати тримання під вартою. Але тяжкість обвинувачення не може сама по собі бути виправданням тривалих періодів тримання під вартою (п. 61 рішення від 16.12.2010 у справі «Боротюк проти України»/ Borotyuk v. Ukraine, заява № 33579/04).

Більше того, з перебігом ефективного розслідування справи та її судового розгляду зменшуються ризики, які стали підставою для взяття особи під варту на початковій стадії розслідування. Таким чином, зі спливом певного часу саме тільки існування обґрунтованої підозри перестає бути підставою для позбавлення свободи і органи досудового розслідування чи прокурор мають навести інші підстави для продовження строку тримання під вартою. До того ж такі підстави мають бути чітко вказані (п. 99 рішення ЄСПЛ від 10.02.2011 у справі «Харченко проти України»/Kharchenko v. Ukraine, заява №40107/02; п. 80 рішення ЄСПЛ від 08.04.2010 у справі «Фельдман проти України»/Feldman v. Ukraine, заяви №76556/01 та №38779/04).

Згідно з ч. 3 ст. 176 КПК України слідчий суддя, суд відмовляє у застосуванні запобіжного заходу, якщо слідчий, прокурор не доведе, що встановлені під час розгляду клопотання про застосування запобіжних заходів обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м'яких запобіжних заходів, передбачених частиною першою цієї статті, не може запобігти доведеним під час розгляду ризику або ризикам.

Санкцією ч. 4 ст. 186 КК України передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від семи до десяти років, тобто, ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину.

Що стосується ступеня можливого настання заявлених ризиків, передбачених п. п. 1, 3, 4 та 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, у вигляді можливого переховування підозрюваного від органів досудового розслідування та суду, незаконного впливу з боку підозрюваного на свідків, перешкоджання слідству та можливість вчинення іншого кримінального правопорушення.

Суд погоджується зі стороною обвинувачення про наявність достатніх підстав вважати, що існують ризики, передбачені п. 1 та п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме те, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, який скоїв не відбувши попереднього вироку, враховуючи тяжкість покарання у разі визнання його винуватим у вчиненні вказаного злочину, може переховуватися від суду, як і ймовірний ризик вчинення іншого кримінального правопорушення.

Водночас суд бере до уваги похилий вік обвинуваченого ОСОБА_4 та позитивні характеризуючи дані його особистості з місця його проживання, а також повідомлення начальника філії ДУ «Центр охорони здоров`я Державної кримінально-виконавчої служби України» в м. Києві та Київській області, в якій зазначена низка наявних діагнозів після обстеження ОСОБА_4 та необхідність симптоматичного лікування.

Зазначені в клопотанні ризики, передбачені п. 3 та п. 4 ч. 1 ст. 177 КПК України прокурором не доведені, враховуючи при цьому заяву потерпілої ОСОБА_7 , в якій остання зазначає, що претензій до обвинуваченого ОСОБА_4 вона не має, оскільки на стадії досудового розслідування їй відшкодовано і моральну і матеріальну шкоду в повному обсязі.

Більш м'якими запобіжними заходами, у порівнянні з триманням під вартою, є: а) особисте зобов'язання; б) особиста порука; в) застава; г) домашній арешт.

Із Договору оренди квартири вбачається, що син обвинуваченого ОСОБА_6 17.07.2023 орендував квартиру АДРЕСА_2 терміном на 1 рік - до 17.07.2024.

Згідно вимог ч. 4 ст. 194 КПК України, якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені п. п. 1 та 2 ч. 1 цієї статті, але не доведе обставини, передбачені п. 3 ч. 1 цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені ч. 5 цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Також слід зауважити, що відповідно до вимог ч.3 ст.5 Конвенції (правова позиція ЄСПЛ, викладена у п.60 рішення від 06.11.2008 у справі "Єлоєв протиУкраїни") після спливу певного проміжку часу (досудового розслідування, судового розгляду) навіть обґрунтована підозра у вчиненні злочину не може бути єдиним виправданням тримання під вартою підозрюваного, обвинуваченого. Обмеження розгляду клопотання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, лише переліком законодавчих підстав для його застосування без встановлення їх наявності та обґрунтованості до конкретної особи є порушенням вимог п. 4 ст. 5 Конвенції (п. 85 рішення ЄСПЛ у справі "Харченко проти України" від 10.02.2011).

У зв'язку із чим, оцінюючи обставини, передбачені статтею 178 КПК України, у тому числі, тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому у разі визнання його винним у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він обвинувачується, вину у скоєнні кримінального правопорушення визнає повністю, відшкодував потерпілій завдану матеріальну та моральну шкоду в повному обсязі, а також враховуючи, що ОСОБА_4 має тісні сімейні зв'язки, соціально адаптований, позитивно характеризується за місцем проживання, та беручи до уваги похилий вік та стан здоров'я останнього, суд вважає, що до обвинуваченого ОСОБА_4 слід застосувати більш м'який вид запобіжного заходу, а саме домашній арешт в нічну пору доби, який буде співрозмірним та достатнім для забезпечення належного виконання останнім своїх процесуальних обов'язків.

Відповідно до ст.181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному залишати житло цілодобово або у певний період доби.

Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі.

Суд також враховує, що метою запобіжного заходу має бути забезпечення процесуальних обов'язків і попередження ризиків, а не штрафну чи каральну функцію, що вплине не тільки на обвинуваченого, але і на життя членів його родини.

Водночас суд вважає за необхідне покласти на обвинуваченого обов'язки, що визначені ч. 5 ст. 194 КПК України, необхідність покладення яких доведена стороною обвинувачення у судовому засіданні.

Керуючись ст. 178, 181, 183, 194, 202, 314-316, 371, 372 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити в задоволенні клопотання прокурора про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_4 .

Змінити обраний відносно обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на запобіжний захід у вигляді домашнього арешту строком на 2 місяці, тобто до 24.09.2023, заборонивши йому залишати місце проживання за адресою : АДРЕСА_2 , у певний період доби, а саме : з 22.00 години до 06.00 години наступного дня.

Покласти на обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , наступні обов`язки:

1. прибувати на виклики до суду за першою вимогою;

2. не відлучатися за територію м. Бровари Київської області без дозволу прокурора або суду;

3. повідомляти прокурора та суд про зміну свого місця проживання;

4. здати на зберігання закордонний паспорт та інші документи, які дають право на виїзд за кордон;

5. утриматись від спілкування з свідками у вищевказаному кримінальному провадженні.

Негайно звільнити з-під варти ОСОБА_4 на підставі п. 2 ч. 3 ст. 202 КПК України.

Обов`язки, визначені ухвалою суду, покладаються на обвинуваченого ОСОБА_4 , згідно ч. 7 ст. 194 КПК України, на строк не більше двох місяців. У разі необхідності цей строк може бути продовжено за клопотанням прокурора.

Ухвала підлягає негайному виконанню. Оскарження ухвали не перешкоджає її виконанню.

Ухвала в частині зміни запобіжного заходу може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення, а обвинуваченим в той же строк з моменту вручення йому копії ухвали.

Суддя ОСОБА_1